Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/167/15-к
Провадження № 1-кп/499/50/15
У Х В А Л А

Іменем України

"10" липня 2015 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в стадії підготовчого судового засідання обвинувальний акт кримінального провадження №0000934 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Іванівського районного суду Одеської області від прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України на території Іванівського району Одеської області, в зв`язку із чим, відповідно до ст.32 КПК України дане кримінальне правопорушення підсудне Іванівському районному суду Одеської області.

Також встановлено, що підстав передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст..284 КПК України, для закриття даного кримінального провадження, не має.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, а саме, думку захисника обвинуваченого яка вважала що призначати кримінальне провадження не можна в зв`язку із тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст..291 КПК України і підлягає поверненню. Представника потерпілого яка вважала за можливе призначити справу до судового розгляду, прокурора, який також вважав за можливе призначити справу до судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи, прийшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав.

Якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, то суд, відповідно до пункту 3 частини 3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, має право повернути його прокурору.
Відповідно до ч.2 ст.292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 КПК України, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

В тексті обвинувального акту відносно ОСОБА_7 міститься посилання на висновок судово-психіатрічної експертизи №720 від 06.01.2015 року в якому вказано, що в момент здійснення інкримінованого діяння ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь-яким психічним захворюванням, недоумством не страждав, ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, у нього виявлено ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді органічного розладу особистості та поведінки у зв`язку з епілепсією, внаслідок якого, він не був здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
На даний час ОСОБА_7 , ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, недоумства не виявляє, у нього виявлені ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді органічного розладу особистості та поведінки в зв`язку з епілепсією, в наслідок якого він не здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але за своїм психічним станом може постати перед слідством і судом.
За своїм психічним станом ОСОБА_7 , потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем його перебування.
Тобто в обвинувальному акті, прокурором вказується на вимогу застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 , вбачається, що до суду прокурор, повинен був направити в порядку ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру яке, відповідно до ч.2 ст.292 КПК України має відповідати вимогам статті 291 КПК України, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Крім того, до обвинувального акту, в порядку визначеному ч. 1 ст. 109, п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, додано реєстр матеріалів досудового розслідування (далі Реєстр), але його зміст не в повній мірі відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України та містить не всі дії які проводились органом досудового слідства, або не проводились, що є порушенням вимог КПК України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Виходячи з тексту ст.ст. 42, 55, 103, 111, 214, 276, 278, 280, 281, 282, 283, 290, 291 КПК України вбачається, що процесуальними діями за КПК України є: повідомлення підозрюваному, обвинуваченому, потерпілому про процесуальні права, обов`язки та вручення їм про це пам`яток; протоколи; носій інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; журнали судових засідань; повідомлення про підозру; інші повідомлення у кримінальному провадженні; надання доступу до матеріалів досудового розслідування; відомості, які вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В ч.1-4 ст.110 КПК України встановлено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Судове рішення приймається у формі ухвали або вироку. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.283 КПК України відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Ця норма прямо передбачена в тексті і є обов`язковою, вказуючи на закінчення досудового розслідування як окремої стадії провадження.

Однак, всупереч вимог ч.3 ст.283 КПК України Реєстр не містить зовсім даних про внесення прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про закінчення досудового розслідування, що свідчить про недодержання прокурором положень щодо форми закінчення досудового розслідування, як обов`язкової стадії кримінального провадження.
Прямою також є норма ч.2 ст.503 КПК України з якої вбачається, що якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 504 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється слідчим згідно із загальними правилами передбаченими цим Кодексом з урахуванням положень глави 39.
Проте, всупереч всьому зазначеному, досудове розслідування за цим кримінальним провадженням здійснювалось слідчим впротиріч положень глави 39 КПК України. Слідчим не було вказано а ні те, що ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, та не винесено постанову про зміну порядку досудового розслідування відповідно до вимог глави 39 КПК України.
І, як наслідок, реєстр не містить відомостей про прийняття слідчим, прокурором постанови про зміну порядку досудового розслідування, а вбачається, що після проведення експертизи продовжувалося проведення процесуальних дій і прийняття рішень в загальному порядку.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, на виконання п.3, 4 ч.1 ст.505 КПК України встановлюються:
-наявність у цієї особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування;
-наявна поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення і після нього.
Всупереч вимозі, в обвинувальному акті слідчим не зазначені відомості щодо встановлення обставин поведінки ОСОБА_7 до вчинення суспільно небезпечного діяння і після нього, наявності фактичних даних розладу психічних діянь в минулому.
Ч.1 ст.506 КПК України вказує на те, що особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.
Вивчаючи Реєстр, судом було встановлено, що він не містить відомостей про виконання вимог ч.1 ст.506 КПК України щодо залучення законного представника ОСОБА_7 , що свідчить про порушення цієї норми, а як наслідок, і його прав під час проведення досудового розслідування.
Відповідно до ст. 511 КПК України, досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Про закриття кримінального провадження прокурор приймає постанову, яка може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом. Постанова про закриття кримінального провадження надсилається до місцевих органів охорони здоров`я. Прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надсилає його до суду в порядку передбаченим цим Кодексом.
Всупереч викладеного слідчий, склав обвинувальний акт в той час, як з його тексту судом вбачається, необхідність виконання дій передбачених ст. 511 КПК України.

Представником потерпілого була висловлена думка про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду та можливості призначення покарання обвинуваченому беручи до уваги висновок експерта про стан здоров`я, але з таким твердженням суд не може погодитись в зв`язку із тим, що в поідготовчому судовому засіданні суд питання щодо визначення покарання не вирішує, а лише перевіряє чи відповідає вимогам КПК України складений обвинувальний.

Отже, виходячи з усього вищевикладеного, суд вважає що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам КПК України, в зв`язку із чим, та на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України, його слід повернути прокурору.
Керуючись ст.ст. 109, 291, 314-315, 331, 369-372, 503-507 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт кримінального провадження № 0000934 відносно ОСОБА_7 - повернути прокурору для обов`язкового усунення недоліків протягом розумного строку.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 7-денний строк з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_1