Справа № 183/2707/15
№ 1-кп/183/413/15
В И Р О К
іменем України
29 травня 2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000129 від 19.01.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, вдівця, раніше не судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 12 січня 2015 року у невстановлений досудовим розслідуванням час перебував біля торгівельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на автодорозі Київ-Луганськ-Ізварине Новомосковського району Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, яке йому було ввірено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 , та належало ПП «Форум» в особі ОСОБА_8 , і знаходилось в автомобілі марки «МАН» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказаний товар за усною домовленістю необхідно було перевезти до м. Севастополя.

Реалізуючи свій злочинний умисел, того ж дня ОСОБА_5 , діючи умисно, користуючись довірою ОСОБА_7 , в телефонному режимі запевнив останню, що перевезе товар до м. Севастополя. ОСОБА_7 , довіряючи ОСОБА_5 , не мала сумнівів у виконанні ним своїх зобов`язань.

Однак ОСОБА_5 , не маючи наміру виконувати свої зобов`язання, 13 січня 2015 року у невстановлений досудовим розслідуванням час приїхав до м. Новомосковська, де, доводячи до кінця свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, приблизно о 13.00 годині, діючи умисно з корисливих мотивів, попросив своїх знайомих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яким не повідомив про свої злочинні наміри, допомогти йому у перевантаженні товару з автомобіля «МАН» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 до іншого автомобіля, на що останні, не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_5 , погодилися. Після перевантаження товару ОСОБА_5 незаконно збув товар, а саме: меблеві пружини «Танго» оцинковані в кількості 1250 штук, загальною вартістю 4375 грн.; меблеві пружини «Блюз» оцинковані в кількості 2800 штук, загальною вартістю 11200 грн.; меблеві пружини оцинковані в кількості 5250 штук, загальною вартістю 28875 грн., та отримавши за них кошти, витратив їх на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_4 матеріальні збитки на загальну суму 44450 грн..

27 квітня 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про примирення у даному кримінальному провадженні. Сторони дійшли до згоди про призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі, строком на 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

В підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. А також судом було з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд в підготовчому судовому засіданні переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглянувши вищезазначену угоду про примирення, укладену між потерпілим та підозрюваним, суд приходить до висновків, що угода відповідає вимогам КПК України.

Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновків, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє повне підтвердження, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Перевіряючи угоду в частині призначення міри покарання на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що вона узгоджена в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України, відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 27 квітня 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_12 .

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді обмеження волі, строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїздити за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_6 в доход держави в особі Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 123 грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1