Справа № 1-27/10
ПОСТАНОВА

іменем України

26.03.2010 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Комендат М.Р.

за участю прокурора Онищенка Р.А.

потерпілої ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має неповну середню освіту, працюючого вантажником в ТОВ «ЕКО», офіційно не одруженого, проживаючого у цивільному шлюбі, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та мешкає за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщігавка, вул. Щорса, 53, раніше судимий вироком від 15.02.2003 року Васильківського міського суду Київської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до чотирьох років позбавлення волі, 26.12.2006 року звільнений з місць позбалення волі після відбвідбування покарання, у вчинені злочинів, пердбачених ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 187 КК України,-

встановив:

Органом досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він 24.06.2009 року близько 15 години, перебуваючи в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області по вул. Васильківській, поряд з приміщенням продуктового магазину, маючи умисел на заволодіння майном шахрайським шляхом та зловживаючи довірою під виглядом необхідності здійснити телефонний дзвінок, отримав від ОСОБА_3 належний йому мобільний телефон марки «Нокіа-6233», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи, складає 1041,33 грн., який викрав; з викраденим мобільним телефоном з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_3 матеріального збитку на загальну суму 1041,33 гривні.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, 27.06.2009 року близько 23 години 50 хвилин, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, маючи прямий умисел на напад з метою заволодіння чужим майном та реалізовуючи його, знаходячись в приміщенні однієї з кімнат квартири АДРЕСА_1, скориставшись відсутністю сторонніх людей поблизу та застосувавши відносно потерпілої ОСОБА_4 фізичне насильство, небезпечне для її життя, яке виразилась у тому, що ОСОБА_2 умисно наніс численні удари кулаками рук по обличчю, голові, тулубу, чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних забитих нагноєних ран мяких тканин голови, закритої травми грудної клітини, забій грудної клітини, саден та забою кінцівок, які згідно висновку експерта № 297/Д від 28.07.2009 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоровя, спричинивши цим самим їй фізичного болю, незаконно відкрито заволодів належним їй мобільним телефоном марки «Алькател» вартістю 475 грн. та сім карткою «Київстар», вартістю 25 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 500 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у заволодінні шахрайським шляхом мобільним телефоном ОСОБА_3 визнав, у вчиненні розбою відносно ОСОБА_4 не визнав та суду показав, що він у 2003 році був засуджений за крадіжку до чотирьох років позбавлення волі, з місць позбавлення волі звільнився 26.12.2006 року після повного відбуття покарання. Наприкінці червня 2009 року, точної дати він не памятає, у другій половині дня біля приміщення продуктового магазину, який розташований в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області по вул. Васильківській, неподалік тубдиспансеру, він зустрів свого знайомого ОСОБА_4 Славіка, з ним розговорився, бо вони були знайомі. У Славіка попросив його мобільний телефон, щоб зателефонувати, пояснивши, що в його телефоні сіла батарея. ОСОБА_4 дав йому свій мобільний телефон марки «Нокіа-6233», вийнявши сім-картку, з цим телефоном він зайшов до приміщення магазину, а потім непомітно вийшов та пішов у своїх справах, телефон вирішив не віддавати. Що було далі не памятає, оскільки проснувся зранку наступного дня, коли його розбудили працівники міліції. Свої дії відносно ОСОБА_5 пояснив станом алкогольного спяніння. Що стосується заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та заволодіння належним їй мобільним телефоном, підсудний пояснив, що в той день, коли саме це було точно не пригадує, але події відбувалися через декілька днів після того, як він викрав мобільний телефон ОСОБА_3, зранку він прийшов до ОСОБА_6, оскільки у її сина ОСОБА_7 в той день був день народження, він допомагав їй по господарству, пізніше прийшов його товариш-однокласник ОСОБА_8 ОСОБА_9, який проживає в м. Боярка, точної адреси він не знає, але місце проживання останнього може показати, вони вживали спиртні напої, потім ОСОБА_9 поїхав на велосипеді подивитися де знаходиться ОСОБА_8, але довго не повертався. Він вирішив піти пошукати ОСОБА_9, пішов від ОСОБА_6 та через деякий час повернувся разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_4, яка була побита та розпатлана. Вони продовжили вживати спиртні напої. Потім ОСОБА_9 пішов додому. ОСОБА_6 пустила ОСОБА_4 переночувати. Коли ОСОБА_4 пішла від ОСОБА_5 йому не відомо. Пояснити, як в нього опинився телефон марки «Алкатель», який належить ОСОБА_4, він не може, оскільки був у стані алкогольного спяніння, проте наполягає, що він її не бив. Вже пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_4 перебуває у лікарні. Щодо показів, даних на досудовому слідстві, підсудний зазначив, що їх не читав, підписав те, що було віддруковано слідчим.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що підсудного знає, оскільки вони раніше разом працювали. Щодо обставин справи пояснила, що він забрав у неї телефон, більше вона майже нічого не памятає, оскільки у неї була травма голови. В той день вона була у ОСОБА_5 вдома, з ОСОБА_2 сиділи разом на ліжку, поцілувалися, він запропонував їй вступити в статеві зносини, але вона відмовила, тому він особливо не наполягав. Більше вона нічого не памятає, оскільки була в стані алкогольного спяніння.

Свідок ОСОБА_6, допитана в судовому засіданні, суду показала, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з співмешканцем та сином ОСОБА_8. Власником житла являється саме вона. Щодо обставин справи зазначила, що все відбувалося 29 червня 2009 року, дату вона добре памятає, бо в цей день у її сина був день народження. Напередодні ОСОБА_2 заходив до неї та питав, чи можна приходити на святкування дня народження. 29 червня ОСОБА_2 прийшов ще вранці, поміг почистити картоплю. Потім на велосипеді приїхав однокласник ОСОБА_2 - ОСОБА_9, покликав ОСОБА_2, запропонував йому купити сигарет і поїхав. Його довго не було і ОСОБА_2 вирішив піти подивитися, куди він поїхав. Вже пізніше вони повернулися з ОСОБА_4 Вона була в стані алкогольного спяніння, побита і розпатлана, говорила, що вкрала машину і втекла. В той день ввечері вони випивали на вулиці. Її сина не було. Денис знову взяв велосипед і десь поїхав. ОСОБА_4 зайшла в дім і попросилася прилягти. Вона посиділа на софі, потім прилягла. В цей час вони з ОСОБА_2 чекали ОСОБА_9 надворі. Сергій пішов подивитися, як себе почуває ОСОБА_4, повернувся і повідомив, що вона вже спить. Потім ОСОБА_2 пішов до себе додому. ОСОБА_4 ночувала в неї дома та залишилася до 12 години наступного дня, бо погано себе почувала. Вона пропонувала їй звернутися до лікаря, але ОСОБА_4 відмовилася. Після обіду ОСОБА_4 пішла від неї. Через днів пять до неї прийшов батько ОСОБА_4, сказав, що ОСОБА_2 її побив і вона померла, а в нього немає грошей її хоронити. Свідок ОСОБА_6 стверджує, що ОСОБА_2 не бив ОСОБА_4. Щодо огляду належного їй житла, то він проводився у її відсутність та без її дозволу, у присутності та з дозволу сина. На шпалерах у кімнатах та коридорі всюди кров, оскільки її син часто бє її та її співмешканця. Щодо своїх показів на досудовому слідстві, то свідок зазначила, що підписала їх не читаючи, її викликали до райвідділу в якісь іншій справі, зі слідчою ОСОБА_6 вона розмовляла про іншу справу та на її пропозицію підписала якісь папери, думала, що підписала про те, що вони говорили, але тих показів, які були оголошені в судовому засіданні, слідчому не давала.

Судом у повному обємі досліджені письмові матеріали справи, серед яких: заява ОСОБА_3 від 25.06.2009 року (а.с. 8); протокол огляду місця події від 25.06.2009 року (а.с. 9); протокол огляду ОСОБА_2 від 25.06.2009 року, під час якого у ОСОБА_2 було вилучено мобільний телефон марки «Нокіа 6233» (а.с. 11); рапорт від 03.07.2009 року, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала медичну допомогу з приводу ЗЧМТ, СГМ, інфікованої рани голови 03.07.2009 року (а.с. 15); заява ОСОБА_4 від 03.07.2009 року (а.с. 16); дозвіл ОСОБА_8 на огляд помешкання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 17); протокол огляду місця події від 03.07.2009 року, яким була оглянута квартира АДРЕСА_1 (а.с. 19-20); протокол огляду від 04.07.2009 року (а.с. 25); довідка № 3344 від 03.07.2009 року з ЦРЛ Києво-Святошинського району (а.с. 26); звіт про проведення судово-товарознавчої експертизи (а.с. 74-79); висновок експерта № 297/Д (а.с. 99-100); рапорт (а.с. 83), наданий на виконання окремого доручення (а.с. 82), відповідного до якого встановити місце проживання ОСОБА_9 не представилось можливим.

Працівники міліції ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, поняті ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15В в судове засідання не зявились, проте їхні покази, дані на досудовому слідстві та оголошені в судовому засіданні, стосуються лише вилучення у ОСОБА_2 мобільних телефонів та не містять свідчень щодо нападу на потерпілу ОСОБА_4 та заподіяння їй тілесних ушкоджень.

У відповідності до ст. 281 КПК України, якщо під час розгляду справи виявлені такі порушення норм КПК України та неправильність досудового слідства, яка не може бути усунута у судовому засіданні, справа повертається на додаткове розслідування.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» № 2 від 11.02.2005 року за змістом ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду можливе, як за клопотанням учасників процесу, так і з ініціативи суду.

Всупереч ст. 22 КПК України досудове слідство по справі органом досудового слідства проведено однобічно та неправильно, мають місце істотні недоліки та упущення, які неможливо усунути в процесі судового слідства, зокрема: покази свідка ОСОБА_6 суперечать показам потерпілої ОСОБА_4, та спростовують, в тому числі, дату вчинення розбійного нападу на ОСОБА_4; не встановлено повне коло свідків, які були очевидцями подій, зокрема не допитаний ОСОБА_9, місце проживання якого досудовим слідством належним чином не зясовувалось, оскільки в судовому засіданні підсудний зазначив, що може показати місце проживання ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_6 вказала, що ОСОБА_9 є однокласником її сина ОСОБА_8, у якого з даного приводу пояснення не відбирались; не опитані особи, з якими проживає потерпіла ОСОБА_4 з приводу того, де вона перебувала з 27.06.2009 року по 03.07.2009 року до моменту звернення за наданням медичної допомоги, оскільки потерпіла з цього приводу пояснити нічого не може. Крім того слідча ОСОБА_16, яка проводила досудове слідство у кримінальній справі, тричі викликалась до суду (а. с. 204, 207,209), проте в судове засідання не зявилась, що позбавило суд можливості зясувати обставини допиту підсудного та свідка ОСОБА_6 За таких обставин залишилися незясованими причини істотних суперечностей у доказах, на яких засноване обвинувачення.

При проведенні додаткового розслідування необхідно врахувати вищенаведене, виконати відповідні слідчі дії, а саме: встановити місце проживання очевидця подій ОСОБА_9 та допитати його в якості свідка, провести огляд помешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3, зі згоди власника на предмет зясування походження плям бурого кольору на шпалерах та їх належності, встановити коло осіб, які проживають разом з ОСОБА_4 та допитати їх з приводу місця перебування та стану ОСОБА_4 в період часу з 27.06.2009 року по 03.07.2009 року; провести очну ставку між свідком ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 на предмет усунення розбіжностей в їхніх показах, в тому числі щодо дати подій.

Крім того, органам досудового слідства необхідно виконати всі інші слідчі дії, необхідність в яких може виникнути в процесі додаткового розслідування.

Суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_2 міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, яка була обрана відповідно до вимог закону (а.с. 145).

Керуючись ст. ст. 273, 281 КПК України, -

постановив:

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 187 КК України повернути прокурору Києво-Святошинського району Київської області для проведення додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя М.М. Омельченко