Справа № 1/2506/164/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2011 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді - Самусь Л.В.

при секретарі - Сидорець Ю.В.

з участю прокурора - Попсуйка Л.А.

та потерпілого - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, слюсаря ТОВ «Темп-С», інваліда 2 групи, не одруженого, має на утриманні двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та Володимира, ІНФОРМАЦІЯ_4, матір пенсіонерку, ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6,

у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 342 ч.2, 345 ч.2 КК України, -

в с т а н о в и в :

15.01.2011 р. о 21.30 год. працівники роти міліції особливого призначення «Беркут» молодший сержант міліції ОСОБА_3 та сержант міліції ОСОБА_1, будучи у форменому одязі працівника міліції та знаходячись при виконанні службових обовязків, згідно з постовою відомістю про розстановку нарядів, перебували на вул. Горького в м. Чернігові. Здійснюючи піше патрулювання по вул. Горького в м. Чернігові нарядом було помічено групу людей, що розпивали спиртні напої та голосно лаялись нецензурною лайкою. Працівники міліції підійшли до громадян, представились та запропонували пройти до опорного пункту міліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення, на що останні погодились. В ході слідування, біля перехрестя вулиць Пятницька ОСОБА_4 в м. Чернігові, підсудний ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, вчинив опір працівникові правоохоронного органу ОСОБА_1, під час виконання ним службових обовязків, а саме, штовхав та хапав його за формений одяг, а також, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, наніс працівнику міліції ОСОБА_1 удари кулаком в обличчя, від яких останній впав на землю, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців та забиття мяких тканин обличчя, котрі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Підсудний, допитаний у судовому засіданні, вину у предявленому обвинуваченні за ст. ст. 342 ч.2, 345 ч.2 КК України визнав повністю, підтримавши свої попередні свідчення, які давав у ході досудового слідства та у повному обсязі підтвердив обставини вчиненого ним злочину, викладені в обвинуваченні. Згоден, що вказані тілесні ушкодження потерпілий отримав від його дій, оскільки, він, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, наносив йому удари в обличчя, а також штовхав та хапав за формений одяг, коли потерпілий відмовився їх відпустити і не складати протокол та намагався припинити його протиправні дії. У скоєному щиро розкаявся, жалкував щодо вчиненого, вибачився перед потерпілим, просив суворо не карати, заявлені позовні вимоги визнав та обіцяв відшкодувати.

Потерпілий в судовому засіданні повністю підтримав свої попередні свідчення, заявлений ним позов про стягнення з підсудного матеріальної шкоди просив залишити без розгляду. Просив підсудного суворо не карати, призначивши тому покарання, не повязане з позбавленням волі.

Враховуючи свідчення підсудного, потерпілого, а також те, що фактичні обставини справи, розмір цивільного позову, доведеність вини підсудного, кваліфікація його дій ніким не оспорюються, суд відповідно до ст. ст. 299 ч.3, 301-1 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів і знаходить, що предявлене обвинувачення знайшло своє підтвердження в повному обсязі, дії підсудного правильно кваліфіковані за ст. 342 ч.2 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу у звязку з виконанням цим працівником службових обовязків. Правильною є і кваліфікація його дій за ст. 345 ч.2 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у звязку з виконанням цим працівником службових обовязків. А його вина у скоєному стверджується у повному обсязі.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкість вчинених злочинів, що відносяться до категорії невеликої та середньої тяжкості, відношення підсудного до вчиненого, думку потерпілого щодо призначення підсудному покарання, особу винного його вік, сімейний стан та стан здоровя, те, що він є інвалідом 2 групи, відсутність попередніх притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності, негативних характеристик, наявність постійного місця проживання, перебування на його утриманні двох малолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 та Володимира, ІНФОРМАЦІЯ_7, непрацездатної матері, ІНФОРМАЦІЯ_5, відсутність вимог потерпілого про притягнення підсудного до суворої відповідальності та навпаки, прохання того не призначати суворого покарання, обставини, які помякшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також обставину, яка обтяжує його вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, у звязку з чим доходить висновку, що ОСОБА_2 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. ст. 342 ч.2, 345 ч.2 КК України, якими передбачене покарання за вчинені підсудним злочини, але, вважає за можливе виправлення підсудного без відбування покарання, тобто про прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України, що є необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Заявлений прокурором позов про відшкодування підсудним витрат, у звязку з перебуванням потерпілого на лікуванні, обґрунтований на законі, підтверджується матеріалами справи, не заперечується підсудним, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Заява потерпілого про залишення без розгляду цивільного позову про стягнення з підсудного 5000 грн. матеріальної шкоди підлягає задоволенню.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_2 визнати винним і призначити покарання:

за ст. 342 ч.2 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі;

за ст. 345 ч.2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

В силу ст. 70 ч.1 КК України остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

В силу ст. 76 КК України зобовязати засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_2 1260 грн. на користь відділу медичного забезпечення УМВС України в Чернігівській області (а.с.112-113).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Мірою запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб із моменту його проголошення.

Суддя Л.В.Самусь