Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_6,

суддів: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

з участю прокурора ОСОБА_9,

потерпілого ОСОБА_1,

потерпілої ОСОБА_2,

представника потерпілого ОСОБА_3

розглянула в судовому засіданні 19 лютого 2015 року в м. Києві кримінальну справу відносно ОСОБА_4 за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2014 року.

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2013 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, раніше не судимий,-

засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Вироком вирішено питання щодо цивільних позовів та про стягнення судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2014 року зазначений вирок змінено. Ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього відповідних обов'язків.

В решті вирок суду залишений без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за те, що він 02 лютого 2012 року, приблизно о 6.00 год., керуючи технічно справним автомобілем марки Мерседес-Бенц-416 д/н НОМЕР_1 з вантажем загальною вагою 4160 кг, що перевищує величину визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу, рухаючись автодорогою Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка, поблизу с. В.Кропивна, Немирівського району Вінницької області, з урахуванням дорожньої обстановки та особливостей вантажу, що перевозиться, не вибрав безпечну швидкість, внаслідок чого не зміг контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, пересік переривчату дорожню розмітку, виїхавши на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення із зустрічним автомобілем Шевроле-Лачетті д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 Своїми діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п. 10.1, 12.1, 22.1, 22.3 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

В касаційній скарзі потерпілий просить ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити на новий апеляційний розгляд. В обґрунтування зазначає, що апеляційним судом невірно застосовано кримінальний закон і призначене ОСОБА_4 покарання не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі засудженого, що судами не враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, безпідставно залишено його цивільний позов без розгляду, що апеляційним судом безпідставно застосовано положення ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав касаційну скаргу потерпілого, потерпілих ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та представника потерпілого, які просили задовольнити касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, ухвала апеляційного суду - скасуванню з таких підстав.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, підставами для скасування вироку, ухвали чи постанови є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону.

Згідно з вимогами ст. 377 КПК України 1960 року в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляції, докладні мотиви прийнятого рішення. При залишенні апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінальної справи, визнав ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначив йому відповідне покарання.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, потерпілим ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 подані апеляції, в яких зазначалось про безпідставність залишення без розгляду їх цивільних позовів.

Також на вирок суду було подано апеляцію і захисником засудженого.

Апеляційний суд, переглядаючи справу за вказаними апеляціями, задовольнив апеляцію захисника, змінивши вирок суду та звільнивши ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробування. При цьому апеляції потерпілих апеляційним судом залишені без задоволення.

Разом з тим, у порушення вимог ст. 377 КПК України 1960 року, апеляційний суд, залишивши поза увагою положення ст. ст. 324 ч. 1 п. 7, 328 КПК України 1960 року, якими регулюються питання вирішення цивільного позову при постановленні вироку, доводи поданих потерпілими апеляцій фактично не перевірив, зазначивши про можливість потерпілими заявити позов в порядку цивільного судочинства.

За змістом п. 2 ст. 371 КПК України 1960 року неправильним застосуванням кримінального закону, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є застосування кримінального закону, який не підлягає застосуванню.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_4 у суді апеляційної інстанції порушував питання про зміну вироку та призначення йому покарання, не пов'язаного з позбавленням волі.

Проте, суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи необхідність пом'якшення призначеного ОСОБА_4 покарання, припустився суперечностей, а саме, залишив ОСОБА_4 призначене судом першої інстанції покарання та ухвалив, при цьому, рішення про пом'якшення такого покарання шляхом застосування положень ст. 75 КК України, залишивши при цьому поза увагою, що вказаною статтею регулюється питання звільнення від відбування призначеного покарання, а не його призначення, тобто апеляційний суд застосував кримінальний закон, який не підлягає застосуванню.

Крім того, застосовуючи положення ст. 75 КК України, апеляційний суд не врахував належним чином поведінку ОСОБА_4 щодо наслідків вчиненого злочину, у тому числі і щодо відшкодування завданої шкоди.

У зв'язку з зазначеним, доводи касаційної скарги потерпілого є обґрунтованими, ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням вимог кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону, а тому підлягає скасуванню, справа - направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно перевірити всі доводи поданих апеляцій на вирок місцевого суду, обґрунтованість вимог касаційної скарги потерпілого і постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2014 року відносно ОСОБА_4 - скасувати, справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_6 ОСОБА_8