Справа № 11-138/07 Головуючий у 1 інстанції Денисюк Р.С.
Ст. 185 ч.З КК України Доповідач Силка Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2007
р.

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого-судді Силки Г.І.

суддів Матвієнко
Н.В., Лозовського А.О.

з участю прокурора
ОСОБА_1

засудженого
ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2 на вирок Ковельського міськрайонного суду від 28 грудня 2006 року, яким
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Ужгорода Закарпатської області, громадянина України, без
постійного місця проживання, не одруженого, непрацюючого, судимого вироком
Ковельського міськрайонного суду від 15 серпня 2006 року за ч. З ст. 15 ч. З ст. 185 КК України на 5(п'ять)
років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, -

засудженого за
ч. З ст. 15 ч. З ст.
185 КК
України на 3 (три)
роки 6 місяців
позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироком шляхом приєднання до
покарання, призначеного за даним вироком частково невідбутого покарання за вироком
Ковельського міськрайонного суду від 15.08.2006
року, 1 (один)
рік 7 місяців позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_2 до
відбування 5 (п'ять) років 1 місяць
позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому постановлено рахувати з 31 жовтня 2006
року.

Запобіжний захід
засудженому ОСОБА_2 залишено до вступу вироку в законну силу - тримання під
вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_2
визнаний винуватим і засуджено за те, що він 31 жовтня 2006
року о 12 годині в
АДРЕСА_1, звідки
повторно, таємно намагався викрасти гроші в сумі 1500 грн., належні ОСОБА_3, однак злочин не довів до кінця з причин
незалежних від його волі, так як був затриманий в будинку.

В апеляції на
вирок суду засуджений ОСОБА_2 не оспорюючи кваліфікації дій і доведеності ним
вчиненого, просить врахувати те, що злочин скоїв в неповнолітньому віці, визнав
себе винуватим, щиро розкаявся у
вчиненому,

2

активно
сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за
місцем утримання та те, що потерпілій
будь-яка шкода заподіяна не була і призначити покарання, не пов'язане з
позбавленням волі.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку суду першої інстанції, повідомив
ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляції, пояснення
засудженого, який підтримав апеляцію, просить пом'якшити покарання, думку прокурора про залишення апеляції
без задоволення, а вироку без зміни, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Як видно з матеріалів справи суд призначаючи покарання ОСОБА_2 врахував те, що злочин він вчинив під час іспитового
строку. Вчинений ним злочин відноситься до категорії
тяжких. Під час перебування в слідчому ізоляторі ОСОБА_2
характеризується позитивно.

Враховано судом і ряд пом'якшуючих покарання обставин, в тому числі і ті, на які послався засуджений в апеляції, а саме: щире
каяття, активне сприяння в розкриті злочину, вчинення злочину
в неповнолітньому віці та те, що тяжких наслідків від злочину не наступило.

Тому судом і призначено ОСОБА_2 майже мінімальне покарання за злочин, який
вчинено і за сукупністю вироків.

Підстав для пом'якшення покарання
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової
палати в кримінальних справах апеляційного
суду Волинської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення,
а вирок Ковельського міськрайонного суду від 28 грудня 2006 року щодо нього - без зміни.