Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5992/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на дії, бездіяльність слідчого, прокурора,-
В С Т А Н О В И В :
25.05.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії, бездіяльність слідчого, прокурора мотивуючи свої вимоги ти, що в провадженні слідчого СВ Подільського РУ ГУ МВС України в місті Києві перебуває кримінальне провадження № 0000592 (кримінальна справа № 49-2979) відкритого 24.06.2010 року Подільським РУ ГУМВС України м. Києва відносно невстановлених осіб за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Зазначає, що згідно його заяв від 20.08.2013 року, 06.06.2014 року, 24.11.2014 року, 05.05.2015 року, 06.05.2015 року, 07.05.2015 року, 08.05.2015 року, 12.05.2015 року, 13.05.2015 року, 14.05.2015 року, 15.05.2015 року, 16.05.2015 року, 19.05.2015 року, 21.05.2015 року, 22.05.2015 року він по даному кримінальному провадженню є потерпілим, а також в цій справі він є власником тимчасово вилученого майна.
Посилається на те, що в ході проведення обшуку 30.07.2010 року його володіння - промислових будівель за адресою: АДРЕСА_1 працівниками міліції був вилучений такий належний йому, як володільцю, документ, як свідоцтво про його народження (« НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рождения в городе Києве»)
Звертає увагу слідчого судді на те, що наразі йому достеменно відомо, що в справі відсутня будь-яка постанова про вилучення під час обшуку 30.07.2010 року вищезазначеного документу і він на даний час перебуває в СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві.
Зазначає, що 12.05.2015 року він відповідно до ч. 3 ст. 100 КПК України, як володілець документа - свідоцтва про народження, звернувся з клопотанням до Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві з проханням видати йому його копію або оригінал, однак відповіді, якою було б задоволено його клопотання або обґрунтовано відмовлено, що передбачено ст.220 КПК України, станом на 25.05.2015 року він не отримав, а тому факт бездіяльності слідчого по розгляду зазначеного клопотання та порушення ним норм процесуального закону слід вважати встановленим і така бездіяльність слідчого, згідно ст. 303 КПК України, на його думку може бути оскаржена ним на досудовому провадженні.
На підставі вищевикладеного, звертається з даною скаргою до суду та просить: визнати бездіяльність слідчого Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо ненадання відповіді на його клопотання від 12.05.2015 року, відповідно до положень ст. 220 КПК України, неправомірною; зобов`язати слідчого, начальника СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві негайно усунути порушення прав та законних інтересів, шляхом їх відновлення, а саме: надати відповідь якою задовольнити його клопотання від 12.05.2015 року та видати йому копію чи оригінал документа - свідоцтво про його народження (« НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в городе Києве»); в разі неможливості задоволення його клопотання від 12.05.2015 року зобов`язати слідчого, начальника СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві негайно усунути порушення прав та законних інтересів, шляхом їх відновлення, а саме: відповідно ст. 220 КПК України, винести та надати постанову слідчого якою обґрунтовано відмовити у задоволенні його клопотання від 12.05.2015 року.
25.05.2015 року ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог ОСОБА_3 до начальника СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві, а тому межами розгляду даної скарги є вимоги скаржника про визнання неправомірною бездіяльності слідчого, а також вимоги про зобов`язання вчинити саме слідчого певні дії.
Скаржник, слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, причини неявки слідчому судді не повідомили.
Слідчий суддя вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, а також зважаючи на скороченні строки розгляду даної категорії справ.
Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві дійсно перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000592 від 10.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358КК України.
Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень від 17.02.2010 року про те, що впродовж 2008-2010 років службові особи ТОВ «ЮВК-Агат» та ТОВ «ЮВК-ОНИКС» з метою отримання надприбутків та ухилення від сплати податків, незаконно виготовляли та використовували державні пробірні клейма Центрального казенного підприємства пробірного контролю Державної пробірної служби Міністерства фінансів України та АТ «Київський ювелірний завод» для клеймування не облікованих ювелірних виробів та зазначені ювелірні вироби без відповідного оприбуткування реалізовувались на території України та близького зарубіжжя. А також службові особи ТОВ «ЮВК-АГАТ» підробили документи звіт про операції з дорогоцінних металів за IV квартал 2008 рік ТОВ «ЮВК-Агат», який видається підприємством і який надає права або звільняє від обов`язків з метою використання його підроблювачем, використання завідомо підробленого документа (а.с. 6).
Як вбачається з наданих до суду скаржником матеріалів, 30.07.2010 року слідчим СГ ГСУ МВС України було проведено обшук за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 102 в результаті якого із сейфу ТОВ «ЮВК-Онікс» було зокрема вилучено Свідоцтво про народження НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7, 8).
Статті 177, 186 КПК України, 1960 року в порядку яких проводився обшук та вилучення документів, визначають, що обшук проводиться в тих випадках, коли є достатні підстави вважати, що знаряддя злочину, речі й цінності, здобуті злочинним шляхом, а також інші предмети і документи, які мають значення для встановлення істини в справі чи забезпечення цивільного позову, знаходяться в певному приміщенні або місці чи в якої-небудь особи.
При обшуку або виїмці можуть бути вилучені лише предмети і документи, які мають значення для справи, а також цінності і майно обвинуваченого або підозрюваного з метою забезпечення цивільного позову або можливої конфіскації майна. Предмети і документи, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до справи.
Всі документи і предмети, які підлягають вилученню, слідчий повинен пред`явити понятим та іншим присутнім особам і перелічити в протоколі обшуку або виїмки чи в доданому до нього опису з зазначенням їх назви, кількості, міри, ваги, матеріалу, з якого вони виготовлені, та індивідуальних ознак. У необхідних випадках вилучені предмети і документи повинні бути на місці обшуку або виїмки упаковані і опечатані.
Копії вилучених документів за клопотанням власника, а також інших осіб, які за законодавством мають право користуватися цими документами, можуть бути надані слідчим під час вилучення документів. Копії вилучених документів виготовляються з використанням копіювальної техніки, електронних засобів цих осіб (за їх згодою) або копіювальної техніки, електронних засобів органів, що проводять вилучення, та засвідчуються підписом слідчого і завіряються печаткою.
Зі змісту зазначених норм чинних на день виникнення правовідносин вбачається, що при обшуку або виїмці можуть бути вилучені лише предмети і документи, які мають значення для справи, а також цінності і майно обвинуваченого або підозрюваного з метою забезпечення цивільного позову або можливої конфіскації майна.
Слідчий суддя проаналізувавши зміст ст.ст. 177, 186 КПК України, 1960 року в сукупності з іншими його нормами з врахуванням характеру та обставин вчиненого кримінального правопорушення приходить до висновку, що вилучений 30.07.2010 року слідчим такий документ, як Свідоцтво про народження НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає значення для справи, а тому не підлягав вилученню під час обшуку.
Слідчим суддею встановлено, що вказаний документ не повертався його законному володільцю, яким є беззаперечно скаржник по справі ОСОБА_3 , в порядку визначеному ст. 186 КПК України, 1960 року.
Загальновідомим є той факт, що 13.04.2012 року Верховною Радою України був прийнятий Кримінальний процесуальний кодекс України, який набрав чинності 20.11.2012 року.
За приписами пункту 10 Перехідних положень КПК України, кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій і Верховним Судом України згідно з положеннями цього Кодексу.
Тобто з викладеного вбачається, що у випадку не закінчення досудового слідства у кримінальній справі до набрання чинності КПК України від 13.04.2012 року, її розслідування продовжується в порядку визначеному даним процесуальним законом.
Слідчим суддею встановлено, що в чинному КПК України законодавцем надано визначення поняттю речового доказу та документу в кримінальному провадженні, а також визначено порядок їх зберігання та повернення законному володільцю.
Так згідно ст.ст. 98, 99 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
За приписами ст. 100 ЦПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.
З врахуванням викладеного, встановлених в судовому засіданні обставин, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність наявності в скаржника права на отримання оригіналу документу, Свідоцтва про народження НОМЕР_2 , беззаперечним володільцем якого він є, або отримання його копії.
В той же час слідчий суддя встановивши наявність у скаржника права на отримання оригіналу вищезазначеного документу або його копії не може погодитись з його доводами про допущену слідчим та прокурором бездіяльність, яка полягає в не розгляді його клопотання в строки визначені ст. 220 КПК України, виходячи з наступного.
Так стаття 220 КПК України визначає, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Слідчий суддя проаналізувавши зміст вказаної статті КПК України в сукупності з іншими його нормами приходить до висновку, що право на звернення із клопотанням в порядку визначеному її положеннями мають лише сторони кримінального провадження, зокрема сторона захисту, потерпілий, його представник чи законний представник, представник юридичної особи щодо якої здійснюється провадження.
Слідчим же суддею встановлено, що скаржник не є стороною кримінального провадження, а саме потерпілим як то він вказує, що об`єктивно підтверджується наданою до суду Постановою слідчого про відмову у визнанні його потерпілим від 12.12.2014 року, у зв`язку з чим дія статті 220 КПК України, що стосується строків розгляду клопотань (і взагалі можливості звернення з клопотанням в порядку зазначеної статті), не поширюється на останнього.
Враховуючи ту обставину, що дія ст. 220 КПК України, не поширюється на ОСОБА_3 , а окремого порядку, який би регулював строки розгляду клопотання органами досудового розслідування не сторін кримінального провадження чинний КПК України не містить, слідчий суддя приходить до висновку, що на строки розгляду зазначених клопотань поширюється дія ЗУ «Про звернення громадян», зокрема ст. 20, яка визначає, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.
Як вбачається з матеріалів скарги скаржника, клопотання про повернення документу було подано ним до Подільського РУ ГУМВС України 12.05.2015 року, у зв`язку з чим строки його розгляду, встановлені ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян», ще не закінчились.
З врахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про передчасність тверджень скаржника про наявність бездіяльності слідчого, що стосується не розгляду його клопотання та неповернення йому майна.
Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу скаржника на належність оформлення своєї скарги, зокрема як вбачається з його скарги в її вступній частинні останній вказує, що вона є на дії, бездіяльність слідчого та прокурора, які є самостійними суб`єктами оскарження, однак ні в описовій ні в мотивувальній, а також прохальній її частинах, останнім будь-яких вимог до прокурора не заявлено, що свідчить про зловживання останнім своїми процесуальними правами та безвідповідальне ставлення до предмета скарги.
Стаття 303 КПК України визначає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора,- зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Зі змісту статті 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Слідчий суддя оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги скаржника не знайшли своє доведення в судовому засіданні, є передчасними, а тому не можуть вважатися такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим скарга задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян», ст. 177, 186 КПК України, 1960 року, керуючись ст.ст. 98, 99, 100, 220, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії, бездіяльність слідчого, прокурора відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1