Справа № 700/260/15-к
Провадження № 1-кп/700/40/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2015 р. Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Лисянка кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, не судимого, на утриманні неповнолітніх дітей не має,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України; та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, учня ДНЗ «Лисянський професійний ліцей», не судимого, на утриманні неповнолітніх дітей не має;

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України;

встановив:

19 лютого 2015 року ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 10:00 год., таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зайшли до занедбаного будинку без вікон і дверей, що знаходиться в АДРЕСА_1 , звідки шляхом демонтажу печі намагалися викрасти металеві вироби загальною вагою 180 кг на загальну суму 432,00 грн., при вартості 1 кг чорних металів 2,40 грн., але свій злочинний намір до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були помічені жителями села.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнали повністю.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що 19.02.2015 року ближче до обіду він разом зі своїм товаришем ОСОБА_5 гуляли в центрі села Босівка Лисянського району Черкаської області і на одній з вулиць села побачили у хащах покинуті будинки. Вони разом зайшли до одного з таких будинків, в якому не було дверей та відсутні шибки у вікнах. В одній з кімнат була лежанка з чорним металом, яку вони розібрали і витягли з неї металеві частини. Коли виносили метал з цього будинку, то їх помітили жителі села, і вони втікли з місця крадіжки. Згодом їм зателефонували і наказали віднести металеві вироби до будинку Шевченка. Кається в скоєному, запевняє, що такого з ним більше не повториться.

Обвинувачений ОСОБА_5 дав суду показання аналогічні показанням ОСОБА_4 .

Крім визнання вини обвинуваченими, їх вина підтверджується і іншими зібраними по справі доказами, а саме:

- даними протоколу зважування (а.пр.36)

- накладною про вартість 1 кг чорних металів (а.пр.67)

- довідкою Босівської сільської ради Лисянського району Черкаської області №75 від 25.02.2015р.

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що він разом з дружиною і сусідом ОСОБА_11 йшли з роботи додому на обід і в кущах на одній з вулиць села Босівка помітили ОСОБА_5 .. Запитавши у нього, що він тут робить, останній відповів, що «ловить» мобільний зв`язок. Обійшовши кругом будинку вони помітили ОСОБА_4 , який почав тікати, помітивши їх. Зайшовши до покинутого будинку, в якому відсутні двері і звідки тікали хлопці, вони побачили зруйновану лежанку і складений на купу метал. З`ясувалося, що цей метал хотіли викрасти ОСОБА_4 та ОСОБА_5

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні дав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_10

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що 19 лютого 2015 року до нього зайшли ОСОБА_4 із ОСОБА_14 та попросили пройти разом з ними. Прийшовши до покинутого будинку на одній з вулиць села Босівка, хлопці показали йому на купу металолому в одній з кімнат. Коли почули, що до будинку хтось йде, то почали тікати. Згодом йому зателефонував власник металолому ОСОБА_15 і сказав віднести металолом до ОСОБА_10 , що вони й зробили.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили замах на крадіжку чужого майна за попередньою змовою групою осіб і такі їх дії кваліфікує за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченим, суд враховує, що зазначене кримінальне правопорушення згідно зі ст.12 Кримінального кодексу України є злочинами середньої тяжкості, відповідно до характеристики з місця проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується негативно, а обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання та навчання характеризується посередньо, раніше не судимі, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з п. 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року N 5 позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене особам, яким на момент вчинення злочину не виповнилося 18 років. Це покарання має застосовуватися до таких осіб тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є визнання ними вини та щире каяття, відшкодування завданих збитків, вчинення злочину вперше, а для ОСОБА_5 також вчинення ним кримінального правопорушення у неповнолітньому віці.

Обтяжуючих покарання обставин суд не знаходить.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує наведені вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, також враховує особу винного і приходить до переконання про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75,76 КК України.

При визначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_5 з урахуванням усіх перелічених вище пом`якшуючих обставин, суд враховує його відношення до скоєного, стан його здоров`я, умови його життя та виховання, відсутність обтяжуючих обставин, рівень розвитку й інші особливості його особи, спрямованість умислу неповнолітнього обвинуваченого, і вважає, що йому покарання слід обрати із застосуванням ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м"якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 185 ч.2 КК України, а саме до покарання у вигляді громадський робіт.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речових доказів немає.

Запобіжні заходи не обиралися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язавши його повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визнати винним ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України 50 (п`ятдесят) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляції через Лисянський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий - ОСОБА_1