Справа№ 308/4097/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2014 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000484 від 12.03.2014 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, Закарпатської області, українця, громадянина України, одруженого, раніше судимого, на утриманні маючого сина 2010 р.н., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимий: 13.05.2005 Ужгородським міським судом Закарпатської області за ст. 185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, звільнений 08.10.2008 із Львівської виправної колонії №40, перебуваючи на волі, належних висновків для себе на зробив, на шлях виправлення не став, та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
04 березня 2014 року, гр. ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирному приміщені АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що його ніхто не бачить, викрав ноутбук марки "SONY", чорного кольору із зарядним пристроєм, вартість яких, відповідно до товарознавчої експертизи № 23/119 від 20.03.2014, становить 1436 гривень, які знаходились в сумці для ноутбука «Targus», вартість якої, відповідно до товарознавчої експертизи № 23/119 від 20.03.2014, становить 110 гривень належних гр. ОСОБА_5 внаслідок чого, спричинив останньому матеріальної шкоди.
ОСОБА_4 03 березня 2014 року разом зі свідком ОСОБА_6 вирішили піти випити пива до караоке бар «Соло», що по пл. Корятовича в м. Ужгороді. Прийшовши туди приблизно о 22 годині 00 хвилин вдвох, підозрюваний ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_6 сіли за столик та пили пиво, де свідок ОСОБА_6 попросила підозрюваного ОСОБА_4 піти покурити на вулицю, де повернувшись через 5 хвилин, підозрюваний ОСОБА_4 побачив, що з свідком ОСОБА_6 сидів потерпілий ОСОБА_5 . Відпочиваючи вже втрьох та розпиваючи пиво, приблизно о 02:00 годині даний заклад вже закривався, де потерпілий ОСОБА_5 запропонував продовжити відпочинок в нього вдома за адресою: АДРЕСА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 із свідком ОСОБА_6 погодились. Приїхавши до дому потерпілого ОСОБА_5 , втрьох пішли до кімнати та почали розпивати алкогольні напої. Після чого, другого дня, підозрюваний ОСОБА_4 , скориставшись тим, що потерпілий спить, викрав ноутбук марки «Соні», який стояв в коридорі, біля вішака, в сумці. 8 березня 2014 року даний ноутбук, підозрюваний ОСОБА_4 продав за 200 гривень в майстерню, яка знаходиться по АДРЕСА_4 .
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю. В даному діянні зізнається та щиро розкаюється.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, тобто вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні підсудному покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину середньої тяжкості, раніше притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, його особу, тобто особа молодого віку, а також обставини, що пом`якшують покарання - повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вважає дані обставини такими, що дають підстави призначити обвинуваченому покарання передбачене у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», а тому суд враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів
Крім того, в судовому засіданні обвинуваченим заявлено усне клопотання про його звільнення від покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році", з огляду на те, що у обвинуваченого є неповнолітня дитина.
Вирішуючи питання, щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 норм Закону України «Про амністію у 2014 році», про застосування якого він просить, суд заслухавши думку прокурора, учасників судового засідання вважає, що до обвинуваченого можливо застосування амнiстiї i є всi пiдстави звiльнити його вiд відбування покарання згідно ст.ст.1 п."в" Закону України "Про амністію у 2014 році" вiд 08 квітня 2014 року виходячи з наступного.
Відповідно до п. «в» ст.1 зазначеного Закону, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, засуджені за умисні злочини які не є тяжкими або особливо тяжкими, та за злочини, вчинені з необережності які не є особливо тяжкими та які на день набрання чинності цим Законом не позбавлені батьківських прав і мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Відповідно до положень ч.2 ст.86 КК, ч.2 ст.3 Закону України "Про застосування амністії в Україні" - установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Закон України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року набрав чинності 19.04.2014 року. Відповідно до ст.12 КК України злочин передбачений ч.2 ст.185 КК України класифікується як середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 являється батьком неповнолітньої дитини, а саме ОСОБА_7 22.01.2010 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно яких не позбавлений батьківських прав. Обвинувачений не заперечує проти застосування щодо нього акта амнiстiї, котрий передбачає звільнення його від відбування покарання за вчинене дiяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
Звiльнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання, на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Витрати на проведення експертиз та залучення експертів у даному кримінальному провадженні в розмірі 343 гривні 98 копійок стягнути на користь держави з ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1