АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого судді Приндюк
М.В.

суддів Беця О.В.,
Єфімової О.І.

при секретарі Міленко
О.В.

з участю прокурора Жебської
І.О.

підозрюваного ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
прокурора Жебської І.О. на ухвалу
слідчого судді Оболонського
районного суду м. Києва від 11 грудня 2013
року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у
задоволенні клопотання слідчого СВ
Оболонського РУ ГУ МВС України в м.
Києві Безрукова К.Є., погоджене з
прокурором прокуратури Оболонського
районного суду м. Києва Жебською І.О.,
про застосування запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою та
застосовано запобіжний захід у
вигляді особистого зобов'язання щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.
Нова Борова, Володарськ-Волинського
району, Житомирської області,
громадянина України, з неповною
середньою освітою, не одруженого, не
працюючого, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання
слідчого про застосування щодо ОСОБА_1
запобіжного заходу у вигляді тримання
під вартою, слідчий суддя вказав, що
прокурором у судовому засідання не
доведено обставин, які б надавали суду
право застосувати такий запобіжний
захід щодо особи, яка підозрюється у
вчиненні злочину середньої тяжкості, а
також не доведено тих обставин, що
більш м'які запобіжні заходи не здатні
забезпечити виконання підозрюваним
процесуальних обов'язків.

Врахувавши дані про особу
підозрюваного, тяжкість злочину,
розмір майнової шкоди, завданої
злочином, слідчий суддя дійшов
висновку, що відповідним тим ризикам,
які існують у кримінальному
провадженні є запобіжний захід у
вигляді особистого зобов'язання.

Не погоджуючись із висновками
слідчого судді прокурор подав
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу слідчого судді скасувати та
постановити нову, якою задовольнити
клопотання слідчого та застосувати
щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у
вигляді тримання під вартою. Прокурор
вважає помилковими висновки слідчого
судді про те, що менш суворі запобіжні
заходи здатні запобігти наявним у
кримінальному провадженні ризикам. При
цьому посилається на те, що ОСОБА_1 не
має стійких соціальних зв'язків з
сім'єю на території м. Києва, не має
місця реєстрації в Києві та джерела
доходу, не має жодного засобу зв'язку,
що унеможливлює слідчого чи прокурора
викликати підозрюваного до проведення
слідчих (розшукових) дій. Вважає, що ці
обставини підтверджують, що більш м'які
запобіжні заходи не зможуть запобігти
спробам підозрюваного ухилитися від
слідства та суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи
прокурора, який просив задовольнити
апеляційну скаргу, скасувати ухвалу
слідчого судді та постановити нову,
якою задовольнити клопотання
слідчого та застосувати щодо ОСОБА_1
запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою, думку підозрюваного, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вивчивши
матеріали кримінального провадження
за клопотанням слідчого, обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з ухвали слідчого судді,
суддею встановлено, що в провадженні СВ
Оболонського РУ ГУ МВС України в м.
Києві перебувають матеріали
досудового розслідування № 0013848
за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно ст. 89 КК України ОСОБА_1 є не
судимою особою та злочин, у вчиненні
якого він підозрюється передбачає
покарання до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 183 КПК України,
запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою може застосовуватися до
раніше не судимої особи, яка
підозрюється у вчиненні злочину, за
який законом передбачено покарання у
виді позбавлення волі на строк до п'яти
років, - виключно у разі, якщо
прокурором, крім наявності підстав,
передбачених статтею 177 КПК України,
буде доведено, що перебуваючи на волі,
ця особа переховувалася від органу
досудового розслідування чи суду,
перешкоджала кримінальному
провадженню або їй повідомлено про
підозру у вчиненні іншого злочину.

Відмовляючи у задоволенні клопотання
слідчого про застосування відносно
ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді
тримання під вартою, слідчий суддя
правильно вказав, що ні слідчий у
клопотанні, ні прокурор у судовому
засіданні не довели наявності
передбачених законом підстав для
застосування щодо ОСОБА_1 такого
запобіжного заходу як тримання під
вартою, оскільки будь-яких даних про те,
що ОСОБА_1 переховувався від органу
досудового розслідування чи суду,
перешкоджав кримінальному провадженню
чи, що йому повідомлено про підозру у
вчиненні іншого злочину, в матеріалах
кримінального провадження не
міститься.

Обґрунтовано зазначив слідчий суддя і
те, що стороною обвинувачення в супереч
ч. 1 ст. 194 КПК України не доведено тих
обставин, що більш м'які запобіжні
заходи не здатні забезпечити виконання
підозрюваним процесуальних обов'язків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
слідчий суддя прийняв обґрунтоване
рішення про необхідність відмовити у
задоволенні клопотання слідчого, так
як воно було внесене за відсутності для
цього законних підстав.

Колегія суддів також погоджується з
рішенням слідчого судді, яким щодо
ОСОБА_1 застосовано більш м'який
запобіжний захід, а саме особисте
зобов'язання. Зазначене рішення
прийнято слідчим суддею за наявності
передбачених ст. 177, 178 КПК України
підстав: з урахуванням обґрунтованої
підозри у вчиненні ОСОБА_1 злочину,
тяжкості злочину, у вчиненні якого він
підозрюється, розміру шкоди, завданої
злочином, доведеності ризиків,
заявлених у кримінальному провадженні,
а також даних про його особу, зокрема
його віку, стану здоров'я, сімейного,
майнового, місця проживання. Зазначені
дані свідчили про те, що запобіжний
захід у вигляді особистого
зобов'язання є достатнім запобіжним
заходом, який в змозі забезпечити
виконання ОСОБА_1 процесуальних
обов'язків, є співмірним з існуючими
ризиками і тяжкістю злочину, та підстав
вважати його занадто м'яким у слідчого
судді не було.

Ті обставини, що ОСОБА_1 не має стійких
соціальних зв'язків з сім'єю на
території м. Києва, не має місця
реєстрації в Києві, джерела доходу та
не має засобів зв'язку, на які послався
в апеляційній скарзі прокурор, не є
законними підставами для
застосування щодо підозрюваного
запобіжного заходу у вигляді
тримання під вартою, а тому не можуть
слугувати підставами для скасування
ухвали слідчого судді.

Крім того, зазначені обставини, в
сукупності з іншими, враховувалися
слідчим суддею при розгляді
клопотання, в зв'язку з чим слідчим
суддею було прийнято рішення про
необхідність застосування щодо
підозрюваного відповідного заходу
забезпечення кримінального
провадження, покладено обов'язок
з'являтися за першою вимогою слідчого
та роз'яснено наслідки його
невиконання, зокрема ті, що у разі його
порушення, щодо підозрюваного може
бути застосований інший, більш суворий
запобіжний захід та накладено грошове
стягнення.

Разом з тим, покладаючи на
підозрюваного ОСОБА_1 обов'язок
прибувати до слідчого строком лише на
один місяць, слідчий суддя допустився
істотних порушень вимог КПК України,
які вплинули на законність прийнятого
рішення та тягнуть за собою часткове
задоволення апеляційної скарги
прокурора, скасування рішення суду,
постановлення нового рішення
апеляційним судом про застосування
щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у
вигляді особистого зобов'язання, з
урахуванням вимог ст. 194 КПК України.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК
України, слідчий суддя, застосовуючи
запобіжний захід не пов'язаний з
тримання під вартою, зобов'язує
підозрюваного прибувати за кожною
вимогою до суду чи іншого органу
державної влади, а також виконувати
один або кілька обов'язків,
необхідність покладення яких була
доведена прокурором.

Зміст зазначеної норми свідчить про те,
що законодавець розділив обов'язки, які
покладаються на підозрюваного при
застосування запобіжного заходу не
пов'язаного з тримання під вартою, на
дві категорії.

По-перше, це - зобов'язання прибувати за
кожною вимогою уповноваженого органу.
Зазначене зобов'язання є невід'ємною
частиною запобіжного заходу, не
пов'язаного з тримання під вартою,
відповідає меті запобіжного заходу, та
зберігається за підозрюваним весь час
протягом дії запобіжного заходу. Про це
також свідчать ті обставини, що КПК
України не передбачає можливості
продовження дії запобіжних заходів не
пов'язаних з обмеженням волі, а тому
особа, щодо якої застосовано
запобіжний захід зобов'язана
з'являтися до уповноваженого органу
без обмеження дії цього зобов'язання.

По-друге, це - обов'язки, необхідність
яких доводиться прокурором окремо та
які, згідно ч. 6 ст. 194 КПК України, можуть
бути покладені на підозрюваного на
строк не більше двох місяців. У разі
необхідності цей строк може бути
продовжений за клопотанням прокурора,
в порядку, передбаченому ст. 199 КПК
України. Після закінчення строку, на
який на підозрюваного були покладені
відповідні обов'язки, ухвала про
застосування запобіжного заходу в цій
частині припиняє свою дію і обов'язки
скасовуються.

Таким чином, в резолютивній частині
ухвали слідчого судді про застосування
запобіжного заходу, не пов'язаного з
триманням під вартою, має бути чітко
розмежовано зобов'язання та обов'язки,
які покладається на підозрюваного
згідно ч. 5 ст. 194 КПК України.

Як вбачається з резолютивної частини
ухвали, слідчим суддею сформульовано
обов'язок підозрюваного прибувати за
кожною вимогою до слідчого не як
зобов'язання, невід'ємне від
запобіжного заходу та як воно
зазначене в нормі закону, а віднесено
його до переліку тимчасових обов'язків
та вказано строк дії цього обов'язку -
один місяць.

Таке перенесення призведе до того, що
після спливу одномісячного терміну,
підозрюваний фактично вважатиметься
таким, що не має жодних обов'язків, в
тому числі і пов'язаних з явкою до суду
чи іншого органу державної влади. Як
наслідок, запобіжний захід втратить
свою дієвість, що суперечить вимогам
КПК України.

З урахуванням викладених обставин,
апеляційний суд, постановляючи нову
ухвалу про застосування щодо
підозрюваного запобіжного заходу у
вигляді особистого зобов'язання, своїм
рішенням зобов'язує підозрюваного
з'являтися за кожною вимогою суду чи
іншого органу державної влади протягом
всієї дії запобіжного заходу.

А також вважає доцільним на підставі ч.
5 ст. 194 КПК України покласти на
підозрюваного тимчасові обов'язки зі
строком дії до 09 лютого 2014 року, а саме:
не відлучатися з населеного пункту, в
якому він проживає, без дозволу
слідчого, прокурора, суду та
повідомляти слідчого, прокурора, суд
про зміну свого місця проживання.

Керуючись ст.ст. 179, 183, 184, 193, 194, 309, 376, 407,
422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Жебської
І.О. задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Оболонського
районного суду м. Києва від 11 грудня 2013
року, якою відмовлено у задоволенні
клопотання слідчого СВ Оболонського
РУ ГУ МВС України в м. Києві Безрукова
К.Є., погоджене з прокурором
прокуратури Оболонського районного
суду м. Києва Жебською І.О., про
застосування запобіжного заходу у
вигляді тримання під вартою та
застосовано запобіжний захід у
вигляді особистого зобов'язання щодо
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, скасувати.

Клопотання слідчого СВ Оболонського
РУ ГУ МВС України в м. Києві Безрукова
К.Є., погоджене з прокурором
прокуратури Оболонського районного
суду м. Києва Жебською І.О., про
застосування запобіжного заходу у
вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, задовольнити
частково.

Застосувати щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
запобіжний захід у вигляді особистого
зобов'язання.

Зобов'язати підозрюваного з'являтися
за кожною вимогою суду чи іншого органу
державної влади протягом дії
запобіжного заходу.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України
покласти на підозрюваного ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, наступні обов'язки: не
відлучатися з населеного пункту, в
якому він проживає, без дозволу
слідчого, прокурора, суду; повідомляти
слідчого, прокурора, суд про зміну
свого місця проживання. Визначити
термін дії обов'язків, до 09 лютого 2014
року.

Роз'яснити підозрюваному, що у разі
невиконання покладених на нього
обов'язків, до нього може бути
застосовано більш суворий запобіжний
захід і на нього може бути накладеного
грошове стягнення в розмірі від 0, 25
розміру мінімальної заробітної плати
до 2 розмірів мінімальної заробітної
плати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

Справа № 11сс/796 /2215/ 2013
Категорія ст. ст. 179,183
КПК України.

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції Ліщук
Т.О.

Доповідач в суді апеляційної інстанції
Приндюк М.В.