Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
19 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретарі ОСОБА_4 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0007081 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гавар, Вірменія, громадянина Вірменії, розлученого, з повною середньою освітою, підприємця, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України, ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2014 року відносно ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.121 КК України на п`ять років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та покладено обов`язки передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_5 судові витрати за проведення судових експертиз і залучення експертів в загальному розмірі 1883 грн.68 коп. в прибуток держави.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 60 000 грн. моральної шкоди.
За вироком суду ОСОБА_5 , 26 грудня 2013 року о 20 год. 35хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу кафе «Севан», що за адресою: м. Рівне, вул. Євгена Коновальця 46, умисно наніс ОСОБА_7 не менше двох ударів сувенірною шаблею японського типу довжиною 79 см., чим заподіяв останньому тяжких тілесних ушкоджень.
В поданих на вирок суду апеляційних скаргах, прокурор, вважає вирок незаконним та не обґрунтованим з невірною кваліфікацією дій обвинуваченого, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та неправильним застосуванням кримінального закону. Доводить, що ОСОБА_5 мав намір протиправно позбавити життя ОСОБА_7 , однак не довів його до кінця, з причин які не залежали від його волі.
Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_5 визнати винним та засудити за ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України на десять років позбавлення волі.
Потерпілий ОСОБА_7 відповідно до ст. 403 КПК України від поданої ним апеляційної скарги відмовився.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, щодо задоволення апеляційних вимог, думку ОСОБА_7 , який не підтримав апеляційних вимог прокурора та просив залишити вирок без змін, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката, щодо залишення вироку суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Винність ОСОБА_5 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 за наведених у вироку обставинах ґрунтується на сукупності зібраних по справі доказах, яким суд дав належну оцінку.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений як на досудовому так і судовому слідстві не заперечував щодо завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та показав, що завдав потерпілому тілесне ушкодження в наслідок образи зі сторони потерпілого, удари наносив не прицільно, умислу на позбавлення життя ОСОБА_7 не мав.
Потерпілий показав, що 26 грудня 2013 року, перебуваючи в кафе «Севан» на сходах зіштовхнувся з ОСОБА_5 в наслідок чого між ними виник конфлікт, який продовжився на вулиці. Зазначивши, що обвинувачений завдавав удари не прицільно, після того, як зрозумів що він накоїв, припинив свої дії. Будь-яких претензій до ОСОБА_5 немає.
З висновку судово-медичної експертизи № Д-115 вбачається, що на тілі ОСОБА_7 відмічені тілесні ушкодження: одне проникаюче колото-різане поранення грудної клітки з ліва у вигляді вхідної колото-різаної рани по передній аксілярній лінії зліва в ділянці 5-6 ребер, яка продовжується в раневий канал, по ходу якого пошкоджено міжреберні судини, одне проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з ліва у вигляді вхідної колото-різаної рани по передній аксілярній лінії зліва в ділянці 10-11 ребер, яка продовжується в раневий канал, напрямок якого зліва направо, зверху вниз та ззаду наперед з пошкодженням по ходу підшкірної клітковини, м`язів та очеревини, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та різана рана лівої завушної ділянки, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень (т.1 а.с.49-51).
Згідно висновку експерта № 2-3 від 07 лютого 2014 року, вилучена шабля з місця події є сувенірним виробом і холодною зброєю не являється (т.1 а.с.169-170).
З показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що вони разом з ОСОБА_5 відпочивали в кафе «Севан». Коли вони спускались по сходах, побачили потерпілого, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник конфлікт, який спровокував останній. ОСОБА_10 зробив зауваження ОСОБА_7 та пішов з обвинуваченим далі, проте потерпілий вийшов разом з ними на вулицю і продовжив там сперечатись. Під час цієї суперечки ОСОБА_5 завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .. Крім того свідки ствердили, що якби ОСОБА_5 мав умисел на позбавлення життя ОСОБА_7 то довів би його до кінця, оскільки вони лише словесно його зупиняли. Зміну показань, які давали на досудовому слідстві мотивують тим, що слідчим їх показання були невірно записані.
Доводи прокурора щодо зміни судом кваліфікації дій ОСОБА_5 з ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст. 121 КК України є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження, а саме: висновком судово-медичної експертизи № Д-115 щодо неушкодження життєво важних органів потерпілого та висновком судово-медичної експертизи № 2-3, що шабля, якою були нанесені тілесні ушкодження є сувенірною, що підтверджує покази обвинуваченого щодо відсутності в нього наміру позбавити життя потерпілого, показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що саме ОСОБА_7 спровокував конфлікт між ним та ОСОБА_5 .
Твердження прокурора про те, що обвинувачений не завершив намір на вбивство з причин не залежних від його волі, так як потерпілий втік, є безпідставним, оскільки, як стверджують свідки, потерпілий та обвинувачений, після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_5 мав змогу продовжити наносити тілесні ушкодження ОСОБА_7 для позбавлення його життя, про те, зупинився з власної волі.
Також не заслуговують на увагу покликання прокурора на те, що хоч шабля і не є холодною зброєю про те могла бути використана, як знаряддя для вбивства, так як, вже після першого удару вона зігнулась, а будь-яких інших дій для позбавлення життя потерпілого ОСОБА_5 не робив.
Крім того, враховуючи обставини події, поведінку потерпілого і обвинуваченого, локалізацію поранень та наслідки, колегія суддів вважає, що умислу на вбивство ОСОБА_7 у ОСОБА_5 не було, оскільки удари ножем були нанесені не цілеспрямовано в життєво важливі органи, а хаотично, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи про наявність трьох тілесних ушкоджень, два з яких відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а одне до легких тілесних ушкоджень.
Інших даних, які б давали підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого із ч.1 ст. 121 КК України на ч.2 ст. 15, п.7 ч.2 ст. 115 КК України суду першої інстанції не надано, як не надано і під час апеляційного розгляду.
За таких обставин, суд першої інстанції вірно перекваліфікував дії обвинуваченого з ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст. 121 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який є особою похилого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування завданих потерпілому збитків, щире каяття, примирення з потерпілим, обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і призначив обґрунтоване та необхідне покарання, яке є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.
Що стосується звільнення обвинуваченого від покарання на підставі ст. 75 КК України то на думку колегії суддів враховані обставини дали суду першої інстанції обгрунтовані підстави вважати, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, вказане рішення суду вмотивоване.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2014 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :
(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_1