Дата документу Справа № 330/344/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1171/15
Єдиний унікальний № 330/344/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 263 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000130 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2015 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхова Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.07.2014 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, від покарання звільнений з випробувальним терміном на 1 рік;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 21.07.2014 року, та остаточно визначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили міра запобіжного заходу залишена у виді тримання під вартою. Початок строку відбування покарання обчислюється з 30.03.2015 року. Вирішена доля речових доказів.
Виходячи з вироку, 28.01.2015 року, приблизно об 11.00 годині, ОСОБА_8 , знаходячись на березі Молочного лиману навпроти сміттєзвалища у с. Охрімівцы Якимівського району Запорізької області, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, шляхом привласнення знайденого, придбав корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, який містить в собі заряд вибухової речовини бризантної дії тринітротолуол (тротил) вагою 50-56 г, корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати РГО містить в собі заряд вибухової речовини бризантної дії А-1Х-1 (флегматизований гексоген) вагою 90 г, які, згідно з висновком експерта № 60 від 24.02.2015 року, придатні для здійснення вибухів при наявності засобів ініціювання або утворенні необхідних умов, після чого без передбаченого законом дозволу здійснював носіння даних корпусів гранати «Ф-1» та гранати РГО при собі до 19 лютого 2015 року, коли був затриманий та доставлений до Кирилівського ПВМ Якимівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області для складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 178 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилається на незаконність вироку через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості. При цьому зазначає, що, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд не врахував, що останній протягом тривалого часу з 28.01.2015 року по 19.02.2015 року без передбаченого законом дозволу носив при собі вибухові речовини, створюючи таким чином, загрозу для життя та здоров`я інших осіб, а також формально врахував наявність у обвинуваченого обтяжуючої обставини рецидив злочинів, внаслідок чого призначив останньому надто м`яке покарання. Крім того, попри наданих ним документально підтверджених витрат на залучення експертів у сумі 983, 84 грн., всупереч вимог ч. 2 ст. 124 КПК України не стягнув вказані судові витрати з обвинуваченого.

На підставі викладеного, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі і відповідно до ст. 71 КК України остаточно визначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судової комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи в розмірі 983, 84 грн.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, зокрема в останньому слові та його захисника, які просили вирок залишити без змін; колегія суддів, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в апеляційній скарзі не оскаржується.

Порушень ст. ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК України кваліфіковані правильно.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, призначив його. враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки, особу обвинуваченого, який раніше був судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, у якості обставин, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання, визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а в якості обставини, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання рецидив злочину, та призначив йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, яке, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи прокурора про незаконність вироку через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_8 , внаслідок м`якості у зв`язку з тим, що суд не надав належної уваги тому, що останній протягом тривалого часу з 28.01.2015 року по 19.02.2015 року, без передбаченого законом дозволу, носив при собі вибухові речовини, створюючи таким чином, загрозу для життя та здоров`я інших осіб, неспроможні, оскільки зазначені обставини є необхідним елементом інкримінованого обвинуваченому злочину, за який його засуджено, і які не можуть впливати на призначення покарання, а рецидив злочину суд врахував, як обставину, що обтяжує покарання, про що зазначив в обвинувальному вироку.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що передбачена ст. 50 КК України мета покарання щодо ОСОБА_8 , може бути досягнута тільки шляхом призначення останньому покарання у виді реального позбавлення волі строком на 4 роки, є непереконливими.

Підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливим внаслідок його м`якості, колегія суддів не вбачає.

Тому підстав для скасування судового рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного судом остаточного покарання ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.
Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора про те, що суд першої інстанції при вирішенні питання про стягнення по справі процесуальних витрат, неправильно застосував порядок їх стягнення, оскільки ці витрати повинні відшкодовуватись на користь держави.
Як вбачається з вироку суду, він прийняв рішення про віднесення судових витрат на рахунок держави за проведення судової комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи у сумі 983 гривні 84 копійки, а тому на підставі ч.2 ст.124 КПК України колегія суддів вважає за необхідне постановлене у провадженні судове рішення змінити, зазначивши, що судові витрати у сумі 983 гривні 84 копійки підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 в доход держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні задовольнити частково.

Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 змінити, зазначивши, що понесені у проваджені судові витрати у сумі 983 гривні 84 копійки, пов`язані з проведенням судової комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 в доход держави.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4