Справа № 296/3742/14-к
Вирок
Іменем України
11 червня 2015 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

секретарі судового засідання : ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001371 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в с.Несолонь, Новоград Волинського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2012 року, близько 10 години 30 хвилин. ОСОБА_6 перебував неподалік будинку №6-А по провулку Паперовому в м.Житомирі, де побачив раніше знайомого ОСОБА_7 . Під час розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник конфлікт в ході якого, ОСОБА_6 , з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , підняв дерев`яну швабру та кинув її в сторону ОСОБА_7 , який в цей час знаходився на відстані близько 5 метрів від нього.

В результаті вказаних дій ОСОБА_6 умисно спричинив тілесне ушкодження ОСОБА_7 у вигляді садна на чолі, синця та садна на лівому плечі, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи №578 від 14.03.2013 року відноситься до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.

В ході судового розгляду обвинувачений свою вину не визнав. Дав показання про те, що 17.08.2012 року близько 10-00 години він прийшов до свого подвір`я, що по АДРЕСА_3 , де побачив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які встановлювали розмежувальний паркан. Він зробив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зауваження, які кидала каміння в його собаку, про що останні заперечили а ОСОБА_10 висловився на його адресу погрозами та штовхнув у груди. Від вказаного поштовху він впав спиною на собачу будку та перебуваючи в такому положенні, вхопив держак від швабри і з метою захисту кинув у бік ОСОБА_10 , який в цей час, тримаючи в руках дерев`яний предмет, біг на нього. Чи потрапив держак від швабри у ОСОБА_9 він не бачив, умислу на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_9 у нього не було, держак кинув з метою самозахисту. Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_9 почали його бити та спричинили тілесні ушкодження.

Не дивлячись на те, що обвинувачений вину в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому не визнав, його винуватість підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що 17.08.2012 року він разом ОСОБА_11 перебував на земельній ділянці, в АДРЕСА_3 , де встановлювали паркан зі сторни сусіда ОСОБА_6 , що проживає у кв.2 того ж будинку. В цей час до них підійшов сусід ОСОБА_6 , який почав з ними словесний конфлікт. Після цього ОСОБА_6 повернувся на свою земельну ділянку та почав кидати в їхню сторону різні предмети, один з яких, а саме дерев`яну швабру кинув у нього спричинивши тілесні ушкодження. Саме ОСОБА_6 перший заподіяв йому тілесні ушкодження, кинувши йому в обличчя швабру.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтвердили, що саме ОСОБА_6 в ході конфлікту першим розпочав кидати в сторону ОСОБА_7 та ОСОБА_11 різні предмети. В тому числі кинув швабру в ОСОБА_14 спричинивши останньому тілесні ушкодження.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 підтвердили, що були свідком конфлікту, який мав місце 17.08.2012 року, в ході якого ОСОБА_11 та ОСОБА_7 побили ОСОБА_6 . В ході конфлікту ОСОБА_6 кинув швабру, чи потрапила в кого швабра вони не бачила.

Із протоколу огляду місця події від 22.08.2012 року встановлено, що була оглянута ділянка місцевості по АДРЕСА_4 , де на землі було виявлено частину дерев`яної віконної рами, частина дерев`яного паркану та дерев`яна швабра. Присутній при цьому ОСОБА_11 пояснив, що саме цими предметами жбурлявся ОСОБА_6 в ході конфлікту, який мав місце 17.08.2012 року.

Із акту судово-медичного обстеження №3010 від 20.08.2012 року встановлено, що у гр. ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна на чолі, синця та садна на лівому плечі, які утворилися від дії тупих твердих предметів, в термін та за обставин, вказаних обстеженим та відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Із висновку експерта № 578 від 14.03.2013 року встановлено, що при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді : садна на чолі, синця та садна на лівому плечі, які утворилисся від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючими поверхнями, від 2-х травмуючих впливів, якими могла бути дерев`яна палиця тощо, не виключно 17.08.2012 р. та відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яке виразилось в умисному заподіянні тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, доведена повністю та є вірною кваліфікація дій обвинуваченого.

Крім того, суд враховує, що конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник на грунті особистих неприязних стосунків, що тривають значний проміжок часу. 17.08.2012 року саме обвинувачений першим наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження. Дії обвинуваченого не можуть бути визнані такими, що є правомірними, оскільки він не діяв в межах необхідної оборони, а фактично першим кинув в ОСОБА_7 швабру спричинивши тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини.

Злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України є не тяжким.

Обставин, які відповідно ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено..

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд враховує його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, минуле, склад сім`ї.

ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є інвалід 2-ї групи, позитивно характеризується.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин вчиненого злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, суд призначає покарання в межах санкції статті, за якою він визнається винним, а саме у виді штрафу.

Враховуючи, що злочин передбачений ч.1 ст.125 КК України є злочином невеликої тяжкості, станом на дату постановлення вироку пройшло більше ніж два роки з моменту його вчинення, то ОСОБА_6 підлягає звільненню від покарання у зв`язку із закінченням строків давності

З урахуванням характеру отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, які відносяться до легкого без короткочасного розладу здоров`я, обсягу страждань потерпілого у зв`язку з їх отриманням, майнового стану обвинуваченого, суд вважає, що потерпілому завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню в розмірі 3000 грн., в решті частині позову слід відмовити.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Відповідно п.1 ч.1 ст.49 КК України, звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 3000,00 грн. заподіяної моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1