Справа № 1-21/2008 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03
березня 2008 року м.
Новомиргород

Новомиргородський
районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві ТАРАН С.М.,

за участю прокурора ЖУКОВА А.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. К., Новомиргородського району Кіровоградської
області, громадянина України, українця, нежонатого, військовозобов'язаного, з
професійно-технічою освітою, непрацюючого, раніше несудимого, що проживає
АДРЕСА_1,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

суд визнав
доведеним, що 10.12.2007 р. близько 04 години ночі підсудний ОСОБА_1, перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння у домоволодінні АДРЕСА_2, з корисливих
спонукань, з метою викрадення чужого майна, відкрито заволодів мобільним
телефоном “Motorola W-220”, завдавши потерпілій ОСОБА_2
майнової шкоди на загальну суму 368 грн.

В подальшому
викрадене було виявлене працівниками міліції і повернуте потерпілій.

Висновки суду
про винуватість підсудного у вчиненні
інкримінованого злочину ґрунтуються на доказах, безпосередньо
досліджених судом при розгляді даної справи: показаннях підсудного та інших
документах.

Підсудний
ОСОБА_1 власну винуватість у скоєнні грабежу визнав повністю і пояснив, що
органами досудового слідства правильно зазначені обставини вчинення злочину та
його наслідки.

Суд визнає
недоцільним дослідження інших доказів стосовно викладених в описовій частині
вироку фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти
цього не заперечують учасники судового розгляду. Тому суд обмежує перевірку та
дослідження доказів у справі допитом підсудного за правилами ч. 3 ст. 299 КПК
України.

Сукупність
вказаних доказів, їх оцінка переконують суд, що ОСОБА_1 скоїв відкрите
викрадення чужого майна (грабіж). Тому його дії потрібно кваліфікувати за ч. 1
ст. 186 КК України.

На підставі ч. 1
ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи
питання про відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що з вини
підсудного потерпілій У. вказаним злочином заподіяна шкода на загальну суму 368
грн.

Оскільки
спричинені збитки було відшкодовано у добровільному порядку шляхом повернення
викраденого майна потерпілій в натурі, суд зараховує його в рахунок
відшкодування шкоди.

До того ж
потерпіла не побажала пред'являти позов про відшкодування завданої шкоди (а. с.
19, 28).

При
призначенні міри покарання підсудному за вчинене, суд враховує характер злочину
середньої тяжкості, а також особу ОСОБА_1, що раніше не судимий, за місцем
проживання характеризується посередньо, страждає на тяжке захворювання (а. с.
51-59).

Обставинами, що:

пом'якшують
відповідальність підсудного, суд визнає його щире каяття і добровільне
відшкодування завданого збитку (пп. 1-2 ч. 1 ст. 66 КК України);

обтяжують
відповідальність, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння
(п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України).

Враховуючи
тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов висновку
про можливість виправлення підсудного без відбування покарання.

Тому потрібно
прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України та покласти на нього
обов'язок: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи (пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України).

Керуючись ст.
ст. 81, 321-324, 349 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити
йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість)
місяців.

За правилами ст.
75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до
пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_1 повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи,
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До набрання
вироком законної сили міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд з
постійного місця проживання - залишити
без змін.

Речові докази,
після набрання вироком законної сили: мобільний телефон “Motorola W-220”, що
належить потерпілій ОСОБА_2 та зберігається у власника, - залишити зазначеному
володільцеві.

Апеляція на
вирок може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через
Новомиргородський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.

Головуючий:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО