Дата документу Справа № 321/1688/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №321/1688/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/369/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000433 від 14 серпня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Михайлівка Запорізької області, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

встановила:
27 січня 2015 року до Апеляційного суду Запорізької області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 з апеляційною скаргою прокурора прокуратури Михайлівського району Запорізької області ОСОБА_10 на вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі. Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишено у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено відраховувати з дати фактичного затримання - 15 серпня 2014 року. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставин провадження, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.1 ст.115 КК України у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі. Вимоги обґрунтовує тим, що суд взяв до уваги не існуючу обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, що потягло безпідставне застосування ст.69 КК України, через що призначене судом покарання є несправедливим внаслідок його м`якості. На думку апелянта суд допустив процесуальні порушення, а саме у резолютивній частині вироку не роз`яснив порядок отримання копії вироку, копія вироку не підписана особисто суддями.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 14 серпня 2014 року приблизно о 19 годині, знаходячись за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 , діючи на ґрунті особистих неприязних стосунків до ОСОБА_11 , керуючись раптово виниклим умислом на умисне вбивство, наніс ОСОБА_11 лезом клинка сокири 4 удари в область шиї зліва, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечні для життя під час їх нанесення та такі, від яких настала смерть ОСОБА_11 , тим самим ОСОБА_6 умисно вбив ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, та наполягала на скасуванні вироку суду першої інстанції і постановленні нового вироку; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; потерпілу ОСОБА_9 , яка не підтримала апеляційну скаргу, просила залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення зазначеного у вироку, засновані на доказах здобутих в порядку передбаченому нормами КПК України, досліджених у судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і є обґрунтованими.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані вірно за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство ОСОБА_11 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині умисне вбивство .

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України. При цьому суд врахував конкретні обставини провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який за вимогами ст.12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів і представляє особливу небезпеку для суспільства; сукупність всіх характеризуючих обставин: мотив і спосіб вчинення злочинного діяння, невідворотні наслідки у вигляді настання смерті потерпілого ОСОБА_11 , який був батьком обвинуваченого, його характеристику та поведінку; дані про особу обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом легка розумова відсталість в ступені легкої дебільності з порушенням поведінки, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, є інвалідом ІІІ групи, офіційне не працевлаштований, будь-якою суспільно-корисною працею не займається, не одружений. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, фактичних обставин справи, та відомостей про особу обвинуваченого у їх сукупності, суд прийшов до обґрунтованого висновки про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті передбаченої ч.1 ст.115 КК України, але не в максимальному розмірі.

Суд першої інстанції належним чином вмотивував своє рішення.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення кримінальних правопорушень.

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Посилання прокурора про застосуванням судом ст.69-1 КК України, та призначенні занадто м`якого покарання, є безпідставними. Суд, як вказано вище, призначив покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Зазначені в апеляційній скарзі порушення судом норм КПК, на думку колегії суддів, не є істотними, та такими, що вплинули на судове рішення. Учасники процесу не були позбавлені права на оскарження вироку суду, отримали копії вироку, як того вимагає закон.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Михайлівського району Запорізької області ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4