Справа № 395/1809/14-к
Провадження № 1-кп/395/13/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2015 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора прокуратури Новомиргородського району Кіровоградської області ОСОБА_2 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , його законного представника ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000416 від 30.08.2014 р., стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргорода, Кіровоградської області, який проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою (10 класів), учень 11-го класу Маловисківської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату 1-3 ступенів, раніше не судимий,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що 27 серпня 2014 року близько 20 години неповнолітній ОСОБА_8 , перебуваючи у домоволодінні свого брата особи, стосовно якої кримінальне провадження було виділено в окреме провадження у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності у встановленому законом порядку, що розташоване по АДРЕСА_2 , вступили в попередню змову з неповнолітнім ОСОБА_9 , стосовно якого кримінальне провадження було виділено в окреме провадження у зв`язку із застосуванням примусових заходів виховного характеру у встановленому законом порядку, на викрадення чужих металевих речей з території цвинтаря, який розташовано по провул. Калініна у м. Новомиргороді, Кіровоградської області, групою осіб.

Цього ж дня, 27.08.2014 р., близько 20 години 30 хвилин вище згадані особи та ОСОБА_8 приїхали на мотоциклі марки «МТ11» без номерного знаку, який належить брату обвинуваченого, до вказаного цвинтаря, з метою викрадення чужого майна. Коли обвинувачений ОСОБА_8 з братом пішли до цвинтаря, ОСОБА_9 залишився біля цвинтаря та спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб їх не помітили сторонні особи. Перебуваючи на території цвинтаря, згадані особи помітили під могилою ОСОБА_10 металеві кутники, на яких тримався надмогильний пам`ятник. Реалізовуючи свій намір на викрадення чужого майна, вказані особи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи злагоджено, з прямим умислом, шляхом демонтажу здійснили крадіжку двох металевих кутників з могили ОСОБА_10 вартістю 124 грн. 32 коп., при цьому пошкодивши надмогильний пам`ятник, який під час демонтажу впав на землю. У подальшому вони передали викрадене ОСОБА_9 , котрий чекав на них біля воріт цвинтаря, а потім усі разом з викраденим майном зникли з місця події.

Обернувши викрадене на свою користь, згадані особи завдали потерпілому ОСОБА_11 , який являється сином померлої ОСОБА_10 , матеріального збитку на загальну суму 124 грн. 32 коп.
Цього ж дня близько 20 години 30 хвилин вказані особи, тобто ОСОБА_8 та його брат, також помітили, що біля могили ОСОБА_12 маються металеві кутники, на яких трималася гробничка. Реалізовуючи свій намір на викрадення чужого майна, вони, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи злагоджено, з прямим умислом, шляхом демонтажу здійснили крадіжку двох металевих кутників з могили ОСОБА_12 вартістю 153 грн. 68 коп., які передали ОСОБА_9 , що чекав біля воріт цвинтаря, після чого з викраденим зникли з місця події.
У подальшому згадані особи викрадене майно обернули на свою користь, завдавши потерпілому ОСОБА_13 , який являється пасинком померлого ОСОБА_12 , матеріального збитку на загальну суму 153 грн. 68 коп.

Крім цього, тоді ж, 27.08.2014 р., близько 20 години 30 хвилин зазначені особи, тобто ОСОБА_8 та його брат, помітили, що біля могили ОСОБА_14 мається металевий швелер, на якому трималася гробничка. Реалізовуючи свій намір на викрадення чужого майна, вони, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи злагоджено з прямим умислом, шляхом демонтажу здійснили крадіжку металевого швелера з могили ОСОБА_14 вартістю 387 грн. 18 коп., який передали ОСОБА_9 , що чекав біля воріт цвинтаря, після чого з викраденим зникли з місця події.
В подальшому згадані особи викрадене майно обернули на свою користь, завдавши потерпілому ОСОБА_15 , який являється сином померлого ОСОБА_14 , матеріального збитку на загальну суму 387 грн. 18 коп.

Крім цього, в той же день близько 20 години 30 хвилин вказані особи, тобто ОСОБА_8 та його брат, помітили, що біля могили ОСОБА_16 знаходиться металевий столик. Реалізовуючи свій намір на викрадення чужого майна, вони, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи злагоджено, з прямим умислом, шляхом демонтажу здійснили крадіжку металевого столика, який знаходився біля могили ОСОБА_16 , вартістю 613 грн. 48 коп. Після чого викрадене майно передали ОСОБА_9 , що чекав біля воріт цвинтаря, а потім з викраденим зникли з місця події.

В подальшому згадані особи викрадене майно обернули на свою користь, завдавши потерпілій ОСОБА_17 , яка являється сестрою померлої ОСОБА_16 , матеріального збитку на загальну суму 613 грн. 48 коп.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого потрібно визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, за ознаками: наруга над могилою, а також незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтуються на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 винність у скоєнні вказаного злочину у ході судового розгляду визнав повністю і пояснив, що 27.08.2014 р. близько 19 год. 30 хв. старший брат ОСОБА_18 запросив його та ОСОБА_19 до себе в гості, де вони грали в карти. Потім ОСОБА_18 запропонував їм поїхати на його мотоциклі марки «МТ11» без номерного знаку на цвинтар, щоб в подальшому звідти викрасти металолом. Оскільки вони з ОСОБА_20 не хотіли їхати на цвинтар, ОСОБА_18 пригрозив їм фізичною розправою та сказав, що у випадку коли вони з ним не поїдуть, то він їх поб`є. Тому неповнолітні погодились поїхати разом з ОСОБА_18 на цвинтар. Після цього ОСОБА_21 залишився біля мотоцикла спостерігати, щоб сторонні особи не виявили їх, а вони з братом пішли до цвинтаря. У подальшому він та старший брат по черзі розкопали гробнички та скинули металобрухт на одну купу. Потім удвох знесли даний металобрухт на мотоцикл ОСОБА_18 .

За викрадений з могил металобрухт особисто він отримав пачку цигарок.

Неповнолітній свідок ОСОБА_21 від показань у судовому засіданні відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Окрім показань неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , його причетність до скоєного повністю підтверджується зібраними доказами у справі:

протоколом огляду місця події від 30.08.2014 р. та фото таблицями до нього, внаслідок якого працівники міліції виявили на цвинтарі сліди пошкодження пам`ятника ОСОБА_10 шляхом його розбиття;

протоколом огляду місця події від 10.09.2014 р. та фото таблицями до нього, внаслідок якого працівники міліції виявили на цвинтарі сліди пошкодження могили ОСОБА_12 ;

протоколом огляду місця події від 10.09.2014 р. та фото таблицями до нього, внаслідок якого працівники міліції виявили на цвинтарі сліди пошкодження могили ОСОБА_14 ;

протоколом огляду місця події від 10.09.2014 р. та фото таблицями до нього, внаслідок якого працівники міліції виявили на цвинтарі сліди зникнення металевого столика з могили ОСОБА_16 ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 19.11.2014 р. та фото таблицями до нього, у ході якого підозрюваний ОСОБА_22 , продемонстрував у присутності понятих обставини заподіяння матеріальних збитків потерпілим;

висновками судово-товарознавчої експертизи за № 1779 від 07.10.2014 р., № 1780 від 08.10.2014 р., № 1782 від 09.10.2014 р., № 1784 від 10.10.2014 р. про вартість викраденого майна потерпілих;

іншими матеріалами кримінального провадження.

Оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_3 у суді послідовні, логічні та узгоджуються з іншими доказами у справі, суд визнає їх правдивими.

При призначенні обвинуваченому покарання обставинами, які його пом`якшують, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення злочину неповнолітнім (пп. 1-3 ч. 1 ст. 66 КК України).

При призначенні міри покарання обвинуваченому за вчинене, суд враховує характер і ступінь тяжкості вказаного злочину, а також особу ОСОБА_3 , задовільний стан його здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси неповнолітньої особи, ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння, умови життя та виховання неповнолітнього, який проживає з матір`ю, батько помер, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем навчання і постійного проживання зарекомендував себе посередньо, має задовільні житлово-побутові умови.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого

ОСОБА_3 без відбування покарання.

Тому потрібно прийняти рішення про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. ст. 75, 104 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції (пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України).

Вирішуючи питання про відшкодування завданої злочином шкоди, суд виходить з того, що потерпілі ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 під час досудового розслідування та судового розгляду справи цивільний позов про відшкодування заподіяних матеріальних збитків не пред`явили.

Тому передбачених законом підстав для постановлення рішень про майнові стягнення немає.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого (ч. 1 ст. 331 КПК України).

У даному випадку ні прокурор, ні інші учасники судового розгляду не заявили клопотання про обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому.

На підставі наведеного, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись ст. ст. 368, 370-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

Згідно ст. ст. 75, 104 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, та визначити іспитовий строк 01 (один) рік.

Відповідно до пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_27 не обирати.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами до апеляційного суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий:

суддя ОСОБА_28

Згідно з оригіналом:

суддя ОСОБА_29