У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Кривенди О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 14 лютого 2008 року
кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у
розгляді справи в суді першої інстанції, на ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 17 липня 2007 року щодо ОСОБА_1

Вироком Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 18 травня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
м. Луцька Волинської області,

громадянина
України,

раніше судимого: 1) 15 вересня 2004 року за ч. 1 ст. 186 КК
України на 1 рік виправних робіт з відрахуванням
20 % заробітку; 2) 05 січня 2006 року за ч. 2 ст. 190 КК України до
штрафу у розмірі 1 700 грн., -

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК
України на 4 роки позбавлення волі.

Цим же вироком засуджений ОСОБА_2
касаційне подання щодо якого прокурором не вносилося.

ОСОБА_1 визнано винним та засуджено
за те, що він 11 листопада 2006 року приблизно о 3-ій годині, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_2, на вул. Станіславського у м. Луцьку, із
застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого ОСОБА_3 відкрито викрали у нього гаманець з грішми та мобільний
телефон «NOKIA-6103» з сім-картою оператора «UMS», а всього заволоділи майном на загальну суму 1 051 грн.

Ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 17 липня 2007 року зазначений вирок щодо ОСОБА_1
змінено: на підставі ст. 69 КК України йому призначено покарання за ч. 2 ст.
186 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

У решті вирок залишено без зміни.

У касаційному поданні прокурор просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 скасувати,
а справу направити на новий апеляційний розгляд у зв'язку із неправильним
застосуванням кримінального закону. При цьому посилається на те, що,
пом'якшуючи ОСОБА_1 покарання, апеляційний суд недостатньо врахував тяжкість
вчиненого ним злочину й особу засудженого та належним чином не мотивував свого
рішення про застосування щодо ОСОБА_1 ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та доводи касаційного подання, колегія суддів
вважає, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Правильність висновків апеляційного
суду стосовно доведеності обвинувачення та кваліфікації дій засудженого ОСОБА_1
у касаційному поданні прокурора не оспорюється.

Доводи у касаційному поданні щодо
необґрунтованості зміни судом апеляційної інстанції вироку в частині
призначення ОСОБА_1 міри покарання із застосуванням ст. 69 КК України є
непереконливими.

Згідно з вимогами ст. 69 КК
України, за наявності декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд,
умотивувавши своє рішення, може призначити покарання нижче від найнижчої межі,
встановленої у санкції статті Закону.

З мотивувальної частини ухвали
апеляційного суду вбачається, що змінюючи вирок щодо ОСОБА_1, як обставини, що
пом'якшують покарання апеляційна
інстанція врахувала визнання вини та
щире каяття засудженого, добровільне повне відшкодування матеріальної шкоди
потерпілому. Приймаючи до уваги сукупність цих обставин, які суттєво знижують
ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також незадовільний стан здоров'я
засудженого та наявність на його утриманні малолітньої дитини, рішення
апеляційного суду про пом'якшення
ОСОБА_1 покарання є мотивованим, обґрунтованим і таким, що відповідає
вимогам статей 65, 69 КК України.

Керуючись статтями 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який
брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, щодо засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення.

С У Д Д І:

Гошовська Т.В. Верещак В.М. Кривенда
О.В.