Справа № 192/289/15-к
Провадження № 1-кп/192/68/15
В И Р О К
Іменем України
"16" березня 2015 р.смт.Солоне

Солонянський районний суд Дніпропетровської області

в особі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000954 відносно

ОСОБА_5 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Нексікан Середньоканського району Хабаровського краю, громадянки України, з середньою освітою, пенсіонерки, незаміжньої, що мешкає та зареєстрована у АДРЕСА_1 , несудимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

В с т а н о в и в:

22 грудня 2014 року близько 10-ї години ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, на ринку по вул.Кадровій у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, у невстановленої особи купила, тим самим умисно незаконно придбала без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, маса якого складає 1,8800 г, що в перерахунку на суху речовину становить 0,2256 г.

У цей же день ОСОБА_4 придбаний нею наркотичний засіб перенесла до себе додому в квартиру АДРЕСА_2 , де незаконно зберігала без мети збуту до 24 грудня 2014 року.

24 грудня 2014 року ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вищезазначений придбаний нею особливо небезпечний наркотичний засіб, прямуючи на довгострокове побачення зі своїм сином, який відбуває покарання у Солонянській ВК №21, помістивши опій ацетильований у свою спідню білизну, незаконно перевезла вищевказаний особливо небезпечний наркотичний засіб із м.Дніпродзержинська до с.Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області.

24 грудня 2014 року близько 10-ї години 30 хвилин, обвинувачена ОСОБА_4 при огляді особистих речей контролером Солонянської виправної колонії № 21, на пропозицію видати заборонені предмети добровільно здала медичний шприц з рідиною масою 1,8800 г, яка містить наркотичний засіб опій ацетильований, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,2256 г. Виявлені предмети були вилучені у обвинуваченої.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в предявленому їй обвинуваченні визнала повністю, фактичних обставин справи не оспорювала та своїми показаннями підтвердила вищевикладені обставини скоєного нею злочину.

Пояснила, що перед поїздкою на дострокове побачення із сином, який відбуває покарання у Солонянській виправній колонії № 21, вона для власних потреб на ринку м.Дніпродзержинська, у незнайомого чоловіка, що знаходився на місці, де певні особи торгують наркотиками, купила наркотичні засоби у вигляді сухої речовини рослинного походження, та рідини, запаяної у фрагмент одноразового шприца. Наркотики вона поклала у свої труси. Перед тим, як зайти до кімнати побачень із засудженими, на питання контролера колонії про наявність у неї заборонених предметів, в тому числі, й наркотиків, вона дала негативну відповідь. При огляді її нижньої білизни контролером жіночої статі наркотики були виявлені.

Оскільки обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд, вислухавши думку прокурора та обвинуваченої, в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільними дослідження інших доказів, окрім даних, що характеризують особу.

Суд знаходить доведеною винуватість ОСОБА_4 у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів без мети збуту, її діяння кваліфікуються за ч.1 ст.309 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до середньої тяжкості, особу ОСОБА_4 , яка до кримінальної відповідальності притягується уперше, є особою похилого віку, має зареєстроване місце проживання, де характеризується задовільно; обставини, що пом`якшують покарання: обвинувачена свою вину визнала повністю, своїми показаннями сприяла встановленню істини у справі, завірила суд у своїй подальшій законослухняній поведінці, що свідчить про її щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Санкція ч.1 ст.309 КК України передбачає наступні види покарань: штраф, виправні роботи, арешт, обмеження та позбавлення волі.

Оскільки обвинувачена є особою пенсійного віку, не працює, призначення їй покарання у виді штрафу буде недоцільним.

За правилами ч.3 ст.57 та ч.3 ст.61 КК України ОСОБА_6 не може бути призначене покарання у виді виправних робіт та обмеження волі.

Призначення покарання обвинуваченій у виді арешту, з урахуванням обставин справи, не відповідатиме меті покарання виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

З урахуванням викладеного суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, вважає, що обвинувачена може бути виправлена без тримання її в кримінально-виконавчій установі, знаходячись під контролем органів, що відають виконанням вироку. Суд вважає доцільним звільнити ОСОБА_6 від покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання розподілу процесуальних витрат, суд приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст.15 Закону України Про судову експертизу від 25 лютого 1994 року та п.11 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою КМУ від 01.07.1996 року, проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду та у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України на відповідний рік на проведення судових експертиз.

Суд встановив, що під час досудового розслідування екпертами бюджетної установи: НДЕКЦ ГУ МВС України в Дніпропетровській області проведено хімічну експертизу.

Оскільки проведення експертизи здійснювалося за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам із Державного бюджету України, підстав для стягнення з обвинуваченої витрат на проведення експертизи, суд не убачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватою за ч.1 ст. 309 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України ОСОБА_4 зобов`язати у період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий