Дата документу 29.08.2014

Справа № 334/8177/14-к
Провадження № 1-кс/334/1479/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2014 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя, у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянув винесене в кримінальному провадженні № 0000068 від 21.01.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, слідчим СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області капітаном міліції ОСОБА_4 і погоджене прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України
ВСТАНОВИВ:

20.04.2002 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у балці, розташованої за недобудованою будівлею ВАТ «Перетворювач» по вул. Кремлівській в м. Запоріжжя, умисно спричинили ОСОБА_7 , тяжкі тілесні ушкодження, від яких 22.04.2002 року останній помер.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
Свідки по кримінальному провадженню прямо вказують на ОСОБА_5 як на особу, яка вчинила вищезазначене кримінальне правопорушення.
В діях ОСОБА_5 вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого).
21.01.2013 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру в порядку ст.ст.277, 278 КПК України про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років.
08.12.2002 року ОСОБА_6 було оголошено в розшук.
Відповідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень , охорона прав, свобод, та законних інтересів, учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Європейська конвенція про видачу правопорушників 1957 року використовує поняття « постанова про утримання під вартою» і визначає його як будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі та проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього. Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року оперує аналогічним поняттям «постанова про взяття під варту», визначаючи процесуальне рішення, на підставі якого особа може бути взята під варту для екстрадиції.
Частиною 2 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Крім цього, ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» визначено, що у випадку, якщо міжнародним договором України, який набрав у встановленому законом порядку, встановлено інші правила, ніж передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Частиною 6 статті 193 КПК України передбачено,що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого , лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі. Після затримання особи, і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Чинним законодавством України визначено поняття державного розшуку як комплексу розшукових та оперативно розшукових заходів, які проводяться з метою отримання інформації про ймовірне перебування в України розшукуваних і встановлюваних осіб, якщо є підстави вважати, що вони можуть переховуватись чи перебувати (перебували) на території України.
Міжнародний розшук це комплекс розшукових та оперативно розшукових заходів, які здійснюється на території країн - учасниць СНД за ініціативою правоохоронних органів однієї із зазначених країн з метою отримання інформації про ймовірне місцезнаходження безвісно зниклих людей, виявлення, арешту та видачі осіб (екстрадиції), які переховуються від слідства, суду виконання вироку, встановлення особи невпізнаного трупа.
Міжнародний розшук це комплекс розшукових, інформаційнодовідкових та інших заходів, що здійснюються Національним центральним бюро Інтерполу на території держав учасниць МОКП Інтерпол відповідно до норм міжнародного права, а також відповідно до чинного законодавства України з метою отримання інформації про місцезнаходження безвісно зниклих людей, особи невпізнаних трупів, виявлення, арешту і видачі осіб (екстрадиції), які переховуються від слідства, суду та виконання вироку.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно розшукуваної особи по суті, необхідно враховувати, що підозрювані, обвинувачені, оголошені у міждержавний розшук, розшукуються і робочим апаратом НЦБ Інтерполу.
Україна вступила до Міжнародної організації кримінальної поліції (Інтерпол) у 1992 році. Національне бюро Інтерполу в Україні (Укрбюро Інтерполу) діє на підставі Положення про Національне центральне бюро Інтерполу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1993 року № 220. Функції Укрбюро Інтерполу покладаються на Міністерство внутрішніх справ України. в структурі якого утворено робочий апарат Бюро.
Головними напрямами його діяльності відповідно до статутних положень враховуючи чинне законодавство України, є координація діяльності правоохоронних органів країни у боротьбі зі злочинністю, яка виходить за межі однієї держави., забезпечення взаємодії з Генеральним секретаріатом та відповідними органами країн членів Інтерполу та проведення міжнародного розшуку.
З огляду на викладене, вважаю, що зібрані матеріали кримінального провадження є достатніми для вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також необхідно звернути увагу на те, що у кримінальних провадженнях, у яких органами досудового розслідування України оголошено міжнародний чи міждержавний розшук обвинувачених, винесення постанов суду про затримання осіб є невиправданими з огляду на передбачену ч.6 ст.193 КПК України можливість заочного обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Більше того, направлення таких постанов суду про затримання разом із запитом про екстрадицію призводить до звільнення правопорушників з під варти за кордоном та відмови у задоволенні клопотання про їх екстрадицію з мотивів порушення Україною вимог міжнародного законодавства.
Станом на 29.08.2014 року, підозрюваний ОСОБА_5 перебуває у міжнародному розшуку, що згідно ч.6 ст.193 КПК України є підставою для слідчого судді, суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного.
Також, слід враховувати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років і на теперішній час переховується від органів досудового слідства.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи вищезазначене а також те, що необрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в подальшому може призвести до звільнення правопорушника з під варти за кордоном, та відмови у задоволення клопотання про його екстрадицію з мотивів порушення Україною вимог міжнародного законодавства, керуючись ст.ст. 159-166 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000068 задовольнити.
Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1