АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002896 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року, яким
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та йому призначене покарання у виді 9 років позбавлення волі.
за участю сторін судового провадження
прокурора - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, 21 квітня 2014 року приблизно о 1 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кімнати квартири АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вживали спиртні напої та спілкувались. Під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_8 , з однієї сторони, та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , з іншої сторони, виник словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних стосунків, в ході якого ОСОБА_8 схопив за волосся ОСОБА_8 і ОСОБА_10 та став їх тягати, застосувавши, таким чином, фізичне насильство.
Після того, як конфлікт був вичерпаний, ОСОБА_5 , який був присутній в приміщенні вказаної квартири, будучи ображений діями ОСОБА_8 , 21 квітня2014 року приблизно о 01 годині 20 хвилин, з метою умисного вбивства, передбачаючи і бажаючи настання смерті ОСОБА_8 , пішов до кухні, де зі столу взяв ножа господарсько-побутового призначення для полегшення вчинення злочину, після чого підійшов до ОСОБА_8 , який сидів на стільці в кімнаті, та, тримаючи ніж в правій руці, наніс 4 удари в життєво важливий орган - в область шиї потерпілого, тим самим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних поранень шиї з ушкодженням магістральних судин і розвитком крововтрати, що в подальшому потягло смерть ОСОБА_8 .

Цим же вироком вирішені питання щодо речових доказів та судових витрат.

Не оспорюючи юридичної кваліфікації дій обвинуваченого та його вини, на вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просять змінити вирок суду в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
В обґрунтування доводів апеляційних скарг апелянти зазначають, що судом першої інстанції належним чином не врахований той факт, що під час вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, потерпілий знаходився у стані алкогольного сп`яніння, те, що саме останній спровокував конфлікт з обвинуваченим, поводячи себе агресивно.
При цьому, на думку апелянтів, зазначене свідчить про можливість визнання вказаних обставин, як таких, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_5 , що у комплексі з наявністю по справі інших обставин, які суд першої інстанції визнав такими, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого та які зазначені у вироку, дають суду право застосувати до останнього положення ст. 69 КК України.

Обвинувачений, крім цього, в апеляційній скарзі послався на те, що у нього не було умислу на вбивство потерпілого, а він захищав жінок.

Іншими учасниками судового провадження вирок суду не оскаржений.

Розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення та поданої апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді, позицію захисника та обвинуваченого, які підтримали вимоги апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності, та які докладно викладені у вироку.

Крім того, самі обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, за встановлених судом обставин нанесення потерпілому ударів ножем, заподіяння останньому тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть потерпілого, не оспорюються й обвинуваченим в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду провадження.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, в якій останній не заперечує обставин вчиненого кримінального правопорушення, проте, не погоджується з наявністю у нього умислу на умисне вбивство, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, на думку колегії суддів, зазначені доводи спростовуються встановленими під час судового розгляду обставинами, а саме, те , що ОСОБА_5 вже після того, як конфлікт був вичерпаний, пішов до кухні, взяв ніж, після чого підійшов до ОСОБА_8 , який сидів на стільці в кімнаті, тобто, не здійснював ніяких активних дій, та наніс потерпілому ножові поранення в життєво важливий орган шию, з ушкодженням магістральних судин і розвитком крововтрати, внаслідок яких й настала смерть потерпілого.
Таким чином, характер дій обвинуваченого, спосіб нанесення тілесних ушкоджень в життєво важливий орган шию, кількість нанесених ударів ножем, свідчать саме про направленість умислу обвинуваченого на позбавлення життя потерпілого.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України є правильною, оскільки він вчинив умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому, відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 1003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та доповненнями, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Як убачається з вироку, призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону та врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.. 89 КК України, за місцем проживання характеризується задовільно, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілого, який вважав за необхідне як найсуворіше покарати обвинуваченого, агресивну поведінку потерпілого ОСОБА_12 безпосередньо перед скоєнням щодо нього злочину, тобто, судом враховані й ті обставини, на які посилаються захисник та обвинувачений в апеляційних скаргах.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження ним нових злочинів неможливе без його ізоляції від суспільства, і обґрунтовано обрав ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі в межах санкції за вчинене кримінальне правопорушення, і такий вид покарання не є занадто суворим або несправедливим для обвинуваченого.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.. 69 КК України колегія суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без зміни, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

____________________________ _____________________________ ___________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3