АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Чернівці 14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретарі ОСОБА_4
За участю сторін судового провадження:
Прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
адвоката ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000340 щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого , раніше не судимого

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2015 року у кримінальному провадженні № 0000340 ОСОБА_9 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України 3 (три) роки позбавлення волі. До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, взято його під варту у залі суду, а строк відбування покарання відраховано з моменту його фактичного взяття під варту з 03.02.2015 року. Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди суму 226631 (двісті двадцять шість тисяч шістсот тридцять одну) грн. 74 коп.

На вказаний вирок суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_7 , захисник

Провадження №11кп/794/146 /15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_11
Категорія ст.121 ч.1 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та заступник прокурора Сокирянського району Чернівецької обласної

ОСОБА_12 подали апеляційні скарги.

Потерпілий ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок районного суду від 03.02.2015 року відносно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання у вигляді трьох років позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України , а саме виключити з його вироку посилання на ст. 69 КК України , та призначити йому покарання у межах санкції ч.1 ст. 121 КК України .

Посилається на те, що суд першої інстанції призначив засудженому ОСОБА_9 надто м`яке покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України яке не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі. Так районний не врахував того , що ОСОБА_9 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння,свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, не розкаюється в скоєному . Потерпілий вважає, що зухвалим і цинічним з боку обвинуваченого ОСОБА_9 є його позиція щодо вчинення кримінального правопорушення, адже замість того щоб розкаятись у вчиненому він лише жалкує, що такі наслідки сталися внаслідок його дій. При призначенні обвинуваченому основного покарання нижчого від найнижчої межі , передбаченої законом суд першої інстанції не навів наявності декількох пом`якшуючих обставин , що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості даного вчиненого кримінального правопорушення.

Також посилається на те, що районним судом не в`язко до уваги його позиції як потерпілого та його представника , які наголошували на тому, що ОСОБА_9 слід призначити покарання запропоноване прокурором у даному кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_10 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить в апеляційній скарзі вирок районного суду щодо її підзахисного скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 виправдати.

Посилається адвокат ОСОБА_10 в апеляційній скарзі на те, що із зазначеним вироком не погоджується з мотивів неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичними обставинами справи. В основу вироку судом покладені покази всіх допитаних в судовому засіданні свідків , які між собою мають істотні суперечності.

Так у вироку суду зовсім по іншому викладені пояснення потерпілого ОСОБА_7 з приводу того, коли саме йому був нанесений удар та судом не зазначено про те, що удар був нанесений йому через декілька хвилин після припинення конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , в момент коли він відходив від ОСОБА_14 , після конфлікту з останнім і при цьому знаходився уже на дорозі.

Крім того, викладені у вироку суду покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 не відповідають дійсності, а покази свідка ОСОБА_18 є спотвореними. . Посилаючись на покази ОСОБА_17 як на один із доказів доведеності вини ОСОБА_9 у вироку не вказується чому суд бере до уваги такі покази, враховуючи те, що жоден з допитаних свідків а також потерпілого та обвинуваченого взагалі не вказали на те, що на місці події під час конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_19 та в момент спричинення травми ОСОБА_7 був присутній ОСОБА_17 . Також під час розгляду справи в суді першої інстанції не були допитані свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_21 , які були свідками події. Крім того посилається, на те, що при досліджені комісійної експертизи, суд не взяв до уваги висновок щодо виключення можливості нанесення травми ОСОБА_7 тупим твердим предметом , в тому числі неушкодженою пляшкою від пива, на яку вказують всі без виключення свідки. А тому вважає, що викладені у вироку обставини якими суд обґрунтовує винуватість ОСОБА_9 є лише припущеннями, а не доказами , які доводять вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Заступник прокурора Сокирянського району Чернівецької області ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі просить вирок районного суду щодо ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з м`якістю призначеного покарання, яке не відповідає тяжкості скоєного злочину та особі засудженого, а саме незаконного застосування ст. 69 КК України та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 121 КК України у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Не оспорюючи вирок суду в частині обставин кримінального провадження , кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.1 ст. 121 КК України та доведеності його вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення вважає вирок суду незаконним та таким , що підлягає скасуванню через м`якість та безпідставне застосування ст. 69 КК України.

У вироку районного суду вказано що обставиною яка пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України є часткове добровільне усунення завданої потерпілому шкоди, зокрема відшкодування усієї матеріальної та частини моральної шкоди та істотні позитивні зміни в поведінці обвинуваченого , що настали від моменту вчинення злочину до часу ухвалення вироку . Однак визнання судом другої обставини , яка пом`якшує покарання апелянт вважає незаконним, оскільки дані твердження характеризують особу обвинуваченого, а не як обставину яка пом`якшує покарання.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його адвоката, які підтримали свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити , а апеляційні скарги прокурора та потерпілого як необґрунтовані залишити без задоволення, вислухавши прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляцію потерпілого повністю, а апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого як необґрунтовану просив залишити без задоволення, вислухавши потерпілого та його представника, які підтримали свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора повністю, а апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого як необґрунтовану просили залишити без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, остатнє слово обвинуваченому, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката обвинуваченого не підлягає задоволенню , а апеляційні скарги прокурора та потерпілого підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено вироком суду першої інстанції, та апеляційним судом при розгляді кримінального провадження в апеляційній інстанції ОСОБА_9 15.06.2014 року приблизно о 23 год. 30 хв. перебуваючи біля кафе «Ельдорадо», що в с. Вашківці Сокирянського району Чернівецької області, діючи умисно, протиправно, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, навмисно з силою, правою рукою кинув пляшку об`ємом 0, 5 літра з під пива в ліву частину обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив йому тілесні ушкодження. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 було спричинено наступні тілесні ушкодження: проникаюча різана рана верхнього повіка лівого ока, з розривом інтрамаргенального краю та слізного каналу лівого ока, проникаюче поранення рогівки та склери з випадінням внутрішніх оболонок лівого ока, що ускладнилося розвитком гіфами, гемофтальму, атрофією лівого осиного яблука з розвитком повної сліпоти на ліве око ( гострота зору -0, поле зору - не визначається), які згідно висновку експерта № 115 від 22.08.2014 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як таких , що призвели до виникнення стійкої втрати загальної працездатності більш ніж на 1/3.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КК України, що виразилось в умисному нанесені потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили розлад здоров`я, поєднаний із стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно до матеріалів кримінального провадження які були предметом дослідження в суді першої інстанції, а також в суді апеляційної інстанції судова колегія вважає, що районний суд, дослідивши докази, надав їм належну оцінку та навів відповідні доводи, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції, досліджено всі докази по справі, які мають істотне значення для прийняття рішення у справі, яким дана належна оцінка та сукупність яких доводить вину ОСОБА_9 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, та спростовуються наведені доводи захисника в апеляційній скарзі про неповноти судового слідства та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Висновок суду про доведеність вини у інкримінованому ОСОБА_9 кримінальному правопорушенні передбаченого ч.1 ст. 121 КК України ґрунтується на зібраних по справі доказах, показах як самого обвинуваченого так і показах потерпілого, свідків, висновкам експертиз яким судом дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Так обвинувачений ОСОБА_9 показав суду , що дійсно 15.06.2014 року біля 23 год. 30 хв. перебуваючи на площадці біля кафе «Ельдорадо» в с, Вашківці після конфлікту з ОСОБА_13 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння він правою рукою кинув в сторону сміттєвого ящика пусту пляшку від пива та жодних криків про нанесення травм він не чув. Про те, що ОСОБА_7 було нанесено тілесні ушкодження йому стало відомо на наступний день.

Потерпілий ОСОБА_7 показав суду , що 15.06.2014 року біля 23 год.30 хв. перебуваючи на площадці біля кафе Ельдорадо в с. Вашківці він спілкувався з ОСОБА_22 , коли біля них побачив бійку між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , він підійшов та почав розбороняти їх. Коли ті розійшлися , він відійшов від них в сторону та спілкувався з ОСОБА_14 .. В той час коли він розвернувся від ОСОБА_14 і почав рух відчув удар по голові в області обличчя з лівої сторони та почув звук розбитої пляшки . Від отриманого удару впав та не пам`ятає через який час почав сильно кричати, що його вдарили, після чого втратив свідомість. Припускає , що обвинувачений міг на нього розсердитися за те, що він розбороняв його та ОСОБА_13 під час бійки.

Свідок ОСОБА_13 показав суду , що дійсно 15.06.2014 року біля 23 год. 30 хв. знаходячись в с. Вашківці на площадці біля кафе Ельдорадо у нього виник конфлікт з ОСОБА_9 , який переріс в бійку. З метою припинити бійку до них підійшов його знайомий ОСОБА_7 , який розштовхав їх в різні сторони. Ваданюку це не сподобалося тоді він спробував побитися з потерпілим, однак його зтримували люди які знаходилися на площадці. Після цього через декілька хвилин ОСОБА_9 будучи знервованим кинув пляшку від пива з силою із за голови в сторону натовпу в якому знаходився потерпілий ОСОБА_7 , однак куди попала пляшка він не бачив, а взнав пізніше. Бутилка від пива не могла попасти в потерпілого ОСОБА_7 якщо ОСОБА_9 кидав би її в сторону сміттєвого ящика. Через декілька хвилин він побачив як з із за приміщення магазину виходить потерпілий тримаючись за око. До нього підійшли люди та повезли у лікарню.

Також свідок ОСОБА_18 показав суду, що він в день та час події перебували на площадці біля кафе Ельдорадо в с. Вашківці, бачив як хлопці спиняли ОСОБА_9 , який хотів битися і кричав в сторону групи людей серед яких стояв ОСОБА_7 нецензурними словами, погрожував вбити під час чого підскочивши і з силою кинув скляну пляшку з під пива прямо у хлопців. Далі він почув як пляшка розбилась, та об чом вона розбилася він не бачив .

Свідок ОСОБА_17 показав суду , що 15.06.2014 року біля 23 год. 30 хв. коли він зі своїм родичем проходив біля кафе Ельдорадо в с. Вашківці він побачив, що на площадці відбувається бійка між ОСОБА_23 та ОСОБА_24 і він почав розбороняти останніх. В той час до них підходив ОСОБА_7 то в нього зі сторони компанії людей де перебував ОСОБА_9 полетіла пляшка від пива яка розбилася об нього та поранила його обличчя. Хто к кинув дану пляшку він не бачив, однак ОСОБА_16 та ОСОБА_18 сказали, що кинув цю пляшку ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_15 показав суду, що в той день коли сталася подія він під`їхав на машині до кафе Ельдорадо, вийшовши з машини він побачив як із за приміщення вийшов ОСОБА_7 , який був у крові та тримався за око і кричав, що воно сильно болить оскільки, ОСОБА_9 кинув в нього пляшкою .

Свідок ОСОБА_16 показав суду, що він бачив як обвинувачений ОСОБА_9 кричав в сторону серед яких стояв потерпілий ОСОБА_7 нецензурними словами під час чого підскочивши, доволі сильно кинув саме в тих людей скляну пляшку від пива. З характеру кидка було видно, що цей кидок був навмисним. Також він побачив як ОСОБА_7 присів а підійшовши ближче побачив, що його обличчя в крові.

Крім показів потерпілого та свідків вина ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч.1 КК України також доведена по справі дослідженими письмовими доказами яким дана судом привальна юридична оцінка.

Так згідно протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.06.2014 року, вбачається, що 15.06.2014 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_9 на вулиці біля кафе «Ельдорадо» в с. Вашківці кинув скляною пляшкою в обличчя , чим пошкодив останньому ліве око; ( а.с. № 40)

Протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 від 16.09.2014 року, згідно до якого останній розповів та показав на місце, біля кафе « Ельдорадо» в с. Вашківці при яких обставинах він кинув пляшку від пива, що доводить, що саме він кинувши дану пляшку спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження при обставинах на яких зазначають свідки і потерпілий, та про яких свідчать і висновки експертиз.

Протоколами слідчих експериментів від 21.07.2014 року за участю свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , згідно яких свідки розповіли та показали про всі обставини нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 в результаті умисного кидання обвинуваченим в потерпілого пляшки від пива;

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 також доведена копіями медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_7 яким встановлено час перебування потерпілого в лікарні , характер отриманих тілесних ушкоджень і процес лікування , проведення операції , визнання його інвалідом .; ( а.с. № 20, 43,45)

Згідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №115 від 22.08.2014 року, на тілі ОСОБА_7 були наявні ушкодження у вигляді проникаючої різаної рани верхньої повіки лівого ока з розривом інтрамаргенального краю та слізного каналу лівого ока, проникаючого поранення рогівки та склери з випадінням внутрішніх оболонок лівого ока, що ускладнилося розвитком гіфеми, гемофтальму, атрофією лівого очного яблука з розвитком повної сліпоти на ліве око (гострота зору - 0, поле зору - не визначається.

Виявлені на тілі ОСОБА_7 ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що призвели до виникнення стійкої втрати загальної працездатності більш ніж на 1/3., та виникли внаслідок не менш ніж одноразової травмуючої дії колюче-ріжучого знаряддя, могли виникнути в терміни та за обставин, що зазначені вище.

Комісія експертів виключає можливість виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_7 за умови падіння останнього з положення навстоячки на площину з подальшим співударянням з площиною.

З огляду на те, що ушкодження на тілі ОСОБА_7 мають характеристики колото-різаного поранення, комісія виключає можливість виникнення цих ушкоджень внаслідок спричинення твердим тупим предметом, в тому числі і неушкодженою пляшкою (а.с.84-89).
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України доведено по справі також і показами в судовому засіданні апеляційного суду експерта доповідача судово медичної експертної комісії ОСОБА_25 який показав, що пляшка від пива могла розбитися від частини голови потерпілого з якими вона контактувала при ударі і тілесні ушкодження наявні у потерпілого на тілі ОСОБА_7 , які мають характеристики колото різаного поранення могли виникнути від удару скляної пляшки, яка розбилась при ударі об голову потерпілого при обставинах зазначених в постанові слідчого.

Оцінивши перевірені докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб вчинення злочину, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку та попередні взаємовідносини винного та потерпілого, що передували події, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена, а показання обвинуваченого в частині відсутності у нього умислу щодо заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та заподіяння таких ушкоджень з необережності, спростовуються сукупністю досліджених доказів, зокрема показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та розцінюються судом як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намагання уникнути відповідальності за фактично вчинений злочин.

Оскільки свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_18 в судовому засіданні було підтверджено наявність між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 особистих неприязних відносин до моменту події злочину, а також вчинення обвинуваченим злочину на ґрунті даних неприязних відносин, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що мали місце необережні дії обвинуваченого по заподіянню потерпілому.

Таким чином судова колегія на підставі вищевикладених обставин приходить до висновку що посилання адвоката в апеляційній скарги на неповноту судового розслідування і невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи є необґрунтованими такими, що не відповідають дійсності, так як по справі належними доказами встановлено що обвинувачений ОСОБА_9 будучи в стані алкогольного сп`яніння на підставі неприязних відносин, які виникли у зв`язку із тим, що потерпілий ОСОБА_7 розборонив його і ОСОБА_13 при обоюдної бійки, будучи обуреним і агресивним, висловлюючи погрози по відношенню до осіб, які його образили навмисно кинув з метою нанесення тілесних ушкоджень скляною пляшкою в сторону потерпілого ОСОБА_7 , та вдаривши цією пляшкою потерпілого по голові заподіяв тяжкі тілесні ушкодження як таких, що призвели до виникнення стійкої втрати загальної працездатності більш ніж на 1/3.

Зміст вироку районним судом викладений у відповідності до вимог ст.. 374 КПК України із зазначенням у мотивувальній частині на докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Посилання адвоката в апеляційній скарзі на неповний і частково неточний виклад у вироку суду першої інстанції покази підсудного, потерпілого, свідків не є підставою для скасування вироку суду, так як докази якими обґрунтовуються вирок суду є належними доказами відповідають дійсності, та доводять вину обвинуваченого , а обставини на яких посилається адвокат не є суттєвими які би могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи..

Також безпідставною є посилання адвоката на відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_9 складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України з підстав відсутності умислу у ОСОБА_9 при киданні скляної пляшки та спричинення потерпілому тілесних ушкоджень і що його дії слід перекваліфікувати на ст. 128 КК України, так як по справі показами свідків, потерпілого, протоколами проведення слідчих експериментів за участю обвинуваченого і свідків встановлено що обвинувачений ОСОБА_9 навмисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому кинув в ньому скляну пляшку від пива вдаривши цією пляшкою в ліву частину обличчя ОСОБА_7 спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до виникнення стійкої втрати загальної працездатності більш ніж на 1/3.

За таких обставин колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_9 районним судом правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України, а наведені в апеляційній скарзі його адвокатом доводи щодо неповного, не всебічного та не об`єктивного розгляду кримінального провадження є необґрунтованими, які спростовуються сукупністю доказів які були досліджені судом першої інстанції та в апеляційній інстанції.
Що стосується міри покарання, то вона на думку колегії судів призначена ОСОБА_9 за ст.121 ч.1 КК України з порушенням вимог ст.ст.65, 69 КК України.

Згідно з ст.65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року з відповідними змінами "Про практику призначення судами кримінального покарання" вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Із урахуванням ступеня тяжкості, та обставин скоєння цього злочину, його наслідків і даних про особу , та з урахуванням відсутності по справі декілька пом`якшуючих обставин суд необґрунтовано застосував вимоги ст.. 69 КК України.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_9 визнаний винним за умисне нанесення тяжкого тілесного ушкодження, що спричинили розлад здоров`я, поєднаний із стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, проте суд визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення цю обставину не врахував. Не було враховано і те, що даний злочин є умисним, закінченим, тяжким, що дане тілесне ушкодження було нанесено потерпілому в ділянку ока, як життєво важливий орган людини, внаслідок якого потерпілий втратив око та став інвалідом на все життя .

Відповідно до п.п. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Дані вимоги на думку колегії суддів районний суд не виконав та необґрунтовано застосував до ОСОБА_9 положення ст.69 КК України і призначив йому покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.121 КК України при відсутності декілько обставин що пом`якшують покарання..
Як вбачається з вироку, підставою для застосування до ОСОБА_9 положень ст.69 КК України суд визнав часткове добровільне усунення завданої шкоди потерпілому, зокрема відшкодування всієї матеріальної шкоди та частини моральної шкоди, та істотні позитивні зміни в поведінці ОСОБА_9 , що настали від моменту вчинення злочину і до часу ухвалення вироку, підтверджені письмовою характеристикою, що є обставиною яка характеризує його особу а не пом`якшуючою покарання обставиною.
Разом з тим, судом першої інстанції в порушення вищенаведених вимог закону зовсім не було вмотивовано, чим зазначені обставини знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, враховуючи особу обвинуваченого, судом не було встановлено і вказано у вироку на такі позитивні дані про особу винного, які дають йому можливість дійти обґрунтованого припущення про те, що призначення в конкретному випадку більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ст.121 ч.1 КК України, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення ОСОБА_9 і попередження нових злочинів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання внаслідок його м`якості та необґрунтованого застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 ст.69 КК України, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винного, відсутності декілька обставин, що пом`якшують покарання у зв`язку з чим апеляція прокурора та потерпілого підлягає задоволенню.

При призначенні ОСОБА_9 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є умисним, закінченим, тяжким, є злочином проти життя і здоров`я людини, внаслідок якого потерпілому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили розлад здоров`я, поєднаний із стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину , що дане поранення було нанесено потерпілому в ділянку ока як життєво важливий орган людини, що являє собою підвищену суспільну небезпечність. Дані про особу винного, що на час вчинення кримінального правопорушення негативно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, ніде не працює, та позитивно характеризується в останній характеристики з місця проживання.

Обставину, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 колегія суддів визнає часткове добровільне усунення завданої шкоди потерпілому, зокрема відшкодування всієї матеріальної та частини моральної шкоди.

Статтею 409 ч. 1.п.4, ч.2 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в апеляційній інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Доводи прокурора та потерпілого в апеляційних скаргах з приводу невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_9 та не законним застосуванням ст. 69 КК України знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду у частині призначеного покарання ОСОБА_9 підлягає скасуванню у зв`язку невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність відповідно з постановленням свого вироку в цієї частині.

Таким чином, з огляду на наведене, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого ОСОБА_9 , тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, врахувавши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_9 за ст. 121 ч.1 КК України слід призначити мінімальну міру покарання у виді позбавлення волі передбаченої санкцію цієї статті.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407,409,413,414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 та заступника прокурора Сокирянського району Чернівецької області ОСОБА_12 - задовольнити .

Вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2015 року щодо ОСОБА_9 за ст. 121 ч.1 КК України в частині призначення йому покарання скасувати.

ОСОБА_9 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду щодо ОСОБА_9 залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений в касаційному порядку до судової палати з розгляду кримінальних справ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим який тримається під вартою в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3 .
Копія вірна суддя