Справа № 1-210-2008р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2008 року Староміський районний суд міста Вінниці

в складі :

головуючого судді Татаурової І.М.,

при секретарі Сускові А.О., Голубенко
Т.П.,

з участю прокурора Півнюка С.М.,

потерпілого
ОСОБА_1.,

захисників:
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вінниці
кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_15,
уродженця с. Селище Тиврівського району Вінницької області, українця,
громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого,
неодруженого, без реєстрації та постійного місця проживання, раніше не
судимого,

за ст. 186
ч.2 КК України,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_16, уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з
повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: Вінницька область м.
Тульчин,АДРЕСА_2, раніше судимого:

- 02.03.2005 р. Тульчинським районним судом Вінницької області за ст.ст. 15,
185 ч.3, 75 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 10.10.2007 р. Староміським районним судом м. Вінниці за ст. ст. 345 ч.2, 75
КК України на 3 роки обмеження волі з іспитовим строком три роки,

за ст. 186 ч.2 КК
України,

в с т а н о в и в :

12.02.2008 р. близько 22.00 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, знаходилися разом зі своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_7. на вул. Привокзальній м. Вінниці. Йдучи попереду з ОСОБА_5, ОСОБА_4 побачивши,
незнайомого чоловіка, який йшов по вул. Привокзальній м. Вінниці, реалізуючи
свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів,
відкрито, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров'я
потерпілого, спонукаючи своїми діями ОСОБА_5. на вчинення таких же дій,
підбіг доОСОБА_1., оббіг його спереду та
ударом кулака в обличчя збив останнього з ніг, після чого, продовжував наносити
удари руками по тулубу, одночасно обшукуючи його, знайшов в лівій кишені штанів потерпілого гроші в сумі 350 гривень, які ОСОБА_4
поклав собі до задньої кишені штанів. В цей час до ОСОБА_4. підбіг ОСОБА_5 і також став обшукувати
потерпілого, ОСОБА_4 сказав ОСОБА_5, щоб той шукав телефон, так як гроші
він вже знайшов. ОСОБА_5 став обшукуватиОСОБА_1. і з правої кишені штанів
витягнув мобільний телефон «НОКІА 1110і»
вартістю 260 гривень, зі стартовим пакетом, вартістю 50 гривень. В цей
час до ОСОБА_4. та ОСОБА_5. підбігли ще ОСОБА_6 та ОСОБА_7., які підняли
потерпілогоОСОБА_1., якого бив ОСОБА_4,
після чого забрали ОСОБА_4. та ОСОБА_5., та пішли додому.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5
завдали потерпілому ОСОБА_1. матеріальної шкоди на загальну суму 660 гривень.

Грошима та мобільним
телефоном, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розпорядились
на власний розсуд.

Допитаний в судовому
засіданні підсудний ОСОБА_4 свою винність в інкримінованому йому діянні,
передбаченому ст. 186 ч.2 КК України, визнав повністю, однак в судовому
засіданні дав покази, які свідчать про фактично часткове визнання вини, суду
показав, що 12.02.2008 року близько 22.00 год. він перебував в стані
алкогольного сп'яніння по вул. Привокзальній в м. Вінниці зі своїми знайомими
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Він зайшов за дерева справити природні потреби,
побачив потерпілого та побіг за ним. Підбігши доОСОБА_1. підсудний наніс йому
удар, від якого той впав на землю. ОСОБА_4 взяв з кишені потерпілого гроші в
сумі 350 грн., дві купюри по 100 грн. та три купюри по 50 грн., мобільний
телефон «НОКІА 1110і». В цей час до підсудного
підбігли ОСОБА_5, ОСОБА_6. і ОСОБА_7., які знаходилися на відстані 15 метрів
від місця події і підняли потерпілого з землі та забрали ОСОБА_4. Після цього
підсудний зі своїми знайомими пішли в магазин. Що саме вони купляли в магазині
і де ділися гроші в сумі 350 грн. та мобільний телефон підсудний не пам'ятає.
Крім того, підсудний зазначив, що перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння
він не може контролювати свої дії. Просить суд суворо його не карати.

Також він зазначив, що ніякої попередньої змови на викрадення речей
потерпілого з ОСОБА_5. не було, який навпаки намагався припинити його
протиправні дії, на досудовому слідстві на нього здійснювався фізичний тиск зі
сторони працівників міліції, а тому він підписував всі документи, на його
вимогу надати йому захисника працівники досудового слідства не відреагували,
тому допити проводилися без участі адвоката.

Допитаний в судовому
засіданні підсудний ОСОБА_5 свою винність в інкримінованому йому діянні,
передбаченому ст. 186 ч.2 КК України, не визнав, суду показав, що 12.02.2008
року з 08.00 год. до обіду він знаходився на роботі. Після обіду до нього на
роботу прийшов ОСОБА_4, поспілкувавшись з яким, підсудний пішов відмічатися в
органи кримінально-виконавчої інспекції, а ОСОБА_4 пішов зустрітися з друзями.
Через деякий час ОСОБА_5 теж приєднався до своїх знайомих ОСОБА_6, ОСОБА_7.,
ОСОБА_4. та ОСОБА_8. Пізніше ОСОБА_8 поїхав додому. Близько 22.00 год. він,
ОСОБА_4, ОСОБА_6., ОСОБА_7. йшли по вул.
Привокзальній в м. Вінниці. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4. відійшли справити природні
потреби. Коли підсудний обернувся, то побачив, що ОСОБА_4 підбіг до якогось
чоловіка і почав наносити йому удари. ОСОБА_5 підбіг поближче, та почав
відтаскувати ОСОБА_4. від потерпілого. В цей час з кишені ОСОБА_4. випав
мобільний телефон, який підсудний підібрав та поклав собі у кишеню. В цей час
до них підбігли ОСОБА_6 і ОСОБА_7., які допомогли потерпілому підвестися на
ноги. ОСОБА_7. штовхнув потерпілого, який намагався залізти йому в кишеню.
Після цього ОСОБА_5 подарував ОСОБА_6 свій телефон «Сіменс А-75». Через деякий
час ОСОБА_6. і ОСОБА_7. пішли додому, а
він разом з ОСОБА_4. пішли ночувати у вагончик. Підсудний зазначив, що ніякої
змови з ОСОБА_4. у нього не було, він не наносив потерпілому жодного удару,
телефон «НОКІА 1110і», який випав з кишені ОСОБА_4. він залишив собі, оскільки
вважав, що це телефон саме ОСОБА_4. Через деякий час даний телефон він продав
на ЦКР м. Вінниці за 120 грн., які витратив на продукти харчування. Також
підсудний зазначив, що в день події потерпілий знаходився в стані алкогольного
сп'яніння, тому його свідчення є суперечливими та неточними.

Також він зазначив, що на досудовому слідстві на нього здійснювався
фізичний тиск зі сторони працівників міліції, а тому він підписував всі
документи, оскільки він сирота, поскаржитися будь кому у підсудного змоги не
було.

Незважаючи на невизнання підсудним ОСОБА_5 своєї вини, та фактично часткове
визнання своєї вини ОСОБА_4., їх винність в інкримінованому їм діянні передбаченому ст. 186 ч.2
КК України повністю доводиться
показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_6., ОСОБА_7.

Так, потерпілий
ОСОБА_1. суду показав, що 12.02.2008 р. близько 22.00 год. він йшов по вул.
Привокзальній в м. Вінниці до себе додому. До нього підійшло двоє хлопців і
попросили цигарку. Через деякий час потерпілий відчув удар в обличчя потім удар
в груди. Потерпілому здалося, що нападників було двоє чи троє, однак він точно
сказати не може, оскільки перебував в стані алкогольного сп'яніння, облич
нападників потерпілий не пам'ятає. Після того, як ОСОБА_1. впав на землю з його
лівої кишені нападник забрав гроші в сумі 350 грн., а з правої кишені мобільний телефон. Потім двоє хлопців, які
були з однієї компанії з підсудними допомогли йому піднятися на ноги. Прийшовши
додому потерпілий викликав міліцію. Потерпілий зазначив, що йому шкода
підсудних, що стосується міри покарання він покладається на думку суду.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що 12.02.2008 р. до
нього на роботу в магазин «Будмакс», де він працює вантажником, приїхали
ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_9 Випивши пива ОСОБА_8 з знайомим ОСОБА_9 поїхали до своїх
знайомих дівчат, а ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_4,
ОСОБА_5 пішли погуляти по місту. Ввечері від свого брата ОСОБА_6. він
дізнався, що під час прогулянки було побито чоловіка. Хто саме це зробив і з якою
метою свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_6. суду показав, що 12.02.2008
р., ввечері , він разом зі своїми знайомими ОСОБА_7., ОСОБА_4. і ОСОБА_5 вийшли на зупинці біля СІЗО м.
Вінниці та перейшли міст. Свідок і ОСОБА_7. йшли позаду, а ОСОБА_4 з ОСОБА_5 йшли попереду. Через деякий час
свідок помітив, що підсудні десь зникли, тому він разом з ОСОБА_7. побіг їх
шукати та побачив незнайомого чоловіка, який лежав на землі, а також ОСОБА_5. який підіймав з землі ОСОБА_4.
Свідок разом з ОСОБА_7. підійшли до незнайомого чоловіка, яким виявився
ОСОБА_1. та підняли його на ноги. Потерпілий намагався влізти в кишеню
ОСОБА_7., тому останній відштовхнув потерпілого. Свідок зазначив, що ОСОБА_4
бив потерпілого по ногах. Коли вони відійшли на відстань від потерпілого,
ОСОБА_5 показав мобільний телефон «Нокіа», після чого ОСОБА_5 віддав свій
телефон «Сіменс» свідку. Де саме ОСОБА_5 взяв телефон «Нокія» свідку не відомо,
однак він думає, що можливо телефон «Нокіа» належав потерпілому, хоча сам
ОСОБА_5 говорив, що знайшов даний телефон на місці події. Будь яких грошей у
підсудних свідок теж не бачив. Через деякий час, ОСОБА_5 продав телефон
«Нокіа». Також, свідок наголосив, що коли він підіймав потерпілого з землі то
помітив, що потерпілий знаходиться в стані алкогольного сп'яніння.

Свідок ОСОБА_7. суду показав, що 12.02.2008 р.,
ввечері, він разом зі своїми знайомими ОСОБА_6, ОСОБА_4., ОСОБА_5 та ОСОБА_9. пішли в магазин «Будмакс»
до ОСОБА_8, випивши разом пива ОСОБА_9 і
ОСОБА_8 поїхали до своїх знайомих, а він ОСОБА_6., ОСОБА_4, ОСОБА_5 пішли прогулятися. ОСОБА_7. разом з
ОСОБА_6 йшли позаду, а ОСОБА_4 з ОСОБА_5
йшли попереду. Через деякий час свідок підсудні зникли. Свідок разом з ОСОБА_6
почав шукати підсудних. Через деякий час вони побачили чоловіка, який лежав на землі. Свідок разом з
ОСОБА_6 до потерпілого і допомогли йому підвестися. В цей час, потерпілий
залізти в кишеню ОСОБА_7., тому свідок відштовхнув потерпілого. Коли вони
відійшли з місця події, ОСОБА_5 показав мобільний телефон «Нокіа». Де ОСОБА_5
взяв телефон «Нокіа» свідок не знає, можливо телефон «Нокіа» належав
потерпілому. Після зазначеної події свідок пішов ночувати до ОСОБА_6., а
підсудні пішли ночувати в будівельний вагончик на будівництві де працював
ОСОБА_5 Будь яких грошей у
підсудних свідок не бачив. Також, свідок зазначив, що коли він підіймав
потерпілого з землі то помітив, що обличчя потерпілого було в крові, а сам
потерпілий знаходиться в стані алкогольного сп'яніння.

Також вина підсудних
ОСОБА_4. та ОСОБА_5. в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими у
судовому засіданні матеріалами справи, а саме:

- заявою потерпілогоОСОБА_1. від 12.02.2008р. про відкрите заволодіння його
майном з боку невідомих осіб, яке сталося 12.02.2008 р. по вул. Привокзальній в
м. Вінниці (а.с.3);

- явкою з каяттям ОСОБА_5. від 19.02.2008 р., де він заявив, що 12.02.2008
р. по вул. Привокзальній в м. Вінниці він разом зі своїм знайомим на ім'я
«Назар» із застосуванням сили заволоділи
мобільним телефоном «Нокіа 1110і» у невідомого чоловіка. В заяві ОСОБА_5
зазначив, що явка була написана ним
власноручно без застосування фізичного та психічного впливу (а.с.20);

- явкою з каяттям ОСОБА_4. від 20.02.2008 р., де він заявив, що
12.02.2008р. по вул. Привокзальній в м. Вінниці він разом зі своїм
знайомими, із застосуванням сили,
заволоділи мобільним телефоном та грошима в сумі 100 грн. у невідомого
чоловіка. В заяві ОСОБА_4 зазначив, що явка була написана ним власноручно без застосування фізичного та
психічного впливу (а.с.23);

- протоколом очної ставки від 21.02.2008 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_7., щодо
події, яка відбувалась 12.02.2008 р., згідно якого ОСОБА_5 повідомив, що він взяв у потерпілого
мобільний телефон (а.с.71-74);

- протоколом очної ставки від 21.02.2008 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_7., щодо
події, яка мала місце 12.02.2008 р., згідно якого ОСОБА_6. повідомив, що він
бачив, як ОСОБА_5 та ОСОБА_4 збили потерпілого з ніг, ОСОБА_4 наносив удари
потерпілому по різним частинам тіла, а також зазначив, що після вчинення злочину,
ОСОБА_5 повідомив, що він забрав мобільний телефон у потерпілого, ОСОБА_7.
підтвердив, що після події злочину, ОСОБА_5 дістав з кишені мобільний телефон
«Нокія 1110і» в корпусі блакитного кольору і сказав, що даний телефон він
забрав у потерпілого (а.с.81-83);

- протоколом очної ставки від 21.02.2008 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, щодо
події, яка мала місце 12.02.2008 р., згідно якого ОСОБА_5 повідомив, що він взяв у потерпілого
мобільний телефон, грошей у потерпілого він не брав, ОСОБА_6. повідомив, що він бачив, як ОСОБА_5
разом з ОСОБА_4. збили потерпілого з ніг, після чого ОСОБА_4 почав бити
потерпілого, а також показав, що після події злочину бачив у ОСОБА_5. мобільний телефон «Нокія 1110і» при
цьому ОСОБА_5. пояснив, що цей телефон
він забрав у потерпілого(а.с.90-93).

Аналізуючи зібрані в справі докази, суд вважає встановленою наявність в
діях підсудних кваліфікуючої ознаки - попередньої змови групою осіб, яка
заперечується підсудними ОСОБА_4. та ОСОБА_5 під час судового слідства, що вбачається з погоджених групових дій
підсудних на заволодіння майном потерпілого та подальше вирішення долі даного
майна.

Суд критично оцінює показання підсудних ОСОБА_4. та
ОСОБА_5., дані ними в судовому засіданні, оскільки їх показання спростовуються показаннями потерпілого, свідків та
дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. А тому, суд оцінює їх
показання, як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності.

Суд не приймає до уваги показання свідка
ОСОБА_8., оскільки він не був очевидцем злочину, про обставини скоєння якого
йому стало відомо зі слів ОСОБА_6.

В судовому засіданні також не знайшов свого підтвердження факт застосування
до підсудних під час досудового слідства незаконних методів фізичного впливу
працівниками міліції.

Зокрема, самі підсудні
зазначили, що ними не писалось ніяких скарг прокурору на неправомірні дії працівників міліції, вони не
зверталися в лікарню з приводу спричинення їм будь-яких тілесних пошкоджень,
хто саме здійснював на них фізичний та психічний примус вони зазначити не можуть, в матеріалах
справи відсутні будь-які клопотання, заяви чи зауваження підсудних на
дії працівників міліції з приводу якогось фізичного чи психічного впливу
на них.

Даний факт також не знайшов свого підтвердження під час перевірки,
проведеної прокуратурою Староміського району м. Вінниці, про що було винесено
відповідну постанову старшим слідчим прокуратури Староміського району м.
Вінниці ОСОБА_10. від 03.11.2008р.

Показання потерпілогоОСОБА_1., дані ним в судовому засіданні, аналогічні
його показанням на досудовому слідстві, вони є послідовними, такими, що
ґрунтуються на матеріалах справи, крім того потерпілий відразу ж звернувся по
допомогу до Староміського РВ, що підтверджує правдивість його показань, а тому
дані показання суд бере до уваги в повному
обсязі.

За викладених обставин дії
підсудного ОСОБА_4. суд кваліфікує за ст. 186 ч.2
КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з
насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, вчинений за
попередньою змовою групою осіб.

Дії підсудного
ОСОБА_5. суд кваліфікує за ст. 186 ч.2
КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений
повторно, за попередньою змовою групою
осіб.

При призначені покарання ОСОБА_4. суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину - підсудний вчинив тяжкий злочин, особу винного, а саме:

- раніше не судимий ( а.с.161);

- являється дитиною
потерпілою від Чорнобильської катастрофи (а.с.163);

- не перебуває на диспансерному обліку в обласному наркологічному
диспансері «Соціотерапія» (а.с.167);

- перебував на стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній
психоневрологічній лікарні ім. Ющенка з 20.04.2000р. по 05.06.2000р. з
діагнозом соціалізовані розлади поведінки у підлітка із зниженими розумовими
здібностями, енурез в фазі ремісії, дизорфографія (а.с.166);

- згідно акту №145 стаціонарної судово - психіатричної експертизи від
09.06.2008р. в період вчинення злочину ОСОБА_4 на хронічне психічне
захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим
розладом психічної діяльності. В період вчинення злочину ОСОБА_4 міг
усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_4 на хронічне
психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим
хворобливим розладом психічної діяльності. В теперішній час ОСОБА_4 може
усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів
медичного характеру ОСОБА_4 не потребує (а.с.151-152).

Обставин, які пом'якшують
покарання ОСОБА_4. згідно ст. 66 КК України судом не встановлено.

Суд вважає необхідним
виключити з обвинувачення таку пом'якшуючу обставину як щире каяття, оскільки
підсудний ОСОБА_4 показав, що визнає вину, кається в скоєному, однак в судовому
засіданні дав показання, які свідчать про фактично часткове визнання вини.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4. згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину
в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч.4 ст. 67 КК України, суд вважає необхідним виключити
зазначену в обвинувальному висновку обтяжуючу покарання ОСОБА_4. обставину у
виді вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки якщо будь-яка
з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини
Кримінального кодексу України як ознака злочину, що впливає на його
кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як
таку, що його обтяжує.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, а також
те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисний тяжкий злочин, вину у
вчиненому злочині не визнав, а тому
беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку
що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_4. можливо в умовах ізоляції
його від суспільства та призначити йому покарання у виді позбавлення волі в
межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.

При призначені покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину - підсудний вчинив тяжкий злочин, особу винного, а саме:

- раніше неодноразово судимий ( а.с.179-а);

- не перебуває на диспансерному обліку в обласному наркологічному
диспансері «Соціотерапія» та в Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні
ім. Ющенка (а.с.186, 187).

Обставин, які пом'якшують
покарання ОСОБА_5. згідно ст. 66 КК
України, судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5. згідно ст.67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного
сп'яніння.

Відповідно до ч.4 ст. 67 КК України, суд вважає необхідним виключити
зазначену в обвинувальному висновку обтяжуючу покарання ОСОБА_5. обставину у
виді вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки якщо будь-яка
з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини
Кримінального кодексу України як ознака злочину, що впливає на його
кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як
таку, що його обтяжує.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного, обставини, що обтяжує покарання, а також те, що ОСОБА_5 раніше
неодноразово судимий, вчинив умисний тяжкий злочин, перебуваючи на іспитовому
терміні, схильний до вчинення корисливих
злочинів, а тому беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що перевиховання підсудного можливо лише в умовах його
ізоляції від суспільства із застосуванням норм ст. 71 КК України, частково
приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком Староміського
районного суду м. Вінниці від 10.10.2007 р.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_11. на загальну суму 660 гривень
підлягає до задоволення в повному обсязі,
як доведений (а.с.18,19).

Судові витрати та речові докази в справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, ст. 65 КК України, суд -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у
вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому
покарання у виді позбавлення волі на строк
чотири роки.

ОСОБА_5 визнати
винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та
призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Згідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового
складання, до призначеного покарання за
новим вироком частково приєднати
невідбуту частину покарання за вироком Староміського районного суду м. Вінниці від
10 жовтня 2007 року та призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на
строк чотири роки два
місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати
з моменту затримання, тобто з 01
березня 2008 року.

Строк відбування покарання
ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання, тобто з 20 лютого 2008 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4
та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 660 (шістсот шістдесят) гривень у відшкодування
матеріальної шкоди.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4. та ОСОБА_5., до набрання вироком законної сили,
залишити попередньо обраний «утримання під вартою».

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Вінницької області на протязі 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим,
які перебувають під вартою в той же строк, - з моменту отримання копії вироку.

Суддя: