АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1952/14 Справа № 199/4086/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянула 18 грудня 2014 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2014 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, освіта вища, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює у ПАТ Калберг Україна провідним спеціалістом відділу продажів, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений: за ч.1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 на відшкодування матеріальних збитків 2 555.58 гривень, на відшкодування моральних збитків 12 000.00 гривень, а всього підлягає стягненню 14 555.58 гривень.

Як випливає з вироку суду, ОСОБА_7 , визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

26.11.2013 року близько 11 годин 45 хвилин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 в ході сварки з раніше малознайомим ОСОБА_9 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення ОСОБА_9 , тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_9 , один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва, а потім один навмисний удар лівою ногою ,взутою у взуття в область потилиці ОСОБА_9 , чим заподіяв потерпілому , згідно висновку СМЕ № 605 Е від 24 лютого 2014 року тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 1 ступеню, лінійного перелому (тріщини) луски потиличної кістки ліворуч, перелому дуги виличної кістки ліворуч з задовільним стоянням уламків, з розвитком у посттравматичному періоді невропатії лицьового нерву ліворуч з легким парезом мімічної мускулатури та посттравматичного лівостороннього отиту, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

В апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає вирок суду незаконним внаслідок порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог процесуального закону. Просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 закрити за відсутності в діях складу кримінального правопорушення, в задоволенні цивільних позовів потерпілого ОСОБА_9 відмовити в повному обсязі. Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_7 , здійснюючи свої дії по відношенню до потерпілого , мав за ціль захист свого життя та здоров`я від протиправного зазіхання з боку ОСОБА_9 , який напав на нього з ножем у руці. Отже, оборона й дії обвинуваченого ОСОБА_7 були своєчасними, необхідними й спрямованими на особу, що зазіхає на життя й здоров`я його особисто. Даний факт підтверджується доказами матеріалів кримінального провадження.

Крім того, зазначає, що розглядаючи цивільний позов суд порушив ч.1 ст. 128 КПК України, згідно якої потерпілий має право до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Однак, суд прийняв у потерпілого цивільний позов вже у ході судового розгляду, у зв`язку з чим вказаний цивільний позов задоволенню не підлягає.

- потерпілий ОСОБА_9 , просить вирок суду в частині призначеного покарання та в частині цивільного позову змінити, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі з реальним його відбуттям, а також задовольнити цивільний позов повністю, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_7 на його користь 53 615 гривень в рахунок відшкодування матеріальних та моральних збитків. Свої апеляційні вимоги потерпілий обґрунтовує тим, що обвинувачений не дав належної оцінки своїм злочинним діям, не покаявся, не вжив заходів до відшкодування завданої фізичної, матеріальної та моральної шкоди, що характеризує його як нелюда, як особу, виправлення якої неможливе без ізоляції від суспільства. Що стосується цивільного позову, то суд першої інстанції не в повній мірі оцінив глибину фізичних та душевних страждань потерпілого.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 , просить в її задоволенні відмовити, постільки вона ґрунтується на викривленні фактичних обставин справи та на тих же надуманих захисником та обвинуваченим доводах щодо невинуватості ОСОБА_7 , які були спростовані судом першої інстанції при постановленні вироку, як такі, що є недостовірними. Та просить залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника , які підтримали доводи апеляції захисника , думку прокурора, який не підтримав доводи апеляцій ; дослідивши та проаналізувавши доводи, що містяться в апеляціях, колегія суддів вважає, що апеляції захисника обвинуваченого та потерпілого не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В обгрунтування винності обвинуваченого , суд послався на:

· свідчення самого обвинуваченого, який в судовому засіданні підтвердив факт нанесення потерпілому ОСОБА_9 удару в область обличчя після того , як потерпілий ОСОБА_9 , махаючи перед ним канцелярським ножем, який тримав в правій руці, пошкодив йому куртку.

· свідчення потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив , що між ним та обвинуваченим ОСОБА_7 стався конфлікт , під час якого ОСОБА_7 правою рукою вдарив його у щелепу, а потім ногою в голову. При цьому, потерпілий зазначив, що у нього в руці був канцелярський ніж, за допомогою його він переклеював рекламні плакати, однак ніж був в закритому вигляді у правій руці, при цьому стверджував, що ножем ОСОБА_7 не погрожував, де наразі перебуває ніж, йому не відомо.

· Свідчення свідка ОСОБА_11 , який стверджував, що на вулиці Каруни м. Дніпропетровська біля магазину, де отримав тілесні ушкодження ОСОБА_9 , висів плакат їхньої фірми . Конфлікт між ОСОБА_12 та Косіциним тривав близько 5-7 хвилин, при цьому у ОСОБА_12 в руці був канцелярський ніж, але в закритому стані, ОСОБА_12 не накивувався на ОСОБА_13 , а навпаки, коли ОСОБА_12 на очах у ОСОБА_13 зрізав плакат останнього, Косіцин припаркував свою машину, підійшов до них і зрізав їхній плакат, ОСОБА_12 намагався відірвати руку ОСОБА_13 від плаката, але Косіцин правою рукою стислою в кулак наніс ОСОБА_12 один удар по лівій стороні голови , а потім ударив ногою десь в корпус, внаслідок чого ОСОБА_12 присів, а коли, піднявшись , вони вдвох пішли за ОСОБА_13 , він став їм погрожувати. Після цієї події, він разом з ОСОБА_12 поїхали до лікарні № 9, потім до лікарні №6,потім до швидкої допомоги для проходження томографії, де далі проходив лікування ОСОБА_12 - йому не відомо.

· Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення. В якому ОСОБА_12 просив вжити заходи до невідомої особи, яка 26.11.2014 року по АДРЕСА_2 біля магазину «ПП ОСОБА_14 » нанесла удар рукою в область виска / т. 1 а.с. 107/

· Довідкою №3408, згідно якої ОСОБА_12 26.11.2013 р. в клінічній лікарні імені Мечнікова надавалася медична допомога з приводу ЗЧМТ, забія головного мозку, перелома потиличної кістки, госпіталізований /т.1 а.с. 108/

· протокол проведення слідчого експерименту від 19.03.2014 р. за участю потерпілого ОСОБА_12 , експерта ОСОБА_15 , понятих, під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_12 вказав механізм спричинення йому ОСОБА_13 бокового удару кулаком правої руки в область обличчя ліворуч, а саме в щелепу ліворуч, внаслідод чого він присів, після чого ОСОБА_13 наніс йому лівою ногою удар в ліву потиличну частину голови/ т. 1 а.с. 131-132/

· На висновок експерта № 605 е від 17.02.2014 року , відповідно до якого у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження , які відносяться до середньої тяжкості / т.1 а.с. 113-114/

· Додатковий висновок експерта № 969е від 20.03.2014 р., відповідно до якого, локалізація та характер виявлених у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення , на які вказував ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту від 19.03.20214 р. / т. 1 а.с. 131-132/.

Окрім цього, в судовому засіданні була допитана судово-медичний експерт ОСОБА_16 , я кА підтвердила складені нею висновки №№ 605е, 969е, роз`яснила , що за її участі проводився слідчий експеримент, під час якого потерпілий вказав на обставини спричинення йому тілесних ушкоджень, вона пояснила , що всі виявлені тілесні ушкодження у потерпілого оцінюються у сукупності і розмежування за ступенем тяжкості не підлягають.

Окрім цього, судом у присутності судово-медичного експерта ОСОБА_16 та інших учасників процессу оглядався диск вилучений 08.03.2014р. / т. 1 а.с. 104/, однак данний диск не містить детальної інформації нанесення потерпілому тілесного ушкодження, а видно, як ОСОБА_12 іде в ліву сторону.

Судом першої інстанції у вироку дана оцінка показань ОСОБА_7 .

Як суд першої інстанції, так і колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області до показань ОСОБА_7 в тій частині, що ОСОБА_12 канцелярським ножем пошкодив його речі, спростовуються висновком ЖЄО№ 15286 від 27.11.2013 р., за яким невідома особа ніби-то погрожувала ОСОБА_13 фізичною розправою. Згідно прийнятих заходів, встановити особу цієї людини не виявилося можливим. В заяві ОСОБА_13 жодним чином не йде мова про те, що ця невідома особа пошкодила якісь речі заявника та погрожувала його життю та здоров`ю / т. 1 а.с. 180/.

Окрім того , версія захисту та обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він, захищаючись від ОСОБА_12 , щоб спасти своє життя, зробив «мах» рукою, якою відкинув від себе ОСОБА_12 не знайшла свого підтвердження при судовому розгляді. Судом першої інстанції було проведено відтворення обстановки та обставин події за участі обвинуваченого ОСОБА_13 та призначення додаткової судово-медичної експертизи /т.1 а.с. 189/, які спростовують цю версію.

Судом першої інстанції ретельно були перевірені доводи захисту про наявність в діях ОСОБА_13 необхідної оборони , які спростовуються як матеріалами кримінального провадження, а також показами потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_17 , додатковими висновками експерта № 2869е від 31.07.2014р.

Сукупність зазначених та досліджених судом доказів спростовують доводи захисту та версію обвинуваченого ОСОБА_13 з приводу механізму нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , а саме додатковим висновком експерта № 969е від 20.03.2014 р. та роз`ясненнями в судовому засіданні експертом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 в зазначеному злочині відповідає доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні суда першої інстанції, так і апеляційного суду , та які суд поклав в основу обвинувального вироку.

Суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України , як такі , що виразилися у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження , тобто умисному ушкодженні , яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я .

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання фактично врахував всі зазначені обставини .

Відповідно до вимог ст. 65 КК України , при призначенні ОСОБА_7 міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного і обставини справи , що пом`якшують і обтяжують його відповідальність .

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за вчинення вказаного вище злочину , суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не визнав свою вину, у вчиненому не розкаявся, раніше не судимий, працює, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітнього сина.

Тому призначене покарання звинуваченому ОСОБА_7 , судова колегія вважає справедливим.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, судова палата,

У х в а л и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_18 ОСОБА_4