АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/19/15 Справа № 705/1527/14-к Категорія: ч.1 ст.249 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів при секретарі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
з участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8

виправданого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Уманського району ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2014 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дочку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.249 КК України по суду за відсутності в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Вирішено долю речових доказів у відповідності до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_9 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він 3 жовтня 2013року, близько 13 год. 00 хв., біля с. Юрківка Уманського району, Черкаської області, на території ставу загальною площею 26,0721 га, який розташований в адміністративних межах Юрківської сільської ради та який він орендує, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою незаконного рибно добувного промислу, без будь яких дозвільних документів відповідних державних установ, за допомогою уповноважених ним сторонніх осіб та з використанням промислової (риболовецької) сітки і гумового човна, незаконно здійснив вилов риби виду товстолоба в кількості 163 штуки, яку в подальшому за допомогою підприємців по реалізації свіжої риби, планував реалізувати на колгоспному ринку м. Умані, чим своїми діями завдав держав і матеріальну шкоду на загальну суму 41565 грн. 00 коп..

На думку органів досудового розслідування ОСОБА_9 своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення за ч.1 ст.249 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор прокуратури Уманського району ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуваний вирок у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Тому ставить питання про повторне дослідження обставин провадження, які прокурор вважає встановленими та за результатами постановлення нового вироку, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненому та призначити йому покарання за ч.1 ст.249 КК України два роки обмеження волі, з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього здобутого, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на один рік шість місяців з застосуванням вимог п.п.2,3,4 ст.76 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт вказує, що при постановленні виправдувального вироку суд поверхнево підійшов до дослідження всіх обставин провадження, не навів мотивів для виправдання ОСОБА_9 , не спростував доводи якими підтверджується вина останнього та побудував висновок про недоведеність вини у вчиненні злочинів на суперечливих доказах. Крім того звертає увагу, що судом першої інстанції обґрунтовано виправдувальний вирок лише на показах ОСОБА_9 та на доказах, які було надано останнім суду. Також судом першої інстанції не спростовано доводи сторони обвинувачення, які прокурор вважає встановленими. Отже на думку прокурора судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурорів ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просили задовольнити апеляцію, виправданого ОСОБА_9 , який в судових дебатах та останньому слові просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, провівши дослідження обставин, які було встановлено в ході кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За п.1 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; та положення закону, якими керувався суд.

Так висновок суду, щодо пред`явленого обвинувачення органами досудового розслідування не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

Вирок районного суду відповідає вимогам ст.374 КПК України, оскільки в його основу покладено належні й допустимі докази, досліджені в судовому засіданні, у тому числі ті, які вказує в апеляційній скарзі прокурор, яким суд дав належну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливе лише за умови доведеності її вини.

При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не можу ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так висновок суду першої інстанції, щодо відсутності в діях ОСОБА_9 складу інкримінованого злочину відповідає матеріалам кримінального провадження дослідженим в судовому засіданні з урахуванням роз`яснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 року «Про практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» № 17 згідно якого вилов риби чи водних тварин зі спеціально обладованих або пристосованих водоймищ, у яких вони вирощуються підприємствами, організаціями чи громадянами за ст. 249 КК України - кваліфікувати не можна. Вказаним матеріалам суд дав вірну юридичну оцінку у їх сукупності.

Також на думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов вірного висновку про відсутність істотної шкоди внаслідок дій ОСОБА_9 , яка є необхідною складовою для кваліфікації дій ОСОБА_9 за ст. 249 КК України.

Відповідно до роз`яснень п. 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України 17 відповідальність за злочин, передбачений ст. 249 КК України настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду, а саме знищення нерестовищ, вилов риби в період нересту, вилов риб нечисленних видів або тих у відтворенні, яких є труднощі, добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_9 проводив зариблення та вилов риби з орендованого водоймища, яке було надано йому в оренду на 20 років 16.01.2007 р. Уманською районною дерджавною адміністрацією. Ним же було зариблено вказаний став 18.11.2012 року згідно накладної №26 та акта зариблення від 19.11.2012року (а.п.47-48), отже суд 1 інстанції прийшов вірного висновку, що ОСОБА_9 своїми діями не спричинив істотної шкоди державі.

Доводи прокурора, в тій частині що ОСОБА_9 займався незаконним рибо добувним промислом без будь-яких дозвільних документів відповідних державних установ спростовується вивченими матеріалами кримінального провадження, а саме: показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також письмовими доказами: договором оренди ставка, повідомленням управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства Черкаській області від 19.11.2013року, яким суд дав вірну юридичну оцінку, і таке обвинувачення йому не інкримінується

Судом першої інстанції було вірно оцінено всі обставини провадження та встановлено, що відсутній предмет злочину за ч.1 ст.249 КК України.

Доводи прокурора, що суд не мав права отримувати від ОСОБА_9 докази так як це є порушенням вимог ч.12 ст.290 КПК України в зв`язку з не відкриттям матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 у відповідності до положення цієї статті спростовуються наступним.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_9 подав 6 березня 2014року слідчому СВ Уманського РВ УМВС України ОСОБА_15 заяву про долучення до матеріалів досудового слідства та оцінки і розгляду перелічених документів в ході судового розгляду, вхідний №К-6 від 06.03.2014року (Т.1 а.с.46), а тому на думку колегії суддів, ОСОБА_9 виконав свої зобов`язання за ст.290 КПК України, отже докази надані ОСОБА_9 в підтвердження своєї невинуватості, є належними та допустимими.

Крім того вказані обставини не дають достатніх підстав стверджувати про наявність складу злочину в діях ОСОБА_9 ..

Отже при розгляді справи колегія суддів не виявила допущення істотних порушень кримінально-процесуального чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою обов`язкового скасування вироку про що порушується питання в апеляції прокурора

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляція є безпідставною, доводи наведені в ній є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не встановлено, і виправдувальний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 слід залишити в силі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Уманського району ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2014 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий :

Судді :