АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження №11-кп/791/166/15 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
іменем України
16 лютого 2015 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого:ОСОБА_2 ;
суддів:ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ;
при секретарі з участю прокурора засудженогоОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Суворовського районного суду м. Херсон від 11 грудня 2014 року, щодо засудженого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, засудженого вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 13.01.2011 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі,

Початок строку відбуття покарання з 01.06.2010 року.

Кінець строку 01.06.2016 року.

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як незаконної, необґрунтованої та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги його позитивну характеристику та що він має заохочення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умово-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема, слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених установи виконання покарань.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, в тому числі пов`язаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Згідно вивчених матеріалів особової справи вину у вчиненому кримінальному правопорушенні він не визнає, хоча міру покарання вважає справедливою, у вчиненому виказує каяття, але не щиро, за період відбування покарання має 5 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Крім того, до засудженого два рази застосовувалися заходи стягнення, зокрема такий суворий вид стягнення як поміщення засудженого в ДІЗО на 15 діб за висловлення свого невдоволення в бік адміністрації, а також сувора догана правами начальника установи за порушення режиму відбування покарання, які на даний час погашені в установленому законом порядку та юридичного значення не мають, хоча характеризують особу засудженого ОСОБА_8 з негативного боку. Участь у громадському житті відділення та установи не приймає.

Разом з тим, з характеристики засудженого вбачається, що згідно протоколу засідання комісії №14 від 26.06.2014 року, йому відмовлено в умовно-достроковому звільненні як такому, що не довів свого виправлення, та з цього часу і до моменту розгляду судом клопотання засудженого до нього заходи заохочення не застосовувалися.

Крім того, раніше неодноразово до нього застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Тому посилання засудженого в апеляційній скарзі про його позитивну характеристику повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, та підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення є обґрунтованим, підстав для скасування ухвали не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Херсон від 11 грудня 2014 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно дострокове звільнення - без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно:

Головуючий