Справа № 462/1666/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/521/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 16 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, безпартійного, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , не судженого,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 127 ,ч.2 ст. 146 КК України та обрано йому покарання :

-за ч.1 ст. 127 КК України 3 ( три ) роки 3 ( три ) місяці позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 146 КК України 3 ( три ) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно обрано покарання засудженому ОСОБА_7 - 3 ( три ) роки 3 ( три) місяці позбавлення волі.

За ч.1 ст. 186 КК України ОСОБА_7 виправдано за відсутністю в його діях складу злочину передбаченого даною статтею.

Запобіжний захід ОСОБА_7 обрано тримання під вартою, взявши його під варту негайно з зали судового засідання.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь Комунальної восьмої міської клінічної лікарні міста Львова 1 750.48 (одну тисячу сімсот п`ятдесят гривень сорок вісім копійок) завданої майнової шкоди.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 27 серпня 2013 року перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , з мотивів ревнощів, шляхом вчинення насильства обмежив ОСОБА_10 у вільному пересуванні, зв`язавши руки та ноги останньої за допомогою ременя та розірваної футболки, із заподіянням ОСОБА_10 сильних фізичних та моральних страждань, які полягали в систематичному нанесенні останній ударів кулаками, ногами та ременем з металевою пряжкою по обличчю, голові та тілу. Таким чином незаконно позбавив волі ОСОБА_10 тримаючи потерпілу у квартирі АДРЕСА_2 до ранку 28 серпня 2013 року проти її волі, де вона більше не бажала перебувати, попередньо відібравши у неї ключі від вхідних дверей квартири.

27 серпня 2013 року обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 разом із потерпілою ОСОБА_10 , зважаючи на те, що остання була зв`язаною та без одягу, оскільки попередньо порвав на ній весь одяг та зв`язав її, не могла чинити опір. Користуючись її безпорадним станом, бажаючи зломити її фізичний та моральний опір, з метою залякування та покарання за те, що потерпіла не бажала підтримувати з ним стосунки та за те, що вона підтримує стосунки з іншими чоловіками, умисно заподіяв сильний фізичний біль та моральні страждання шляхом нанесення побоїв, удари пряжкою від ременя, колінням дерев`яними зубочистками, мученням, насильного розводу ніг останньої руками, залякуючи ОСОБА_10 зґвалтуванням.

Не погоджуючись з вироком Залізничного районного суду м. Львова захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 та прокурор прокуратури Залізничного району ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Захисник у своїй апеляційній скарзі просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 16 квітня 2015 року змінити, визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 127, ч.2 ст. 146 КК України, призначивши йому покарання у виді трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

Захисник мотивує це тим, що суд першої інстанції під час розгляду справи та постановленням вироку не врахував пом`якшуючі обставини, такі як вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин; вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання; пом`якшуючими обставинами також є хвороба матері та поганий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 .

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить частково скасувати вирок Залізничного районного суду м. Львова відносно ОСОБА_7 в частині виправдання його за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та ухвалити новий вирок визнавши його винним за ст.186 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Також, покликається на те, що неодноразово потерпіла ОСОБА_10 , як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні заявляла про факт викрадення ОСОБА_7 грошових коштів з її гаманця.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , який просив змінити вирок Залізничного районного суду м.Львова, думку прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, та перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_9 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції правильно оцінив отримані, у передбаченому КПК України порядку, докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, вірно зробив висновок, що вина ОСОБА_7 у вчиненому повністю доведена і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.127, ч.2 ст.146 КК України.

Суд першої інстанції при ухваленні вироку вирішив питання, визначені ст.368 КПК України, в тому числі, чи мало місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , чи мстять ці діяння склад кримінальних правопорушень, якими статтями КК України вони передбачені і чи винен обвинувачений у вчиненні цих кримінальних правопорушень.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених в судовому засіданні доказів, які детально викладені у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Покарання призначене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, обране з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, не працює, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання відсутні.
Колегія суддів прийшла до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_7 покарання саме у виді позбавлення волі та своє рішення мотивував у вироку.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається адвокат обвинуваченого, як на підставу зміни вироку, на висновок суду першої інстанції про призначене ОСОБА_7 покарання, не впливають, оскільки таке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.

Крім того, колегія суддів вважає, що твердження сторони обвинувачення про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 186 КК України є безпідставним, оскільки таке обвинувачення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Судом першої інстанції правомірно виправдано ОСОБА_7 за ч.1 ст. 186 КК України за відсутністю в його діях складу злочину і своє рішення суд мотивував у вироку.

Апеляція прокурора не містить правових підстав для скасування вироку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів при перевірці вироку не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування чи зміну вироку, а також закриття кримінального провадження.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним та обґрунтованим, а тому апеляційні скарги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м.Львова від 16 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4