ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2014 року грудня 25 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2013 11 005 0007466, справу за висунутим обвинуваченням проти:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, народженої у м. Дніпропетровську, українки за національністю, з професійно-технічною освітою, неодруженої, за трудовим наймом не працюючої, яка постійно мешкає за зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_1 , раніше не однократно судимої, зокрема, 25.09.2013 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням за сукупністю з попереднім вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2012 остаточного покарання на підставі ст.ст. 71, 78 КК України у два роки один місяць позбавлення волі; 03.07.2014 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 186 КК України з визначенням остаточного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі за сукупністю злочинів відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення покарання за попереднім вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2014,

у вчиненні незакінченого злочину за ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , допускаючи рецидив корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала і протягом встановленого їй судом іспитового строку продовжила паразитичний спосіб життя із вчиненням злочинного посягання проти приватної власності за наступних обставин.

27 травня 2013 року близько 18 години 40 хвилин в м. Києві в приміщенні магазину «Зара» в Торгівельно-розважальному центрі «Дрім Таун» на Оболонському проспекті, 1Б, з метою обернення на свою користь одягу та парфумів ОСОБА_4 з корисливих мотивів під виглядом покупця умисно взяла з різних вітрин жіночу сукню з артикулом 7901/007/600, жіночій светр з артикулом 2619/031/250, жіночі джинси з артикулом 8228/032/407, жіночі штани з артикулом 2505/087/550, жіночу блузку з артикулом 0881/005/800 та жіночі парфуми з артикулом 0051/132/999, з яких в примірювальній кабінці зрізала антикражні датчики наявними при ній плоскогубцями, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, після чого склала їх в сумку, тим самим повторно таємно заволоділа майном загальною вартістю на суму 2123 гривень 20 коп., що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Зара Україна». Проте, ОСОБА_4 не змогла довести злочин до кінця, оскільки під час спроби залишити місце вчинення злочину, не маючи реальної можливості розпорядитися чужим майном, після сигналу антикражних воріт була викрита на виході з магазину і піймана співробітниками охорони «на гарячому».

Підсудна ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у скоєному діянні, щиросердно розкаялася та засудила вчинене і, будучи допитаною в судовому засіданні, докладно розповіла про встановлені вище обставини вчиненого злочину. Пояснила суду, що прибувши 27.05.2013 року в денний час до міста Києва на автомобілі знайомого, вона, посварившись з ним, пішла гуляти містом. Зі слів підсудної, гуляючи по ТРЦ «Дрім Таун», вона зайшла до магазину «Зара», де вибрала для огляду жіночі светр, джинси, штани, блузку та парфуми, з якими пройшла до примірювальної кабінки, де наявними в її сумці плоскогубцями повідкручувала з них антикражні магніти, після чого склала речі до своєї сумки. Далі, як зазначила ОСОБА_4 , вона попрямувала без оплати до виходу з магазину через антикражні ворота, що під час їх проходження нею подали сигнал, після якого охоронець, який знаходився на виході, попросив її добровільно показати вміст її сумки, що вона і зробила. Підсудна також стверджувала, що вартість викраденого вона не оспорює.

Окрім зізнання підсудної, її вина у вчинені злочину підтверджується сукупністю достатніх даних, здобутих за допомогою зібраних доказів, достовірність яких учасниками судового провадження не заперечується, на підставі чого фактичні обставини у судовому засіданні з`ясовані згідно з істиною у встановленому порядку за частиною третьою статті 349 КПК України. Зокрема, сторони обвинувачення і захисту не оспорюють дані огляду речей у присутності понятих під протокол (т. 1 а.с. 8-10), що безсумнівно підтверджують піймання «на гарячому» ОСОБА_4 на місці події 27.05.2013 у приміщенні магазину з виявленим у неї неоплаченим товаром, що визнаний речовими доказами (т. 1 а.с. 38). Вартість доведеної недостачі належного на праві власності товару ТОВ «Зара Україна», вказаного у заяві про вчинений злочин (т. 1 а.с. 6-7), підтверджена довідкою (т. 1 а.с. 15), чим доведені предмет злочину і сама подія таємного заволодіння ним. Крім того, огляд особистих речей ОСОБА_4 під протокол від 27.05.2013 вказує на використаний спосіб таємного заволодіння і знаряддя вчинення злочину, яким є вилучені у неї плоскогубці.

Оцінивши показання ОСОБА_4 в сукупності з відомостями про предмет, знаряддя злочину і про обстановку їх виявлення, належить дійти переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних підсудною добровільно, значення змісту яких вона правильно розуміє, що згідно з ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Суд за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх з`ясованих обставин в їх сукупності, дійшов висновку, що вина підсудної ОСОБА_4 та обставини нею скоєного знайшли своє підтвердження в судовому засіданні дослідженими достатніми доказами, а її умисні дії, що виразилися у спробі таємного викрадення чужого майна особою, яка мала судимість за крадіжку, за якої вона змогла заволодіти викраденим майном, але одразу викрита на місці, не маючи реальної можливості ним розпорядитися і зникнути з ним з незалежних від її волі причин, підлягають кваліфікації згідно з ч. 2 ст. 15 КК України закінченим замахом на крадіжку за ч. 2 ст. 185 КК України за ознакою повторності, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 4 постанови № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

Призначаючи підсудній вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, у відповідності до ст. 65 КК України враховує характер корисливого незакінченого злочину, віднесеного кримінальним Законом за формальними ознаками до злочинів середньої тяжкості, які посягають на відносини приватної власності, непорушність яких гарантовано державою, вчинення якого припинено силами співробітників охорони магазину на стадії закінченого замаху, що характеризує здійснення корисливих злочинних намірів у найвищому ступені.

Також суд приймає до уваги дані про особу схильної до девіантної поведінки підсудної, яка за місцем мешкання характеризується посередньо, суспільно корисною працею не зайнята, на обліку у психіатра не перебуває, однак перебуває під диспансерно-динамічним наглядом лікаря нарколога через психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів, включно з кофеїном. За повного визнання підсудною своєї вини до пом`якшуючих покарання обставин суд згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України відносить активне сприяння розкриттю вчиненого злочину та щире каяття.

Відповідно, з урахуванням ступеня тяжкості і характеру злочину, особи винної, її майнового і сімейного стану, зважаючи на характер асоціальної спрямованості установок її особистості, суд дійшов до стійкого внутрішнього переконання про неможливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і в силу ст. 68 КК України знаходить за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі, визначивши достатній для попередження нових злочинів строк, за якого мета покарання за ст. 50 цього Кодексу буде досягнута, а підсудну спіткає справедлива кара за скоєне.

Крім того, у цій справі встановлено, що ОСОБА_4 винна у вчиненні множинності злочинів протягом 2013 року до постановлення 25.09.2013 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя попереднього вироку, яким вона засуджена з призначенням остаточного покарання згідно з ст.ст. 71, 78 ч. 3 КК України за сукупністю з вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2012. Відповідно, ОСОБА_4 скоїла злочини, що входить до сукупності вчиненої протягом іспитового строку, визначеного вироком суду, який врахований під час призначення за попереднім вироком остаточного покарання, яким відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України поглинене менш суворе покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2014. З цих мотивів суд вважає достатнім визначити покарання згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, обмежившись поглиненням менш сурового покарання більш суровим. Водночас, суд вважає за необхідне визначити остаточне покарання на виконання ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним попереднім вироком цього суду від 03.07.2014, яким визначене остаточне покарання за сукупністю злочинів за попереднім вироком суду від 07.04.2014, оскільки ОСОБА_4 винна у вчиненні злочину, що мав місце до їх постановлення.

Підсудна тримається під вартою у зв`язку з судовим розглядом цієї кримінальної справи згідно з ст. 90 КВК України, на підставі чого відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України підлягає вирішенню питання про її тимчасове залишення у слідчому ізоляторі на час набрання цим вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні замаху за ч. 2 ст. 15 КК України на передбачену за ч. 2 ст. 185 КК України крадіжку, призначивши у виді покарання два роки позбавлення волі, яке у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, як менш суворе, поглинути більш суворим покаранням, призначеним попереднім вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від третього липня 2014 року, остаточно визначивши ОСОБА_4 за сукупністю злочинів до відбування чотири роки позбавлення волі.

Зарахувати у строк остаточного покарання відбуту ОСОБА_4 частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від третього липня 2014 року, обчислюючи початок строку відбування остаточного покарання з шостого квітня 2014 року.

Речові докази:

жіночу сукню з артикулом 7901/007/600, жіночій светр з артикулом 2619/031/250, жіночі джинси з артикулом 8228/032/407, жіночі штани з артикулом 2505/087/550, жіночу блузку з артикулом 0881/005/800 та жіночі парфуми з артикулом 0051/132/999, вважати повернутими у законне володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Зара Україна» за належністю;

протоколи допитів свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

ОСОБА_4 залишити тримати під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі № 3 Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області тимчасово до набрання вироком законної сили.

Вирок, за виключенням підстав заперечення обставин, дослідження яких під час судового розгляду визнано недоцільним, підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня, із плином яких набирає законної сили. Копію вироку вручити підсудній та прокурору негайно.
Головуючий