№ 1-401/08
ПОСТАНОВА

01 серпня 2008 року
м. Київ

Печерський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого -
судді Мосьондза І.А.

при секретарі Табала Я.

за участю прокурорів Ведєрнікова Д.Ю., Панова В.Є.,

адвокатів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника цивільного позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органами
досудового слідства ОСОБА_1обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого
ч.4 ст. 190 КК України, а саме в тому, що він шляхом шахрайства заволодів чужим
майном, яке належить ТОВ ВКФ «Олімпекс ЛТД», в особливо великих розмірах, при
наступних обставинах.

Згідно
пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення, він 11.10.2004 року, з метою заволодіння
чужим майном, а саме коштами ТОВ ВКФ «Олімпекс ЛТД», уклав з вказаним
товариством два попередні договори купівлі-продажу нерухомого майна, а саме
квартир АДРЕСА_1 що належали йому на праві приватної власності, завіривши
керівництво ТОВ ВКФ «Олімпекс ЛТД» в послідовності своїх намірів продажу
квартир, однак не маючи намірів в подальшому їх виконувати.

05.04.2006
року, приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_1, прибув в офіс ТОВ ВКФ «Олімпекс
ЛТД», який знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глінки, 16, де
реалізуючи свій злочинний умисел, отримав у касі вказаного товариства по
видаткових касових ордерах від 05.04.2006 року за № 40 грошові кошти в сумі 800
000 грн. та за № 41 грошові кошти в сумі 768 248 грн. 23 коп., як оплату за
продаж належних йому АДРЕСА_1, фактично їх продавши. Діючи шляхом обману.
ОСОБА_1заволодів чужим майном, що належить ТОВ ВКФ «Олімпекс ЛТД», а саме
грошима в сумі 1 568 248 грн. 23 коп., що більше як в шістсот разів перевищує
неоподаткований мінімум доходів громадян і є особливо великим розміром, умисно
не виконуючи взятих на себе зобов'язань, залишив кв. АДРЕСА_1 у своїй
власності, а АДРЕСА_2 продав іншим особам, і отриманими від ТОВ ВКФ «Олімпекс
ЛТД» коштами, розпорядився на власний розсуд.

В ході
судового розгляду зазначеної справи, підсудний ОСОБА_1заявив клопотання про
направлення зазначеної кримінальної справи для проведення додаткового
розслідування з мотивів істотної неповноти та неправильності досудового
слідства, змінивши йому при цьому запобіжний захід з тримання під вартою на
підписку про невиїзд.

Адвокат
ОСОБА_3 заявлене ОСОБА_1 клопотання підтримав повністю, просить його задовільнити.

Прокурор та представник цивільного
позивача ОСОБА_4 заперечували проти направлення справи на додаткове
розслідування та зміни підсудному ОСОБА_1 запобіжного заходу, вважаючи, що
досудове слідство проведено всебічно та повно, що дає суду можливість прийняте
законне та обґрунтоване рішення по суті обвинувачення.

Дослідивши матеріали кримінальної справи, заслухавши думку учасників
процесу, суд приходить до висновку про необхідність направлення даної справи
прокурору Печерського району міста Києва для проведення додаткового
розслідування, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст..64 КПК України при провадженні досудового слідства,
дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: подія
злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винність
обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину, обставини, що впливають на
ступінь тяжкості злочину, а також
обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом'якшують та обтяжують
покарання, характер та розмір шкоди, завданої злочином.

Прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов'язані вжити всіх
передбачених законом заходів для всебічного, повного та обєктивного дослідження
обставин справи, виявити як ті обставини, що виправдовують обвинуваченого, а
також обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність (ст..22 КПК
України).

Відповідно до положень ст. 368 КПК України
однобічним або неповним визнається дізнання, досудове чи судове слідство
в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини,
з'ясування яких може мати істотне
значення для правильного вирішення справи. В усякому разі досудове слідство
визнається однобічним і неповним, коли
не були допитані певні особи, не витребувані і досліджені документи, речові та
інші докази для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне
значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове
розслідування з мотивів неповноти або неправильності може мати місце лише тоді,
коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в ході судового
засідання.

Крім того,
відповідно до п. 10 ч. ч. 2, 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року за № 8 «Про застосування
законодавства, яке забезпечує право на захист у
кримінальному судочинстві», суди повинні
вимагати від органів досудового слідства, щоб постанова про притягнення в
якості обвинуваченого була конкретною за змістом. Недодержання органами
досудового слідства вимог ст. ст. 132, 142 КПК України може бути підставою для
повернення справи на додаткове розслідування.

Статтею 132 КПК України встановлено, що пред'явлене особі
обвинувачення повинно бути конкретним, а саме: у постанові про притягнення в
якості обвинуваченого повинно бути зазначено
час, місце, спосіб, мета, мотив та інші ознаки злочину, наскільки вони
відомі слідчому.

Також
постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.12.1992 року за № 12 «Про судову практику в справах про корисливі злочини
проти приватної власності» (пункти 18, 19) роз'яснено, що обман
(повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних
обставин) чи зловживання довір'ям (недобросовісне використання довір'я з боку
потерпілого) при шахрайстві застосовується винною особою з метою викликати у потерпілого
впевненість у вигідності або обов'язковості передачі їм майна чи права на
нього. Отримання майна під умовою виконання
якого-небудь зобов'язання може кваліфікуватися як шахрайство лише в тому разі,
коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала мету його присвоїти, а
зобов'язання - не виконувати.

Відповідно до
постанови про притягнення як обвинуваченого (т.1 а.с.229-230)
ОСОБА_1обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК
України, а саме в тому, що він шляхом обману заволодів грошовими коштами ТОВ
ВКФ «Олімпекс».

Із
пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення не вбачається, які ж саме, коли і кому
ОСОБА_1повідомив неправдиві відомості або які саме приховав обставини, які саме
дії він зобов'язаний був вчинити по відчуженню квартир АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 на
чию користь і коли.

Тобто, органом
досудового слідства належним чином не
встановлено спосіб вчинення ОСОБА_1 злочину.

Таким чином,
пред'явлене ОСОБА_1 обвинувачення є неконкретним, оскільки не вказує, які саме
ОСОБА_1вчинив дії, що складають об'єктивну сторону інкримінованого йому
злочину.

Надана судом можливість, шляхом
реалізації повноважень, передбачених ст.277 КПК України, вирішити питання про
зміну обвинувачення в суді шляхом його конкретизації, прокурором не
використана.

Підтвердженням вини ОСОБА_1 в
отриманні ним 05.04.2006 року від ТОВ «Олімпекс ЛТД» грошових коштів є
видаткові касові ордери від 05.04.2006 року, підписані службовими особами ТОВ
«Олімпекс ЛТД» та ОСОБА_1 (т.1 а.с.125-126).

В своїх показаннях, які надавались
ОСОБА_1, як на досудовому слідстві, так і в суді, останній заперечує факт
передачі та отримання ним 05.04.2006 року грошових коштів в сумі 1568248, 23
грн. від ТОВ «Олімпекс ЛТД». Наявні в матеріалах кримінальної справи та
підписані ним видаткові касові ордери пояснює тим, що до підписання цих
документів його 19.05.2006 року, під загрозою вчинення неправомірних дій до
дружини ОСОБА_5, спонукав працівник міліції ОСОБА_12.

Зазначені покази ОСОБА_1 органом
досудового слідства належним чином не перевірені та не спростовані, оскільки
шляхом проведення виїмки та призначення фінансово-бухгалтерської експертизи не
встановлено факт відображення в повному обсязі по бухгалтерських документах ТОВ
ВКФ «Олімпекс ЛТД» надходження від ОСОБА_1 та видача йому грошових коштів в
сумі 1568248, 23 грн., підстави для цього.

Органом досудового слідства не усунуті
протиріччя, які є в матеріалах кримінальної справи і які перешкоджають суду
всебічно, повно та об'єктивно встановити обставини справи.

Так, із наданих на досудовому слідстві
та в суді показах свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що
відчуження ОСОБА_1 квартир на користь ТОВ «Олімпекс ЛТД» проводилось в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Олімпекс ЛТД» по отриманих ним
позиках на загальну суму 1568248,23 грн., за згодою останнього.

Допитаний в судовому засіданні
ОСОБА_1поясний суду, що питання про продаж ним та його дружиною ОСОБА_5 квартир
ТОВ «Олімпекс ЛТД» дійсно стояло, але лише станом на час укладення попередніх
договорів №06/04 від 11.10.2004 року. Оскільки з часом вартість цих квартир
суттєво збільшилась, він відмовився продавати квартири за раніше обумовленою
ціною. Станом на квітень 2006 року питання про погашення отриманих ним
грошових позичок шляхом передачі
зазначених квартир взагалі не стояло, оскільки строк їх погашення наступав лише в 2008-2012 роках.

Зазначене підтверджується і даними,
які містяться у поданому органу досудового
слідства листі ТОВ ВКФ «Олімпекс Лтд», що надійшов на виконання судового
доручення, про те, що причиною відмови від укладення основних договорів
купівлі-продажу квартир АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 в м.Києві стало те, що ОСОБА_1 і
ОСОБА_5 забажали переглянути в сторону збільшення суму договору, тобто
збільшити ціну вказаних квартир (т. 5 а.с. 80).

Зі змісту протоколу
зборів Ради ТОВ ВКФ «Олімпекс ЛТД» № 06/04 від 11.10.2004 року вбачається, що в
зборах приймали участь ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_8 та ОСОБА_10 За пропозицією останнього збори прийняли рішення
придбати у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 квартири та призначити повноважною особою для
оформлення договорів купівлі - продажу ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 29).

Разом з тим із матеріалів, що надійшли на
виконання судового доручення, вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 участі в
зазначених зборах не приймали (т. 5 а.с. 79).

З урахуванням
викладеного слідчим належним чином не перевірена можливість існування між ТОВ
«Олімпекс ЛТД» і ОСОБА_1 цивільно-правових відносин.

Суд під час судового слідства позбавлений можливості усунути допущену
неповноту досудового слідства, в тому числі шляхом більш ретельного допиту
підсудного, свідків, виклику й допиту
нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування
документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому ст. 3151
КПК та вчинення інших процесуальних дій. Для усунення допущеної неповноти
досудового слідства, встановлення всіх осіб, причетних до вчинення даного злочину, суду необхідно провести
значний обсяг слідчих та оперативно-розшукових дій, що виконати у судовому засіданні
не представляється можливим.

Допущена неповнота досудового слідства перешкоджає суду всебічно, повно та
об'єктивно встановити обставини справи, вирішити питання про винність
підсудного у вчиненні інкримінованих
йому діях, а в звязку з цим постановити законне, справедливе та обґрунтоване
рішення.

Тому,
клопотання підсудного ОСОБА_1 про направлення кримінальної справи за його
обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України на
додаткове розслідування, слід задовільнити, а кримінальну справу направити
прокурору Печерського району м. Києва для організації додаткового
розслідування.

Під час
додаткового розслідування з дотриманням вимог КПК України необхідно:

- провести виїмку
фінансово-бухгалтерських документів ТОВ ВКФ
«Олімпекс ЛТД» та призначити
фінансово-бухгалтерську експертизу, на вирішення якої поставити питання надходження
від ОСОБА_1 та видача йому грошових коштів в сумі 1568248, 23 грн., підстави
для цього.

- з метою перевірки показів
підсудного ОСОБА_1 експертним шляхом визначити вартість квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2,
станом на 05.04.2006 року;

- встановити та допитати свідка
ОСОБА_12, за наявності підстав шляхом проведення очних ставок між ним та
ОСОБА_1 усунути протиріччя.

- за результатами додаткового
розслідування перепредявити ОСОБА_1 обвинувачення з дотриманням вимог ст.132
КПК України.

- за наявності
підстав провести інші слідчо - оперативні дії.

Клопотання
підсудного ОСОБА_1 про зміну йому запобіжного заходу, обраного згідно постанови
Печерського районного суду м. Києва від 01.02.2007 року, з тримання під вартою на підписку про невиїзд,
суд залишає без задоволення, оскільки на
даний час підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу суд не вбачає.

А тому
запобіжний захід стосовно ОСОБА_1 слід залишити без змін - тримання під вартою
в Київському СІЗО № 13.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 16-1,
275, 281, 370 КПК України, суд:

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання
підсудного ОСОБА_1 про направлення кримінальної справи по його обвинуваченню у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, на додаткове
розслідування та зміну запобіжного заходу з утримання під вартою на підписку
про невиїзд - задовольнити частково.

Кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4
КК України, направити прокурору Печерського району м. Києва для організації
проведення додаткового розслідування.

Запобіжний
захід стосовно ОСОБА_1 залишити без змін - тримання під вартою в Київському
СІЗО № 13.

Постанова може
бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 7 діб з дня її винесення.

Суддя