Дата документу 25.03.2015
Справа № 334/1428/15-к
Провадження № 1-кп/334/183/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000042 від 01.02.2015р., по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01.02.2015р., приблизно о 13 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем ЗАЗ Сенс, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по пр. Леніна від пр. Металургів в напрямку вул. Трегубенка в м. Запоріжжі, наближаючись до перехрестя з вул. Добролюбова. Рух на вказаному перехресті регулювався світлофором, що працював у звичному режимі.

В цей же час водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по вул. Добролюбова від вул. 40 років Радянської України в напрямку вул. Богдана Хмельницького, наближаючись до перехрестя з пр. Леніна, на якому для нього був увімкнений дозволяючий сигнал світлофора.

В цей же час водій ОСОБА_4 , наближаючись до регульованого перехрестя пр. Леніна з вул. Добролюбова в м. Запоріжжі, діючи в порушення вимог п.8.7.3 е Правил дорожнього руху України, де сказано, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух, маючи об`єктивну можливість виявити, що вказане перехрестя є регульованим, а також те, що для нього сигнал світлофора змінився на червоний та прийняти заходи, спрямовані на зупинку керованого транспортного засобу перед перехрестям, вказаних заходів не прийняв, а продовжив рух через перехрестя на забороняючий сигнал світлофора. В результаті цього ОСОБА_4 допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ 21099 ОСОБА_5 , згідно висновку судової медичної експертизи №409 від 02.02.2015р., отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці без зміщення кісткових фрагментів, що кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але таким що спричинило довготривалий розлад здоров`я, більше 21 дня.

Порушення водієм ОСОБА_5 , згідно висновку технічної експертизи №66/15 від 18.02.2015 року, вимог п.8.7.3 е ПДР знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у вчиненні злочину визнав повністю, пояснив суду, що дійсно 01.02.2015р. керуючи автомобілем ЗАЗ Сенс, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по пр. Леніна від пр. Металургів в м. Запоріжжі, і виїхав на перехрестя з вул. Добролюбова на червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги ПДР, що і стало причиною ДТП. У вчиненому кається, матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував, оскільки не мав необхідних коштів. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди визнає частково у розмірі 10000,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , пояснив, що 01.02.2015р. він, керуючи автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по вул. Добролюбова в напрямку вул. Богдана Хмельницького. На дозволяючий сигнал світлофора почав перетинати перехрестя з пр. Леніна, в цей час сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099 під керуванням ОСОБА_4 , який не зважаючи на забороняючий для нього сигнал світлофора, продовжив рух через регульоване перехрестя пр. Леніна з вул. Добролюбова. В результаті ДТП йому було спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці, у зв`язку з чим він до теперішнього часу перебуває на лікарняному. В результаті ДТП було пошкоджено його автомобіль, який до цього часу не відремонтований. Страхова компанія утримується від будь-яких виплат до прийняття рішення у даній кримінальній справі, а обвинувачений не відшкодував йому жодних витрат на лікування, на відшкодування матеріальної шкоди. За таких обставин у зв`язку з ушкодженням здоров`я потерпілий зазнав втрат немайнового характеру внаслідок тривалих фізичних, душевних та психічних страждань, порушення нормальних життєвих стосунків. Спричинену моральну шкоду він просить стягнути з обвинуваченого.

Показання обвинуваченого, потерпілого відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

З`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, які визнаються усіма учасниками судового провадження.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який не є тяжким, також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у наркологічному, психіатричному диспансері не перебуває, вину визнав у повному обсязі, у вчиненому кається, що є обставиною, яка пом`якшує покарання. Обставин, що обтяжують покарання, суд судом не встановлено. З урахуванням того, що обвинувачений не працевлаштований, постійного доходу не має, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортним засобом.

При цьому суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки, що на думку суду буде необхідним і достатнім для досягнення мети його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 суд приходить до наступних висновків.

Згідно уточненої позовної заяви, ОСОБА_5 пред`явив цивільний позов до ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія про стягнення матеріальних збитків, заподіяних майну, у сумі 30748,81 грн., стягнення шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого, у сумі 622,44 грн. Крім того, просить одночасно з ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія і ОСОБА_4 стягнути витрати, пов`язані з наданням висновку авто-товарознавчої експертизи у сумі 600,00 грн. та надання послуг евакуатора у сумі 500,00 грн. До обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілий пред`явив цивільний позов про стягнення моральної шкоди у сумі 20000,00 грн., а також просить стягнути з нього витрати на правову допомогу у розмірі 700,00 грн.

Що стосується вимог позову до ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія про стягнення матеріальних збитків, заподіяних майну потерпілого, у сумі 30748,81 грн., стягнення шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого, у сумі 622,44 грн., а також про стягнення витрат, пов`язаних з наданням висновку авто-товарознавчої експертизи у сумі 600,00 грн. та надання послуг евакуатора у сумі 500,00 грн., то суд вважає, що в цій частині позов необхідно залишити без розгляду з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 128 КІІК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному, провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

У відповідності до вимог ст.ст. 127, 128, 129 КПК України обов`язок щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на підозрюваного, обвинуваченого або на фізичну чи юридичну особу, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У відповідності до роз`яснень в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.89р. Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальні шкоди, заподіяної злочином і відшкодування безпідставно нажитого майна, не підлягають розгляду в кримінальній справі позови з вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, які не випливають із пред`явленого обвинувачення.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху, яке призвело до спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості потерпілому.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілим був пред`явлений цивільний позов до ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія, відповідно до укладеного договору страхування. Відповідно до ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю та майну третьої особи. Питання відшкодування витрат потерпілого, пов`язаних з його лікуванням, з відновлювальним ремонтом транспортного засобу і з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, а також витрат на проведення експертизи, регулюються відповідно статтями 24, 29, 34 цього Закону.

Таким чином, обов`язки по відшкодуванню завданої шкоди страховиком випливають не з пред`явленого обвинувачення, а з договірних обов`язків про відшкодування шкоди, завданої потерпілому. Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено порядок звернення з вимогами про відшкодування шкоди та умов такого відшкодування. Зокрема, одною з умов вирішення питання про відшкодування страховиком шкоди, є надання потерпілим обвинувального вироку суду, що набрав законної сили щодо особи, цивільна відповідальність якого застрахована за договором страхування.

За таких обставин, суд вважає, що цивільний позов потерпілого в цій частині необхідно залишити без розгляду, що не перешкоджатиме потерпілому звернутися до суду в порядку цивільного судочинства у разі порушення його права на отримання страхового відшкодування у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

З урахуванням доведених позивачем характеру та глибини його душевних страждань, пов`язаних з пошкодженням здоров`я внаслідок противоправних дій обвинуваченого, приймаючи до уваги визнання обвинуваченим позову про стягнення моральної шкоди у сумі 10000,00 грн., та недоведеність позивачем спричинення йому моральної шкоди у більшому розмірі, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково у сумі 10000,00 грн.

Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу за складання цивільного позову (квитанція від 03.03.2015р. на суму 500,00 грн.), та уточненого цивільного позову (квитанція від 12.03.2015р. на суму 200,00 грн.), які надавалися адвокатом потерпілому на підставі договору про надання юридичних послуг від 03.03.2015р., суд вважає підлягають задоволенню частково, оскільки подання уточненого цивільного позову, було пов`язане з невідповідністю позовної заяви вимогам ст. 118 ЦПК України. З урахуванням викладеного, на відшкодування витрат на правову допомогу слід стягнути 500,00 грн., які були сплачені за складання позовної заяви.

Витрати по проведенню судових експертиз слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-370,373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

В порядку ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 500,00 грн. витрат на правову допомогу, а всього 10500,00 грн. (десять тисяч п`ятсот грн. 00 коп.).

В іншій частині цивільний позов залишити без розгляду.

Речові докази: відеозапис події ДТП залишити в матеріалах кримінального провадження; автомобіль ЗАЗ Сенс, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_4 , та автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_5 , вважати їм повернутими.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1