АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим.провадження № 1кп/628/336/14 Головуючий 1 інстанції:
Провадження № 11кп/790/997/15 ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, п.1 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 11кп/790/997/15 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кривошеївка, Сватівського району Луганської області, громадянина України, раніше не судимого,-

засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на 8 років позбавлення волі.

Як установив суд, 21 травня 2014 року, близько 20 години 00 хвилини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в кафе «Чебуречна», яке розташоване поблизу дома №34 в смт. Ківшарівка м. Куп`янськ Харківської області, Збукар вчинив конфлікт, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_10 пішов до свого дому за адресою: АДРЕСА_1 , де взяв ніж, поклав його в барсетку та повернувся назад в кафе «Чебуречна».

Приблизно о 20.15 год. 21.05.2014 р., Збукар, в районі лісосмуги, яка знаходиться в 10-15 метрах від кафе «Чебуречна», в ході сварки, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи небезпечні наслідки у вигляді можливого настання смерті потерпілого і бажаючи настання цих наслідків, діючи з умислом на протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 , завдав останньому один удар ножем, в життєво-важливу область - грудну клітку зліва, причинивши проникаюче сліпе колото-різане поранення грудної клітини зліва, супроводжуваного гемотораксом, шоком 1 ступеня, що згідно висновку судово- медичної експертизи №284-КП/14 від 12.07.2014р. є тілесним ушкодженням, як небезпечним для життя.

Проте з незалежних від нього причин смерть ОСОБА_11 не наступила у зв`язку зі своєчасним наданні потерпілому медичної допомоги, якого доставили лікарні та провели операція.

В апеляційній скарзі захисник посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій обвинуваченого, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного. Зазначив, що зібрані докази свідчать про відсутність у Збукара прямого умислу на вбивство, оскільки він дістав ніж у зв`язку агресивними діями потерпілого, виставив ніж перед собою, не бачучи куди він був спрямований, навмисного удару ним потерпілому не завдавав, а ОСОБА_9 сам наштрикнувся на ніж. Просить вирок змінити і перекваліфікувати дії ОСОБА_12 з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, призначивши за цим законом обвинуваченому мінімальне покарання в межах санкції цієї статті і звільнити його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований сукупністю доказів, розглянутих у судовому засіданні, належно оцінених і наведених судом у вироку, і є правильним.

Твердження в апеляційній скарзі про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_12 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, відсутність у обвинуваченого прямого умислу на вбивство і що потерпілий сам наштрикнувся на ніж, є безпідставними.

Так, із показань у суді потерпілого ОСОБА_9 слідує, що після закінчення в кафе «Чебуречна» конфлікту зі ОСОБА_12 , останній кудись відлучився і, повернувшись через деякий час назад, запропонував йому вийти з кафе поговорити. На вулиці, знаходячись за його, ОСОБА_9 , спиною, ОСОБА_12 зненацька смикнув його за руку і коли він обернувся, то обвинувачений наніс йому удар ножем в область серця. Відчувши кров, він побіг до кафе, звідки йому викликали карету швидкої медичної допомоги.

Про це ж показала у суді свідок ОСОБА_13 , яка разом з потерпілим відпочивала у кафе.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що знаходячись в кафе «Чебуречна», він почув крики про допомогу, вийшов на вулицю, де побачив ОСОБА_12 , тримаючого у руці ніж. Зазначений ніж він забрав у Збукаря та віддав його дружині обвинуваченого.

Показання ОСОБА_14 підтвердила свідок ОСОБА_15 , яка пояснила, що отримавши від ОСОБА_16 ніж, вона викинула його біля гуртожитку, а після прибуття на місце події працівників міліції, показала їм де він знаходиться.

Згідно даним протоколу пред`явлення речей для впізнання, свідок ОСОБА_15 впізнала вилучений з місця огляду події кухонний ніж під №2, яким вона раніше користувалася за місцем свого мешкання (т.1 а.с.161-163, 164).

За висновком судово-цитологічної експертизи №593-Ц від 25.05.2014 року, на вилученому в ході огляду місця події ножі виявлена кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_9 не виключається (т.1 а.с.139-143).

Із даних протоколів слідчого експерименту слідує, що в ході цих слідчих дій потерпілий ОСОБА_9 за участю понятих та судово-медичного експерта ОСОБА_17 , з виходом на місце злочину розповів і детально відтворив обставини нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_12 ножового поранення і його локалізацію (т.1 а.с.170-174, 175-177).

За висновками судово-медичних експертиз №284-КП/14, №285-КП/14, які встановили у потерпілого ОСОБА_9 зазначене вище колото-різане поранення глибиною 6-5 см, з пошкодженням верхньої долі лівої легені, воно могло утворилися від дії ножа, виявленого на місці злочину і за обставин, зазначених в протоколах слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 - в результаті нанесення цим ножем удару (т.1 а.с.180-181, 183-184).

Про це ж зазначив допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_17 .

За змістом протоколу від 11.07.2014 року, в ході проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , останній, в присутності свого захисника ОСОБА_7 та понятих, також визнав і підтвердив, що поранення він спричинив потерпілому шляхом нанесення останньому ножем удару і ці показання, згідно висновку судово-медичної експертизи №522-КП /14, не суперечать механізму утворення колото-різаного поранення у потерпілого ОСОБА_9 (т.1 а.с.193-197, т.2 а.с.142-143).

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що обвинувачений навмисного удару ножем потерпілому ОСОБА_9 не завдавав, а останній сам наштрикнувся на ніж, позбавленні підстав.

Оцінивши зазначенні докази в сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_12 діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого, оскільки про це свідчать не тільки показання потерпілого ОСОБА_9 та вищевказаних свідків, а й дані судово медичних експертиз щодо характеру, локалізації виявленого у потерпілого поранення, сили нанесення йому ножем удару, достатньої для спричинення такого ушкодження.

Так, у провадженні встановлено, що після закінчення конфлікту ОСОБА_12 пішов до своєї домівки, взяв там ніж та свідомо повернувся до кафе де знаходився ОСОБА_9 і знову розпочав з ним конфлікт, в ході якого несподівано для потерпілого навмисно наніс тому прицільний удар в ліву сторону тулуба, тобто в місце розташування життєво важливих органів, і з силою, достатньою для спричинення колото-різаної рани глибиною 5-6 см з пошкодженням легені, однак смерть потерпілого не настала, оскільки сторонніми особами були викликані медичні працівники, які доставили потерпілого до лікарні де йому була зроблена хірургічна операція.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_12 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця настання смерті ОСОБА_9 , але цей злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі,- внаслідок своєчасного надання потерпілому кваліфікованої медичної допомоги.

За таких обставин, доводи захисника з посиланням на показання обвинуваченого у суді про відсутність у нього прямого умислу на вбивство ОСОБА_9 , є безпідставними.

Таким чином, дослідивши та давши належну оцінку всім зібраним у справі доказам, у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість Збукаря у вчинені замаху на умисне вбивство ОСОБА_9 і правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено в скарзі захисника, підстав не має.

Яких-небудь даних, які б свідчили про необ`єктивність, упередженість органів розслідування або суду, не встановлено.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, також не встановлено.

Покарання Збукарю призначене відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всіх даних про його особу та обставин, у тому числі обтяжуючої покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Таке покарання, за свої розміром, колегія суддів вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2014 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: