Справа № 11-205 2008 р. Головуючий
ч.1 КК України -
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня
2008 р. Колегія
суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого Ільченка А.М.

суддів Суходольського
М. І., Євтушенка В.Г.

за
участю прокурора Гришанової Н.Д.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши
кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого В.В.
на вирок Звенигородського районного суду від 19 грудня 2007 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
раніше не судимий,

визнаний
винним у вчиненні злочину передбаченого
ст. .115 ч.1 КК України і йому призначено покарання у вигляді 9 років
позбавлення волі.

Цивільний позов
залишено без розгляду.

Судових витрат
та речових доказів в справі немає.

Згідно
вироку суду ОСОБА_2 засуджений за те, що
24 серпня 2007 року близько 22 години,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, разом із своєю спів жителькою ОСОБА_3,
яка також перебувала в стані алкогольного сп'яніння, поверталися від місця тимчасового заробітку
до місця проживання, Проходячи біля
будинку №50 по вул. Комінтерна в м. Звенигородка між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на ґрунті
особистих неприязних відносинах із-за вживання спиртних напоїв, виникла сварка, яка згодом переросла у бійку. Під час бійки
ОСОБА_2 умисно, з метою заподіяння
тілесних ушкоджень наніс удари руками та ногами по різних частинах тіла ОСОБА_3,
а коли остання впала на асфальт він намагався підняти її
і довести до місця проживання. Спроби підняти ОСОБА_3 були марні, оскільки вона постійно вислизала з його рук
через спітнілість та наявності обширної кровотечі. ОСОБА_2 продовжував наносити
потерпілій удари руками та ногами в різні частини тіла чим заподіяв ОСОБА_3
тілесні ушкодження у вигляді саден лоба,
крововиливів на повіках обох очей,
крововиливів під м'які тканини голови і під м'які оболонки мозку, а також переломи 3-5ребер справа по
передньоключичній лінії. Коли в черговий раз ОСОБА_2 намагався підняти ОСОБА_3
і вона почала вислизати з його рук, він
умисно, з метою заподіяння смерті, схопив потерпілу руками за шию, сильно здавив і певний час утримував.

Згідно
висновку судово-медичного експерта №140 від 17.10.2007 року смерть ОСОБА_3
настала в результаті механічної асфіксії від здавлювання органів шиї руками. По
ступені тяжкості - це тяжкі тілесні ушкодження,
що спричинили смерть.

Адвокатом
ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок суду подана апеляційна скарга, в якій адвокат просить змінити вирок, перекваліфікувати дії засудженого зі ст. .115 ч.1 КК України на ст. . 119 ч.1 КК України та призначити за
цією статтею покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Застосувати вимоги ст. .75 КК України, звільнивши ОСОБА_2 від відбування покарання з
випробувальним терміном на 3 роки.

В
обґрунтування своїх вимог адвокат спирається на те, що наміру на вчинення вбивства ОСОБА_3 у ОСОБА_2 не
було, удари наносив потерпілій з метою
привести її до тями, щоб вона підвелася
і йшла додому. Поки ОСОБА_2 намагався підняти потерпілу з землі і вона
вислизнула, то він автоматично, щоб її втримати, обома руками рефлекторно схопив за шию, здавив і короткий час утримував.

На думку
адвоката ОСОБА_2 вчинив вбивство внаслідок злочинної недбалості - тобто він не
передбачав можливість настання смерті,
але повинен був і міг її передбачити.

Прокурором, що приймав участь у справі, на апеляцію адвоката подано заперечення, в якому він вважає вирок суду законним та
обґрунтованим, тому просить апеляцію
адвоката залишити без задоволення, а
вирок суду без змін.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення адвоката в
підтримку апеляції, думку прокурора про
залишення апеляції без задоволення, а
вироку суду без змін, перевіривши та
обговоривши матеріали справи, та доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція адвоката не підлягає до
задоволення виходячи з наступних підстав.

Висновок
суду щодо винності ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочині ґрунтується
на зібраних по справі доказах, які
досліджені в судовому засіданні і їм дана вірна юридична оцінка.

Колегія
суддів не може погодитись із доводами адвоката про відсутність у засудженого
ОСОБА_2 умислу на вбивство, оскільки
питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин
вчиненого діяння, а не зі слів
засудженого. Встановлено, що ОСОБА_2
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння вчинив з потерпілою сварку, яка згодом переросла у бійку. Під час допиту
в якості підозрюваного (протокол від 25.08.2007 року, а.с. 39-40) ОСОБА_2 пояснив, що спочатку він рукою вдарив потерпілу 3 рази
по лиці, а коли вона вдарила його по
обличчю у відповідь, то він став
наносити їй удари руками та ногами в різні частини тіла (обличчю, тулубу) від чого вона впала і наніс більше 10
ударів.

Показання
засудженого об'єктивно співпадають з виявленими тілесними ушкодженнями при
дослідженні трупа під час експертного дослідження.

Виявлені
крововиливи під м'які мозкові оболонки,
переломи ребер свідчать про нанесення тілесних ушкоджень в життєво
важливі органи з метою подавити супротив
особи, позбавити таку особу
самозахисту. Тілесних ушкоджень, які б
вказували на можливу боротьбу і самооборону при експертизі трупа не
встановлено.

Згідно
висновку експерта причиною смерті ОСОБА_3 є механічна асфіксія від давлення
органів шиї руками, що підтверджуються
наявністю саден в ділянці шиї і підборіддя,
переломом ріжка щитоподібного хряща справа з крововиливами в ділянці
перелому, а також вираженими
асфіктичними признаками: мілко краплинні крововиливи в з'єднувальні оболонки
очей, під зовнішньою оболонкою очей і
плямисті крововиливи під плеврою легенів.

Під час
спричинення тілесних ушкоджень, що
привели до смерті потерпілої вона могла знаходитись в горизонтальному, або близько до такого положення тіла.

Вказаний
висновок свідчить про те, що засуджений
в момент заподіяння смертельних тілесних ушкоджень, застосував силу, чим зламав ріжок щитоподібного хряща і певний
час утримував в горизонтальному чи близькому до такого положенні тіло
потерпілої, а не рефлекторно здавив шию
намагаючись нібито підняти з землі, як
це вказує адвокат.

Враховуючи
характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, спосіб заподіяння смертельного
поранення, небажання викликати швидку
допомогу після заподіяння тілесних ушкоджень свідчить про умисел на вбивство
потерпілої з боку ОСОБА_2 і кваліфікація його дій судом визначена правильно.

Заперечення
засудженого та його адвоката про відсутність умислу на вбивство свідчить лише
про намагання ОСОБА_2 ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинення
більш тяжкого злочину.

Таким
чином колегія суддів вважає, що суд при
розгляді справи дав належну оцінку зібраним доказам і вірно кваліфікував дії
засудженого.

Призначаючи
покарання суд врахував особу засудженого,
тяжкість вчиненого злочину,
обставини що пом'якшують і обтяжують покарання і вірно дійшов висновку
про можливість його перевиховання лише за умови ізоляції від суспільства.

Призначене
покарання відповідає вимогам ст. .65 КК України, знаходиться в межах санкції статті Особливої
частини Кодексу і є достатнім для його виховання та недопущення вчинення нових
злочинів.

Підстав
для пом'якшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає.

На
підставі викладеного, керуючись ст. . ст. 362, 366 КПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію
адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Звенигородського
районного суду від 19 грудня 2007 року щодо засудження ОСОБА_2 за ст. .115 ч.1 КК України залишити без
задоволення, а вирок суду залишити без
змін.