19.03.2015 Єдиний унікальний номер 205/784/15-к
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінальної справи і про відмову в порушенні кримінальної справи, -

В С Т А Н О В И В:
До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла зазначена скарга, в якій заявники просили скасувати постанову слідчого СВ Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України ОСОБА_5 від 22.03.2012 року про закриття кримінальної справи і про відмову у порушенні кримінальної справи. Крім того, скаржники просили суд поновити строк для оскарження вказаної вище постанови слідчого через те, що ОСОБА_3 копія такої постанови вручена не була, а так само і не було надіслано копію вказаної постанови у встановлений законом строк.

В судовому засіданні скаржник адвокат ОСОБА_4 , просив суд поновити строк на оскарження постанови та задовольнити скаргу в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в скарзі.

Крім того, скаржник пояснив, що під час проведення досудового слідства слідчим ОСОБА_5 в матеріалах справи було зібрано достатньо доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Однак, закриваючи кримінальну справу відносно ОСОБА_6 , слідчий посилався в оскаржуваній постанові від 22.03.2012 року в якості доказів, виключно на показання самого ОСОБА_6 , який є зацікавленою особою в прийнятті саме такого рішення, та на покази потерпілої ОСОБА_7 , виклавши їх в недостовірній формі, таким чином, слідчий свідомо, фактично переклав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, лише на ОСОБА_8 , не дивлячись на наявні в матеріалах справи докази, які засвідчують факт причетності ОСОБА_6 до вказаного злочину. Подавши вказану скаргу, він та захисник ОСОБА_3 будучи принципово не згодні з таким рішенням слідчого, діють в інтересах свого підзахисного ОСОБА_8 .

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав свою скаргу та викладені в ній доводи, був згодним з позицію адвоката ОСОБА_4 , просив суд задовольнити скаргу в повному обсязі, поновивши строк на її подання і скасувавши оскаржувану постанову від 22.03.2012 року.

Присутній у судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 , в чиїх інтересах була подана скарга, повністю підтримав скаргу та позицію своїх захисників - адвоката ОСОБА_4 і ОСОБА_3 .

Прокурор прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_9 проти задоволення даної скарги не заперечувала.

Суд, вислухавши позицію скаржників і підсудного ОСОБА_8 , думку прокурора, дослідивши матеріали скарги та кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.121, ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_6 за ч.1 ст.263, ч.2 ст.296 КК України, вважає за необхідне задовольнити скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ст.130 КПК України (в редакції 1960 року), про рішення, прийняті слідчим або прокурором під час провадження досудового слідства у випадках, зазначених у цьому Кодексі, а також у випадках, коли це визнає за необхідне слідчий або прокурор, складається мотивована постанова. При цьому у постанові зазначається місце і час її складання, посада особи, що виносить постанову, її прізвище, справа, в якій провадиться слідство, і обґрунтування прийнятого рішення, а також стаття цього Кодексу, на підставі якої прийнято рішення.

При цьому із сутності кримінально-процесуального законодавства слідує, що кожна постанова слідчого має бути вмотивованою, що дає можливість обвинуваченому та іншим учасникам процесу зрозуміти, які міркування покладені в основу прийнятого рішення. Це, в свою чергу, також є суттєвою гарантією забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу, і дозволяє їм краще захищати ці права.

Аналізуючи зміст оскаржуваної постанови слідчого від 22.03.2012 року, суд встановив принципову невідповідність формулювання мотивувальної частини даної постанови висновкам слідчого, які викладені ним у резолютивній її частині, а також повну необґрунтованість і безпідставність цієї постанови.

Так, в першому абзаці мотивувальної частини постанови, слідчим зазначено, що в ході досудового слідства у даній кримінальній справі ним було встановлено той факт, що ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 30.12.2011 року проникли до квартири потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_7 , де за допомогою бейсбольної бити нанесли потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження, від яких настала смерть останнього.

Суд зауважує на принциповій важливості цього формулювання мотивувальної частини оскаржуваної постанови з огляду на те, що закінчуючи мотивувальну частину цієї ж постанови, на противагу викладеному вище, слідчий приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , що призвели до настання смерті останнього) не знайшла свого підтвердження в ході досудового слідства, що і стало підставою для закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_6 .

В якості доказів недоведеності вини ОСОБА_6 у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 слідчий послався лише на показання потерпілої ОСОБА_7 та покази обвинуваченого ОСОБА_6 .

При цьому, суд вважає, що слідчий в порушення вимог ст.130 КПК України (в редакції 1960 року) не дав принципової та об`єктивної оцінки показам вказаних вище осіб в повному обсязі, а обмежився викладенням лише тієї їх частини, яка визивала сумніви у причетності обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.121 КК України.

На підтвердження вказаного вище висновку суду, свідчить також той факт, що в постанові про закриття кримінальної справи відсутні будь які посилання та аналіз інших доказів та об`єктивних даних, отриманих під час проведення досудового слідства у справі.

Насамперед, слідчим не дана оцінка показам свідків, які були допитані безпосередньо після скоєння злочину, а саме працівники міліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

При тому, що під час допиту останні пояснили, що 30.12.2011 року ними за викликом було здійснено виїзд за адресою проживання ОСОБА_10 і ОСОБА_7 . Прибувши на місце події, вони побачили двох чоловіків, як пізніше їм стало відомо - ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , які нанесли тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 . До приїзду швидкої медичної допомоги потерпілий ОСОБА_10 , який на той час ще був при свідомості, їм пояснив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 увірвалися до його квартири, аби забрати заборговані кошти, і разом стали наносити йому і його дружині тілесні ушкодження.

Більше того, суд вважає таким, що не відповідає вимогам КПК України (в редакції 1960 року), навіть саме формулювання резолютивної частини оскаржуваної постанови слідчого.

Крім того, суд вважає, що слідчим також допущено грубі порушення вимог закону при складані резолютивної частини постанови.

Так, приймаючи рішення про закриття справи, слідчий посилався на ст.213 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до якої: кримінальна справа закривається або при наявності підстав, передбачених зазначених у ст.6 цього Кодексу, або при недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Однак, у резолютивній частині постанови слідчий в порушення вказаної вище норми закону обмежився лише посиланням на те, що кримінальна справа, порушена відносно ОСОБА_6 за фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , закрита «на підставі викладених у мотивувальній частині постанові мотивів». Тобто не вказуючи, яких саме передбачених законом підстав прийняте дане рішення.

Відповідно до ч.4 ст.2366 КПК України (в редакції 1960 року), розглянувши скаргу, суддя залежно від того, чи були при закритті справи виконані вимоги ст.ст.213 і 214 цього Кодексу, приймає одне з таких рішень: 1). залишає скаргу без задоволення; 2). скасовує постанову про закриття справи і направляє справу прокурора для відновлення слідства або дізнання.

До того ж, згідно з ч.5 ст.2366 КПК України (в редакції 1960 року), скасовуючи постанову про закриття справи та направляючи справу прокурору для відновлення досудового слідства або дізнання, суддя вказує, які обставини належить з`ясувати при проведенні досудового розслідування.

Беручи до уваги викладене вище, суд приходить до об`єктивного висновку про те, що скарга адвоката ОСОБА_4 і ОСОБА_3 є обґрунтованою, а вимоги, викладені у ній законними, а тому беззаперечно і переконливо вважає за необхідне скасувати постанову слідчого від 22.03.2012 року про закриття кримінальної справи і про відмову в порушенні кримінальної справи, направивши справу в цій частині прокурору для відновлення досудового слідства відносно обвинуваченого ОСОБА_6 по факту нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , що призвели до настання смерті останнього, оскільки при закритті справи слідчим не було виконано вимог ст.ст.213 та 214 КПК України (в редакції 1960 року).

Одночасно з цим, суд вважає за потрібне поновити скаржникам адвокату ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , строк для оскарження постанови слідчого від 22.03.2012 року з огляду на те, що зацікавлені особи підсудного ОСОБА_8 , дійсно не були належним чином і у встановлені КПК України (в редакції 1960 року) спосіб і строк повідомлені про таку постанову слідчого в ході досудового слідства, і цей факт знайшов своє підтвердження у матеріалах зазначеної кримінальної справи, що є достатньою підставою для поновлення строку для оскарження вказаної вище постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.2365, 2366 КПК України (в редакції 1960 року), суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Поновити ОСОБА_3 та адвокату ОСОБА_4 строк для оскарження постанови слідчого СВ Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України ОСОБА_5 від 22.03.2012 року про закриття кримінальної справи і про відмову у порушенні кримінальної справи.

Скаргу ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України ОСОБА_5 від 22.03.2012 року про закриття кримінальної справи і про відмову у порушенні кримінальної справи задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України ОСОБА_5 від 22.03.2012 року про закриття кримінальної справи і про відмову у порушенні кримінальної справи.

Кримінальну справу у цій частині направити прокурору для відновлення досудового слідства відносно обвинуваченого ОСОБА_6 по факту нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , що призвели до настання смерті останнього.

На постанову можуть бути подані апеляції до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 діб з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя
Секретар -