Справа № 738/181/15-к
№ провадження 1-в/738/77/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року смт. Макошине

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника установи виконання покарання ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5
розглянувши у виїзному судовому засiданнi в смт. Макошине Менського району Чернігівської області клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно - дострокове звiльнення вiд покарання,
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно дострокове звільнення від покарання, посилаючись на те, що відбув ?частини призначеного строку покарання. Відбуває покарання в Менській виправній колонії №91 з 10 листопада 2008 року. З того часу по 2010 рік був працевлаштований днювальним кімнат побачень, з 2010 по 2013 роки працевлаштований майстром з ремонту взуття, з серпня 2014 року по теперішній час працевлаштований на столярній ділянці. Має три заохочення правами начальника станови за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. Вважає, що є всі підстави застосування відносно нього ст. 81 КК України.

Представник спостережної комісії Менської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не з`явився.
В судовому засіданні представник адміністрації Менської виправної колонії № 91 заперечував проти задоволення клопотання, прокурор вважає, що клопотання засудженого є передчасним та не обґрунтованим , так як засуджений не став на шлях виправлення.
Засуджений просив клопотання задовольнити.

Заслухавши пояснення представника адміністрації Менської виправної колонії № 91, засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку, що дане клопотання непідлягаєзадоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 15 серпня 2008 року за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 187, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70, ст. 71 КК України до 9 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахується з 11 квітня 2008 року.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 02 квітня 2008 року за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув відповідну частину призначеного судом строку покарання.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року № 2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні встановлено, що станом на 19 лютого 2015 року, засуджений ОСОБА_5 відбув 3/4 частини строку призначеного судом покарання, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Як вбачається з характеристики засудженого та матеріалів особової справи, за час вiдбування покарання в Менській виправній колонії №91 з 10 листопада 2008 року і по теперішній час , зарекомендував себе наступним чином: за порушення режиму утримання отримав 12 стягнень накладених правами начальника установи, начальника відділення, та відповідно до ст. 133 КВК України був злісним порушником установленого порядку відбування покарання , які на даний час погашені у встановлений законом порядку. Був працевлаштований днювальним кімнат побачень, до праці ставиться посередньо . Після звільнення працевлаштувався у взуттєвій майстерні установи, за результатами роботи отримав заохочення. Згідно наказу №72 від 29 липня 2014 року працевлаштований робітником столярної дільниці, до праці ставиться сумлінно та старанно, за що отримав заохочення правами начальника установи.

Судом враховується поведінка засудженого за ввесь період відбування ним покарання, а не тільки за останній час. Твердження засудженого про те, що він не має дисциплінарних стягнень, а тому до нього повинно бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не заслуговують на увагу. Дані про відсутність дисциплінарних стягнень мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною 1 ст. 539 КПК України, передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, передбачених законом.

Постановою №2 від 06 січня 2015 року спостережна комісія Менської районної державної адміністрації прийнято рішення про передчасність погодження застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги у вигляді умовно-достроково звільнення від відбування покарання, а згідно характеристики засудженого він лише стає на шлях виправлення. Суд враховує , що засуджений відбуває покарання за ряд скоєних ним особливо тяжких та тяжких злочинів, не довів свого виправлення та перевиховання, не став на шлях виправлення , строк невідбутої міри покарання становить більше двох років . Його періодичну позитивну поведінку під час відбування покарання на протязі 2014 року , суд розцінює, як намір достроково звільнитись з місць позбавлення волі.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відносно засудженого ОСОБА_5 не можливо застосувати умовно дострокове звільнення вiд відбування покарання, а тому клопотання засудженого не підлягає задоволенню.

На пiдставi викладеного i керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляцiйного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя : ОСОБА_1