Провадження №1-кп/642/905/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ
9 січня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, учня 8-а класу Харківської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №130, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в:
18 грудня 2014 року близько 10 год. 30 хвил. неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на вул. Золочівській у м.Харкові, з двома особами, які не досягли віку кримінальної відповідальності, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та маючи злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих спонукань, домовився з ними вихватити полімерний пакет у раніше незнайомої потерпілої ОСОБА_7 , яка сиділа на лавці біля житлового будинку АДРЕСА_2 . З метою реалізації свого злочинного наміру неповнолітній ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 , а вказані дві малолітні особи залишились на відстані кілька метрів від неї, після чого неповнолітній ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії стали очевидними для ОСОБА_7 , підбігши до останньої, взяв з лавки належний їй полімерний пакет, в якому знаходились грошові кошти в сумі 165 грн, мобільний телефон «Нокіа 3300» вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 168 від 23.12.2014 року 194 грн., пенсійне посвідчення НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , посвідчення Державної адміністрації залізничного транспорту України №233 на ім`я ОСОБА_7 , Пенсійну карту ПАТ КБ «ПриватБанка» для проїзду у метрополітені на її ім`я, гаманець, ключі від квартири, які не представляють для потерпілої матеріальної цінності, після чого разом з вказаними двома малолітніми особами, незважаючи на крики ОСОБА_7 , для якої стали очевидними їхні дії, з місця вчинення кримінального правопорушення втекли та в подальшому розділили між собою викрадені грошові кошти та мобільний телефон, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 359 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, фактичних обставин справи не оспорював та пояснив, що 18 грудня 2014 року з братом ОСОБА_8 , 2001 року народження, та ОСОБА_9 , 2000 року народження, вирішили викрасти полімерний пакет з речами, який знаходився на лавці біля жінки біля будинку у 4 по вул. Ініціативній. ОСОБА_8 та Артем знаходились неподалік та спостерігали за обстановкою, а він - ОСОБА_5 підбіг до лавки та схватив на очах у неї її пакет, в якому виявився гаманець з грошима у сумі 165 грн., ключі, мобільний телефон «Нокіа», пенсійне посвідчення, картка банку, після чого вони всі разом збігли з викраденим. Потерпіла кричала, вимагала повернути пакет, однак вони не реагували. Викрадені гроші та телефон поділили між собою, а пакет з документами та ключами кинули в лісі. Щиро розкаявся у скоєному.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; а також їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викрадення чужого майна, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Виховується у неповній сім`ї, без батька, проживає з матір`ю та малолітнім братом, 2001 року народження.
Навчається у 8 класі, за місцем навчання характеризується в цілому позитивно, однак мають місце прогули занять. Мати намагається приділяти достатнь уваги його вихованню, постійно підтримує контакт з вчителями.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, неповнолітній вік, повне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують його покарання, згідно зі ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 зазначила, що її син з вчиненого він зробив правильні висновки, та просила передати їй сина під нагляд, посилаючись на те, що він щиро покаявся, вона здатна здійснити належний контроль за його поведінкою.

Враховуючи наведені вище обставини, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, вчинив злочин у неповнолітньому віці - 14 років, в скоєному щиросердо розкаявся, шкода повністю відшкодована, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання і відповідно до ст. ст.75, 104 КК України його слід звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України.

Відповідно до ч.4 ст. 104 КК України суд вважає необхідним покласти обов`язки по нагляду за неповнолітнім ОСОБА_5 на його мати - ОСОБА_6 , оскільки вона позитивно характеризується, здатна здійснити належний нагляд за сином.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст.ст. 373-374, 484 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік.

Відповідно до п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, з`являтися для реєстрації у вказану інспекцію і повідомляти її про зміну місця проживання, навчання або роботи.

Іспитовий строк відраховувати з моменту оголошення вироку.
Відповідно до ч.4 ст. 104 КК України покласти на ОСОБА_6 - мати засудженого - обов`язки по нагляду за сином ОСОБА_5 та проведенню з ним виховної роботи.

Речові докази - полімерний пакет, мобільний телефон «Нокіа 3300», ключі від квартири, пенсійне посвідчення НОМЕР_1 , посвідчення Державної адміністрації залізничного транспорту України №233, пенсійну карту ПАТ КБ «ПриватБанка» для проїзду у метрополітені на ім`я ОСОБА_7 , які передані останній на зберігання, - залишити у її розпорядженні.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1