АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 613/1795/13-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11КП/790/1446/15 Доповідач апеляц.інстанції ОСОБА_2 Категорія: ст.119 ч.1 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 613/1795/13-к по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст.119 ч.1 КК України
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 25 травня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2015 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухова Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу cт. 89 КК України,
визнано винним і засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі пункту «в» ст.1 Закону України від 8 квітня 2014 року "Про амністію у 2014 році" ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 : на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 25000 гривень на відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_10 , яка також діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на відшкодування моральної шкоди по 25000 гривень на кожного, а разом - 75000 гривень; на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у зв`язку з втратою годувальника в сумі 478гривень щомісяця до досягнення ОСОБА_13 14 років і по 478гривень щомісяця до досягнення сином ОСОБА_12 18 років, а також у зв`язку з втратою годувальника на утримання дочки ОСОБА_11 по 478гривень щомісяця до досягнення дочкою 18 років. Крім того, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 процесуальні витрати, пов`язані з оплатою представника потерпілого за надання правової допомоги за договором 1000гривень.
З цим вироком в частині розв?язання цивільних позовів не погодився обвинувачений, який подав апеляційну скаргу і просить змінити вирок в цій частині, зменшивши суми стягнення на відшкодування моральної шкоди та коштів на утримання дітей та ОСОБА_10 у зв?язку із втратою годувальника.
Раніш подана апеляційна скарга прокурора відкликана апелянтом.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Оскаржуваним вироком було встановлено, що ОСОБА_7 25 серпня 2013 року близько 16 години, знаходячись поблизу продуктового магазину за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, не бажаючи та не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_14 , хоча повинен був і міг їх передбачити, в ході сварки, що виникла на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наніс ОСОБА_14 один удар кулаком правої руки по обличчю, внаслідок чого останній впав на землю, вдарившись при цьому головою. В результаті вказаних необережних дій ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у виді кровопідтічності слизової оболонки нижньої губи, крововиливу у м?які покриви голови з боку внутрішньої поверхні в потиличній області, травматичного субдурального крововиливу, забою головного мозку, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, та від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 помер у Богодухівській ЦРЛ.
Обставини події, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, призначене покарання та підстави звільнення від такого, на які послався суд у вироку, сторонами не оспорені.
Суд першої інстанції при розв?язання цивільного позову достатньою мірою врахував дані про особу обвинуваченого, те, що він вчинив необережний злочин, наявність на його утриманні малолітньої дитини, його матеріальне становище. Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 своєї Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнового) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно вимог п. 2 ч.2 cт. 2З ЦК України моральна шкода може полягати, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до вимог ч.2 cт.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові /дружині/, батькам /усиновлювачам/, дітям /усиновленим/, а також особам, які проживали з нею однією сім?єю. Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї Постанови № 4 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, при цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд першої інстанції вимог закону та зазначених роз?яснень дотримався повною мірою. Так, суд, мотивуючи рішення щодо відповідних стягнень, обґрунтовано послався на те, що із втратою рідної людини /сина, чоловіка та батька/ позивачі зазнали вимушених змін в своїх життєвих стосунках і звичному способі життя та відчувають природний душевний біль, тривалі й тяжкі за характером моральні страждання. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував похилий вік батьків загиблого позивачів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , характер їх душевних страждань, ступень тяжкості змін в життєвих стосунках та звичному життєвому укладі ОСОБА_10 разом з неповнолітніми дітьми, те, що після втрати чоловіка ОСОБА_10 вимушена самостійно виховувати дітей, які, у свою чергу, ніколи не побачать батька. В той же час судом було враховано, що моральну шкоду потерпілим завдано внаслідок злочину, вчиненого з необережності, і той факт, що потерпілий безпосередньо перед подією також вживав алкогольні напої та першим наніс удар обвинуваченому. Таким чином, суд першої інстанції належним чином вмотивував і обґрунтував свої рішення, й виходячи з розміру позовних вимог та засад розумності, виваженості та справедливості, частково задовольнив заявлені позовні вимоги.
Крім того, відповідно до cт. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років, одному з батьків або другому із подружжя чи іншому члену сім?ї, незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років. Особам, визначеним у п. 1-5 частини 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Зглно ст.1197 ЦК України середньомісячна заробітна плата обчислюється за бажанням потерпілої за останні три або дванадцять календарних місяців роботи. Судом було встановлено, що за життя ОСОБА_14 працював у ТОВ АРК «Спектр» та отримував заробітну плату, яка за останні 12 місяців становить 22946,82 грн. таким чином, середньомісячна заробітна плата становить 22946.82 : 12 = 1912.23 грн. Родина ОСОБА_14 складалась з 4-х чоловік - малолітніх дітей: дочки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також: дружини- ОСОБА_10 . На момент смерті ОСОБА_14 молодшій дитині виповнилось 3 роки 5 місяців, документи про продовження перебування ОСОБА_10 у відпустці по догляду за дитиною суду че надавались, таким чином, на момент смерті ОСОБА_14 його дружина ОСОБА_10 була працездатною. Але, враховуючи, що вона відповідно до п.4 ч.1 cт.1200 ЦК України має право на відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, при визначенні розміру шкоди, що підлягає стягненню, частка, яка припадає на неї, не підлягає вирахуванню з суми середньомісячного заробітку потерпілого.
Судом першої інстанції дотримано вимог закону, розрахунки проведені правильно, суд обґрунтовано вважав за необхідне стягувати з ОСОБА_7 шкоду у зв?язку із втратою годувальника, виходячи з приведених у вироку розрахунків. Витрати на правову допомогу стягнуто відповідно до ст.118 КПК і в цій частині вирок не оскаржено.
Таким чином підстав для змінення вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 25 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ ___________________ ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19