Справа № 4-2676/12
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2012 року cуддя Печерського
районного суду м. Києва Кицюк В.П. ,
розглянувши скаргу засудженого ОСОБА_1
на бездіяльність посадових осіб
Генеральної прокуратури України та
посадових осіб прокуратури
Харківської області,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до суду зі
скаргою, в якій посилаючись на
положення ст. 236 КПК України, рішення
Конституційного Суду України № 6-рп від
23.05.2001 року, просить визнати незаконною
бездіяльність посадових осіб
Генеральної прокуратури України та
посадових осіб прокуратури
Харківської області з приводу
незаконного притягнення його до
кримінальної відповідальності та
пред'явлення йому обвинувачення за п. 6
ч. 2 ст. 115 КК України.

Вивчивши скаргу, приходжу до
наступного висновку.

Статтями 234, 236 КПК України передбачено,
що дії слідчого, прокурора можуть бути
оскаржені до суду. Такого роду скарги
розглядаються судом першої інстанції
при попередньому розгляді справи або
при розгляді її по суті, якщо інше не
передбачено КПК України.

Згідно з положеннями ст. ст. 236-1, 236-5, 236-7
КПК України, предметом судового
контролю можуть бути постанови органу
дізнання, слідчого чи прокурора про
відмову в порушенні кримінальної
справи, про закриття кримінальної
справи та про порушення кримінальної
справи.

Окрім того, у відповідності до рішення
Конституційного Суду України № 19-рп/2011
від 14 грудня 2011 року, в порядку
кримінального судочинства підлягають
розгляду скарги на дії та
бездіяльність правоохоронних органів
з приводу неприйняття одного із рішень,
передбачених ст. 97 КПК України.

Системний аналіз положень
вищезазначених норм, свідчить про те,
що в порядку кримінального
судочинства до суду можуть бути
оскаржені дії та процесуальні рішення
органу дізнання, слідчого, прокурора,
вчинені ними на стадії проведення
дослідчої перевірки та/або при
розслідуванні кримінальної справи.

Зі змісту скарги та супровідного листа
установи відбування покарання слідує,
що ОСОБА_1 був засуджений 07.12.2009 р.
апеляційним судом Харківської області
за сукупністю злочинів, передбачених ч.
4 ст. 187, п. п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК
України до довідного позбавлення волі,
суть доводів скарги зводиться до
незгоди засудженого з пред'явленим
йому обвинувачення за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК
України, яке було визнано судом
доведеним (ОСОБА_1 стверджує, що
висновки про наявність в його діях
цього складу злочину не відповідають
фактичним обставинам справи та не
ґрунтуються на матеріалах
кримінальної справи).

Проте, можливість оскарження до суду
дій та процесуальних рішень органу
дізнання, слідчого, прокурора, вчинених
ними при розслідуванні кримінальної
справи, після закінчення досудового
слідства, а тим більше у разі
закінчення провадження в справі з
постановленням вироку, а також
прокурора при підтримані державного
обвинувачення в суді,
кримінально-процесуальним кодексом
України не передбачена і суд не вправі
приймати до розгляду такого роду
скарги, оскільки це буде порушенням
засад судочинства.

Вищезазначені доводи ОСОБА_1 підлягали
перевірці судом першої інстанції при
розгляді справи по суті, а також можуть
бути предметом судового контролю судів
апеляційної та касаційної інстанцій у
відповідності до глав 29, 30, 31 КПК
України або в порядку виключного
провадження.

Зважаючи на викладене, вважаю
необхідним відмовити у прийнятті
скарги до розгляду.

Керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції
України, ст. ст. 2, 4, 234, 236 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У прийнятті до розгляду в порядку
кримінального судочинства скарги
засудженого ОСОБА_1 на бездіяльність
посадових осіб Генеральної
прокуратури України та посадових осіб
прокуратури Харківської області -
відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
Кицюк В.П.