АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/164/15 Справа № 182/6087/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

13 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0000933 за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

На вищевказану ухвалу суду першої інстанції прокурором Нікопольської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області принесена апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати прийняте рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що при ухваленні судового рішення, суд вийшов за рамки ст. 314 КПК України та під час підготовчого судового засідання визначив які докази є допустимими про дослідження яких ще навіть не йшла мова, а відповідно до ст. ст. 314,315 КПК України, підготовче судове засідання не передбачає собою встановлення порядку дослідження та допустимості доказів. Крім того, суд в своїй ухвалі приходячи до висновку про недопустимість доказів, посилається на ст. 88 КПК України, однак зазначена норма передбачає визнання недопустимість доказів та відомостей, які стосуються особи підозрюваного, обвинуваченого та у вищезазначеній нормі жодним чином не вказано про те, що докази являються недопустимими, якщо обвинуваченого було допитано як свідка, який в подальшому став підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні про що говориться в оскаржуваній ухвалі.

Як вбачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції, суд прийшов до висновку про повернення зазначеного обвинувального акту прокурору, у зв`язку з невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а саме зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 був допитаний в якості свідка та відтворення обстановки та обставин подій, було проведено з ним як свідком, що згідно ст. 88 КПК України є недопустимим доказом в даному кримінальному провадженні. Крім того, суд зазначив, що не залучена в якості цивільного відповідача Страхова компанія АСКА, що є порушенням норм діючого кримінального-процесуального законодавства.

Під час розгляду апеляційної скарги по суті, прокурор підтримала подану апеляцію та просила задовольнити її в повному обсязі.

Вислухавши думку прокурора, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Визнаючи недопустимим доказом в даному кримінальному провадженні відтворення обстановки та обставин подій, суд послався на ст. 88 КПК України. Однак зазначеною нормою передбачено визнання лише недопустимості доказів та відомостей, які стосуються особи підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, виходячи з вимог кримінального процесуального закону, питання про достатність, належність та допустимість доказів суд, вирішує після розгляду висунутого обвинувачення по суті в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, передбаченого ст. 373 КПК України, з дотриманням вимого передбачених ст.374 КПК України. Крім того, ст. ст. 314,315 КПК України, містять виключний перелік питань, які суд вирішує в підготовчому судовому засіданні. У зв`язку з чим, слушними, на думку колегії суддів, є доводи апеляції прокурора щодо того, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, наділених йому під час підготовчого судового засідання та в порушення норм кримінального процесуального закону, прийшов до висновку про недопустимість доказів, здобутих під час досудового розслідування, для доведеності винуватості особи, тобто заздалегідь вирішив питання щодо допустимості доказів, що є не припустимим на даній стадії судового розгляду.

Також, колегія суддів вважає надуманими та такими, що суперечать нормам кримінального процесуального закону, а також матеріалам кримінального провадження, підстави для повернення обвинувального акту, зазначені в ухвалі суду, щодо того що не залучена в якості цивільного відповідача Страхова Компанія АСКА.

Так, виходячи з положень ст. 62 КПК України, права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Тобто орган досудового розслідування не наділений повноваженнями щодо залучення за власною ініціативою до участі у кримінальному провадженні цивільного відповідача та статус цивільного відповідача набувається не внаслідок формального рішення органу досудового розслідування або суду, а одразу після подання позовної заяви цивільним позивачем органу досудового розслідування або суду. При цьому, матеріали кримінального провадження містять позовні заяви потерпілих, які подані до суду під час підготовчого судового засідання та як вбачається з журналів фіксації підготовчого судового засідання, а також листа суду на адресу СК АСКА, зазначена компанія залучена, в установленому законом порядку відповідачем у зазначеному кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду про необхідність повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з невідповідністю акту вимогам ст. 291 КПК України є таким, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повернуто прокурору, скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Апеляцію прокурора Нікопольської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4