АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/596/15 Справа № 705/1564/15-к Категорія: ч.1 ст. 366, ч.3 ст.191 КК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.191 КК України повернуто прокурору та зобов`язано прокурора усунути виявлені недоліки протягом одного місяця з дня набрання чинності ухвали

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.191 КК України повернуто прокурору та зобов`язано прокурора усунути виявлені недоліки протягом одного місяця з дня набрання чинності ухвали.

Не погодившись з ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2015 року прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_8 подав апеляцію в якій просить ухвалу від 28 травня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акта скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для виконання вимог ст.314, 315 КПК України іншим складом суду.

При цьому апелянт акцентує увагу на тому, що посилання місцевого суду на той факт, що в обвинувальному акті не викладено фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що позбавляє суд вважати правильною правову кваліфікацію кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки в обвинувальному акті повністю викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, їх правова кваліфікація. Обвинувачення ОСОБА_7 конкретизоване, викладене в розрізі кожного епізоду окремо.

Більш того, в обвинувальному акті зазначено докази, на яких ґрунтується обвинувачення, розмір заподіяних збитків та механізм заподіяння шкоди.

Щодо висновку суду про порушення органами досудового розслідування вимог ст. 109 КПК України, то з матеріалів кримінального провадження вбачається, що реєстр матеріалів досудового розслідування містить всі процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування, також в реєстрі наявні відомості про кримінальне правопорушення.

Органами досудового розслідування дотримані вимоги статті 293 КПК України, про що свідчить наявна в матеріалах провадження розписка підозрюваного ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Крім того, посилання суду на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України, не є достатньою та безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, як це передбачається п.3. ч.3 ст.314 КПК України, в якому йде мова про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК, про які зазначається у ч.2 ст.291 КПК України, і не згадується про можливість повернення обвинувального акта у разі виявлення недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування тощо. Тому безпідставним є посилання суду як на недолік обвинувального акта на відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування, як зазначено в ухвалі суду, - інформації про всі процесуальні дії, прийняті під час кримінального провадження.

Висновок суду, про те, що, виходячи із ознайомлення обвинуваченого з матеріалами досудового розслідування обвинуваченого ознайомлено з матеріалами досудового розслідування, 23.08.2013 року та 26.08.2013 року, що є підстави суду вважати, що обвинувачений був позбавлений реальної можливості належним чином ознайомитись з матеріалами провадження, чим було порушено його законне право на захист є безпідставним та необґрунтованим, так як підозрюваний ОСОБА_7 як під час попередніх судових розглядів вказаного кримінального провадження, так і під час підготовчого судового засідання 28.05.2015 року жодним чином не заявляв про порушення його права на захист чи на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Більш того, підозрюваний ОСОБА_7 своїм підписом у протоколі про надання доступу до матеріалів кримінального провадження власноручно засвідчив факт ознайомлення з матеріалами кримінального провадження і жодних скарг чи клопотань про обмеження його в часі на ознайомлення з ними у встановленому законом порядку не надавав.

Таким чином, судом не наведено жодної об`єктивної та обґрунтованої підстави щодо невідповідності обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. ст. 109, 291, 293 КПК України.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, поданого обвинуваченим ОСОБА_7 ставиться питання про залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора, а ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акта без зміни, оскільки ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.05.2015 року, на його думку, є законною, та такою, що винесена судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. При цьому пояснив, що нарахування премій на підставі розпоряджень сільського голови, а не рішень сесій сільради, за вищезгаданий період становить 801,05 грн., інші дані, які б підтверджували отримання ним саме премії на суму 924,06 грн. в матеріалах провадження - відсутні.

Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що він підробив рішення 8-ї сесії сільської ради 5-го скликання №8-12/У від 11.04.2007 року «Про доплату за інтенсивність в роботі» в якому встановив собі доплату в розмірі 20 відсотків від посадового окладу з урахуванням доплати за ранг із 01.05.2007 року, в результаті чого йому незаконно було перераховано протягом 2007 року доплату за інтенсивність в роботі в розмірі 614,87 грн., яку він привласнив, чим заподіяв шкоду інтересам в особі Косенівської сільської ради на загальну суму 1867,60 грн., тобто містяться розбіжності в розмірах заподіяної шкоди.

Крім того, із зазначеного обвинувального акту не зрозуміло в чому полягає незаконність дій обвинуваченого, та яка шкода і кому завдана внаслідок отримання ним премій, доплат за інтенсивність та інших виплат.

Слідчим та прокурором не надано жодної правової оцінки тому факту, що за двадцять днів до повідомлення йому про підозру у привласненні вказаних вище коштів в сумі 3740 грн. 00 коп., а саме 07.05.2013 року ПП ОСОБА_9 перерахував на рахунок Косенівської сільської ради Уманського р-ну Черкаської обл. кошти, в сумі 3740 грн. 00 коп., з призначенням платежу: повернення коштів за невиконані роботи по реконструкції вхідної частини ФАПу с. Косенівка Уманського р-ну Черкаської обл. за 2009 рік.

Саме ця обставина, на думку ОСОБА_7 , свідчить про те, що направленого умислу та корисливого мотиву на привласнення, розтрату чужого майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем він не мав, тобто, свідчить про відсутність у його діях складу злочину передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Також вказував на те, що жодних дій спрямованих на виконання вимог ухвал апеляційного суду Черкаської області від 06.11.2014 року, та Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.12.2014 року, які набрали законної сили, ні органом досудового слідства, ні прокуратурою Уманського району Черкаської області вчинено не було.

Таким чином, на думку ОСОБА_7 , проаналізувавши всі фактичні обставини кримінального провадження, та давши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про повернення обвинувального акта з додатками щодо нього прокурору Уманського району для усунення недоліків.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав подану апеляцію з вказаних у ній мотивів, обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, а апеляції прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_8 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд вправі повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення у тому числі і з цього питання повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте, колегія суддів вважає, що районний суд помилково дійшов висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК.

Тобто, суд може повернути обвинувальний акт лише, якщо у обвинувальному акті та в додатках до нього, документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки. Крім того, якщо під час підготовчого судового засідання буде з`ясовано, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не були вручені обвинуваченим, суд повертає їх прокурору.

Отже, відповідно до вимог норм чинного КПК України, тільки не долучення додатків до обвинувального акту та не вручення їх обвинуваченим, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Крім цього, колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на той факт, що в обвинувальному акті не викладено фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що позбавило суд вважати правильною правову кваліфікацію кримінального правопорушення є безпідставними та необґрунтованими, оскільки в обвинувальному акті повністю викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, їх правова кваліфікація, а обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_7 конкретизоване та викладене в розрізі кожного епізоду окремо.

Також необґрунтованим є висновок суду першої інстанції, щодо порушення органами досудового розслідування вимог ст.109 КПК України, то з матеріалів кримінального провадження вбачається, що реєстр матеріалів досудового розслідування містить всі процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування, також в реєстрі наявні відомості про кримінальне правопорушення.

Висновок місцевого суду про те, що у суду були підстави вважати, що обвинувачений був позбавлений реальної можливості належним чином ознайомитись з матеріалами провадження, чим було порушено його законне право на захист є безпідставним та необґрунтованим, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 як під час попередніх судових розглядів вказаного кримінального провадження, так і під час підготовчого судового засідання 28.05.2015 року жодним чином не заявляв про порушення його права на захист чи на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Крім того, як вбачається з матеріалів обвинувального акту, підозрюваний ОСОБА_7 своїм підписом у протоколі про надання доступу до матеріалів кримінального провадження власноручно засвідчив факт ознайомлення з матеріалами кримінального провадження і жодних скарг чи клопотань про обмеження його в часі на ознайомлення з ними у встановленому законом порядку не надавав.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційного суду, судом першої інстанції не наведено жодної об`єктивної та обґрунтованої підстави щодо невідповідності обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. ст. 109, 291, 293 КПК України.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Тобто, колегія суддів вважає, що дані зазначені в ухвалі, на підставі яких суд постановив своє рішення, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

За таких обставин, ухвала суду є незаконною і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду для здійснення судового провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2015 року про повернення обвинувального акта прокурору відносно ОСОБА_7 скасувати.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.3 ст.191 КК України направити до Уманського міськрайонного суду Черкаської області для здійснення судового провадження.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :