Справа №
11 - 890 2007 р. Головуючий
у 1 інстанції Божок С.
ст.309 ч. 1 КК. Доповідач Рубайло Г. Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2007
року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Київської області в складі: головуючого - судді Рубайла Г. Я., суддів - Давидової Н. І., Шроля В. Р., з участю
прокурора Кравця В. О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Вишгородського районного суду Київської області
від 26 червня 2007 року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Києва,
громадянин України, раніше судимий, останній раз 22. 03. 2006 р. Подільським райсудом м. Києва за ч. 1
ст. 199 КК України на З роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з
випробуванням з іспито­вим строком на 2 роки, засуджений за ч. 1 ст. 309 КК
України на 1 рік позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане не
відбуте покарання за вироком Подільського райсуду
м. Києва від 22 червня 2006 року і остаточно визначено покарання 3 роки 2
місяці позбавлення волі.

Як
зазначено у вироці, 3 квітня 2007 року засуджений ОСОБА_1 придбав у
невстановленої слідством особи медичний шприц ємністю 5 мл. з наркотичним
засобом ацетильованим опієм для власного вживання, який в той же день близько
12 год. 30 хв.
був у нього вилучений. Згідно з висновком експерта у вилученому у ОСОБА_1
шприці знаходився ацетильованим опій в кількості 1,4 мл, що в перерахунку на
суху речовину становить 0,1409 г.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1, не оспорюючи фактичні обставини справи, вказує, що
суд не задовольнив його клопотання та не призначив щодо нього експертизу для
з"ясування чи страждає він на наркоманію, не вирішив питання про
призначення йому лікування від такого захворювання. З наведених підстав просить
вирок суду скасувати.

Заслухавши
доповідача, прокурора, вважавшого апеляцію залишити без задоволення, а вирок
суду без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів
дійшла до наступного.

Із
матеріалів справи вбачається, що як на досудовому слідстві, так і в суді
ОСОБА_1 повністю визнав свою вину в пред'явленому обвинуваченні, розкаявся

у вчиненому та заявив клопотання про
недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки
вони ним не оспорюються.

Кваліфікація
злочинних дій винного за ст. 309 ч. 1 КК України є правильною, в апеляції не
оскаржується і колегією суддів під сумнів не ставиться.

Немає
підстав ставити під сумнів і рішення щодо виду та розміру покарання ОСОБА_1,
яке він оскаржує. Із мотивувальної частини вироку вбачається, що суд вирішив це
питання з дотриманням вимог чинного законодавства. Було враховано характер і
ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу винного, а також усі
ті обставини, що обтяжують та пом"якшують його відповідальність

Посилання
в апеляції засудженого на те, що судом не проведено експертизи для
з"ясування наявності у нього захворювання наркоманією та призначення йому
лікування від цього захворювання, безпідставні. Як вбачається з матеріалів
справи ОСОБА_1 на обліку з таким захворюванням не значиться /а. с. 45 /, окрім
того, відповідно до вимог ст. 96 КК України примусове лікування може бути
застосоване судом, незалежно від призначеного покарання , до осіб які вчинили
злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров'я інших осіб.

Виходячи
з наведеного апеляція засудженого ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Вишгородського районного
суду Київської області від 26 червня 2007 щодо нього - без змін.