Ухвалаіменем україни

25 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

за участю прокурора ОСОБА_6,

секретаря ОСОБА_7

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001006 за касаційною скаргою засудженого на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 04 березня 2014 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

в с т а н о в и л а:

вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік. Зобов'язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, та роботи, з'являтися для реєстрації.

Частково задоволено цивільний позов потерпілого.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04 березня 2014 року вирок міськрайонного суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Стверджує, в його діях не було хуліганського мотиву, умисел було спрямовано на пошкодження автомобіля, котрий до цього створив аварійну ситуацію. Потерпілий, цивільний позов котрого задоволено частково, не являється власником автомобіля. Суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги засудженого та не дав на них мотивованих відповідей. Ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_1 07 квітня 2013 року, пересуваючись по вул. Суворова у м. Костянтинівка Донецької області, біля будинку № 32 із хуліганських мотивів підібрав на дорозі камінь та із його застосуванням пошкодив припаркований біля будинку автомобіль ВАЗ 21083 державний номер НОМЕР_1, яким користувався потерпілий ОСОБА_2, заподіяв матеріальні збитки на суму 5686,80 грн.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, котрий заперечив доводи скарги засудженого, та вважав, що ухвала суду скасуванню, а касаційна скарга задоволенню не підлягають, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Згідно ст. 419 КПК України у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду належить наводити мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Таким чином закон вимагає від суду проаналізувати усі доводи апеляційної скарги та дати на них мотивовану відповідь.

Названих вимог закону судом апеляційної інстанції не дотримано.

Зокрема, не розглянуто доводи скарги засудженого про відсутність у його діях хуліганського мотиву.

Відповідно до ч. 1 ст. 296 КК України суб'єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства.

Судом не з'ясовано, чи дійсно мав місце факт створення аварійної ситуації, на яку посилається ОСОБА_1, що могло вплинути на умисел засудженого щодо вчиненого злочину.

Окрім показань засудженого в судових рішеннях відсутні будь-які посилання на інші докази з цього приводу.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, разом із тим, твердження засудженого про те, що потерпілий ОСОБА_2 не є власником автомобіля належним чином не перевірено.

В судових рішеннях відсутні посилання на письмові докази, які можуть свідчити, що ОСОБА_2 володіє, (користується) майном, яке є джерелом підвищеної небезпеки на законних підставах.

Цим доводам не дано належної оцінки апеляційним судом, що свідчить про порушення вимог ст. 419 КПК України.

Наведене є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування ухвали відповідно до вимог ст. 438 КПК України.

Оскільки питання, які ставилися в апеляційній та касаційній скарзі ОСОБА_1 є подібними, а суд касаційної інстанції позбавлений можливості досліджувати докази, колегія суддів вважає, що справа має бути призначена до нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

При новому апеляційному розгляді, який необхідно провести відповідно до вимог ст. 439 КПК України, слід розглянути апеляційну скаргу засудженого відповідно до вимог закону, перевірити доводи щодо мотиву вчиненого злочину, з'ясувати чи передував події факт створення аварійної обстановки на яку посилається ОСОБА_1, постановити законне та мотивоване рішення.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 433-438 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу засудженого задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 04 березня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_3