У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Заголдного В.В.,

суддів

Гошовської ТВ., Мороза М.А.,

за участю прокурора

Брянцева В.Л.,

розглянула
в судовому засіданні 27 вересня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2, та захисника ОСОБА_3 на
вирок апеляційного суду Донецької області від 7 березня 2007 року, яким
засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Донецька, судимого 27 грудня
2005 року за ст. 187 ч. 2, 69 КК України на 5 років позбавлення волі і
звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з
випробуванням з 3-річним іспитовим строком,

за п.п.
6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на п'ятнадцять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України на
одинадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю, за ч. 2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі, на підставі
ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому призначене покарання - 15 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна яке є його власністю, а на
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання
частково приєднане не відбуте покарання за вироком від 27 грудня 2005 року
і призначено остаточне покарання
сімнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна яке є його
власністю;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Кимовська Тульської області
Російської Федерації, громадянина України, судимого 10 жовтня 2006 року за ст.
185 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі,

за п.п.
6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на п'ятнадцять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України на
одинадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю, за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі, за ч. 2 ст.
186 КК України на п'ять років позбавлення волі, за ст. 185 ч. 2 КК України на
три роки позбавлення волі, за ст. 353 КК України на 2 роки обмеження волі, на
підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому призначене
покарання - 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна яке є його
власністю, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому
призначено остаточне покарання п'ятнадцять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

Цим-же вироком засуджено також
ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі, за ч. 2 ст.
186 КК України на чотири роки позбавлення волі, за ст. 353 КК України на один
рік обмеження волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому
призначене покарання - чотири роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК
України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим
строком 3 роки та покладенням
прередбачених ст. 76 КК України обов'язків, вирок щодо якого у касаційному
порядку не оскаржений.

Постановлено стягнути із засуджених
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно на користь потерпілої ОСОБА_5 50000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 визнано винуватими у вчиненні в м. Донецьку у
1996 році ряду умисних злочинів за наступних обставин.

31 березня 2006 року ОСОБА_1, за попередньою змовою з ОСОБА_2, перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння, застосовуючи насильство і погрожуючи
застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров'я потерпілої
ОСОБА_6, приблизно в 2 години біля будинку АДРЕСА_1, збили її з ніг і
заволоділи її майном загальною вартістю 510 грн.

5 квітня 2006 року приблизно в 19 годин 30 хвилин ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою,
вчинили біля будинку АДРЕСА_2 розбійний напад на потерпілого ОСОБА_7, під час
якого ОСОБА_1 наніс йому дерев'яним брусом удар в область голови, спричинивши
легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я
потерпілого. Після падіння останнього, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заволоділи його
особистими речами загальною вартістю 269 грн. 10 коп.

23 квітня 2006 року приблизно в 22 години біля готелю “Донбас-палац”, що на
вул. Артема у Ворошиловському районі м. Донецька, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 зустріли
незнайому раніше ОСОБА_8, і, діючи за попередньою змовою з метою заволодіння
майном потерпілої, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, видаючи себе за
працівників міліції і демонструючи посвідчення наглядача на виборах, утримуючи
її і застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для її життя і здоров'я,
відкрито заволоділи її майном загальною вартістю 3074 грн.

9 травня 2006 року приблизно в 23 години на перехресті вул. Постишева і
пр-та Ілліча у Ворошиловському районі м. Донецька ОСОБА_2 і ОСОБА_4,
знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, познайомились з потерпілими ОСОБА_9
і ОСОБА_10 і, скориставшись тим, що потерпілі відійшли і залишили з ними свої
речі, за попередньою змовою, діючи повторно, таємно викрали майно ОСОБА_10
загальною вартістю 1960 грн. і майно ОСОБА_9 загальною вартістю 1670 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_3 після 21години ОСОБА_1 і ОСОБА_2, знаходячись у стані
алкогольного сп'яніння, з метою крадіжки майна, прийшли до гаражу, що
розташований біля б. № 176/2 на вул. П.Комунарів в Калінінському районі м.
Донецька, звідки підготовили до викрадення майно потерпілого ОСОБА_11, але були
застигнуті ним. З метою усунення перешкоди у викраденні майна, діючи за
попередньою змовою, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вчинили розбійний напад на останнього,
який також перебував у стані алкогольного сп'яніння, під час якого, утримуючи
потерпілого, спрямували йому в обличчя потік побутового газу, у такий спосіб
убивши його. Переконавшись у тому, що потерпілий мертвий, ОСОБА_1 і ОСОБА_2
заволоділи підготовленим до викрадення майном потерпілого загальною вартістю
1850 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду щодо нього
змінити, перекваліфікувати його дії із ст. 187 ч. 2 на ч. 2 ст. 186 КК України
за епізодом викрадення майна у ОСОБА_6 з тих підстав, що вона не могла точно
пояснити, який саме предмет їй приставляли до горла. За епізодом нападу на потерпілого
ОСОБА_7 просить вирок скасувати і в цій частині направити на додаткове
розслідування, тому що доказів нападу на потерпілого матеріали справи не
містять, а все обвинувачення побудоване лише на їх показаннях під час
досудового слідства. Просить перекваліфікувати його дії за епізодом вбивства
потерпілого ОСОБА_11 і виключити з обвинувачення п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України з
тих підстав, що його вбивство було скоєне не з корисливих мотивів, а у зв'язку
з тим, що він погрожував їм тим, що повідомить про їх проникнення до гаражу
працівникам міліції. Крім того, просить перекваліфікувати його дії із ч. 4 ст.
187 на ч. 2 ст. 185 КК України, тому що вони викрали майно потерпілого таємно.
З урахуванням всіх обставин справи просить також пом'якшити йому покарання.

З тих же підстав просить змінити вирок щодо ОСОБА_1 і захисник ОСОБА_3
Вважає, що його дії слід перекваліфікувати із ч. 4 ст. 187 на ч. 2 ст. 187 КК
України та виключити з обвинувачення п. 6 ч. 2
ст. 115 КК України, тому що вбивство потерпілого він учинив не з
корисливих мотивів, а кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 187 КК України є
зайвою. Просить пом'якшити засудженому покарання.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду щодо нього
скасувати і постановити новий вирок з урахуванням всіх нових обставин, на які
звертається увага у касаційних скаргах захисника ОСОБА_3 і засудженого ОСОБА_1,
а покарання призначити з урахуванням пом'якшуючих обставин.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку
прокурора про відмову в задоволенні касаційних скарг та залишення вироку без
зміни, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи касаційних скарг,
колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у вчиненні
умисного вбивства ОСОБА_11 за попередньою змовою з корисливих мотивів під час
розбійного нападу на нього, та вчинення ними розбійних нападів на потерпілих
ОСОБА_6 і ОСОБА_12, відкритому викраденні
ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_4 майна потерпілої ОСОБА_8 та таємному
викраденні ними майна потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за зазначених у вироку
обставин, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються
дослідженими у судовому засіданні доказами і є правильними.

Суд визнав і про це вказав у вироку, що на досудовому слідстві і в судовому
засіданні засуджені фактично визнали свою участь у вбивстві потерпілого, та
викрадення майна із застосуванням насильства у інших потерпілих. Кожний з них
по-своєму розповідав про обставини події і при цьому стверджував, що дійсно
вони вдвох у гаражі потерпілого, де він їх застиг при підготовці ними до
викрадення майна. Спочатку вони разом стали вживати алкогольні напої, а потім
вони (ОСОБА_1 і ОСОБА_2) вирішили убити потерпілого, з метою усунення перешкоди
у викрадення майна та з метою позбавити можливості потерпілого повідомити
органам міліції про їх спробу викрасти майно. Перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння потерпілий заснув в автомобілі, що був у гаражі, а вони взяли балон з
побутовим газом і, утримуючи потерпілого, спрямували йому в обличчя потік газу.
Дочекавшись поки потерпілий перестав подавати ознаки життя вони викрали раніше
підготовлене майно потерпілого, винісши його з гаражу.

Всі інші епізоди викрадення майна засуджені підтвердили окрім розбійного
нападу на потерпілого ОСОБА_7, який не впізнав їх в судовому засіданні. Однак
суд правильно визнав і про це вказав у вироку, що на досудовому слідстві
засуджені підтвердили факт розбійного нападу на ОСОБА_7 і нанесення йому ударів
по голові з метою заволодіння його майном, а тому обґрунтовано взяв до уваги їх
показання на досудовому слідстві.

Їх показання на досудовому слідстві і в судовому засіданні підтверджуються
також даними, що зафіксовані у висновках судово-медичної експертизи щодо потерпілого ОСОБА_11,
причиною смерті якого явилось отруєння
побутовим газом, що стверджується наявністю у внутрішніх органах потерпілого
вуглеводів, якими можуть бути пропан, бутан та гомологи.

Усе це в сукупності з показаннями потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які належно перевірені в судовому
засіданні і змістовно наведені у вироку, - давало суду підстави дійти висновку,
що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 були співвиконавцями розбійних нападів на потерпілих
ОСОБА_6і ОСОБА_7, та умисного вбивства потерпілого ОСОБА_11 У даному разі
засуджені, діючи з метою позбавлення життя ОСОБА_11, усвідомлюючи весь обсяг
дій, який вчинювався ними на досягнення цієї поставленої мети. Кожний з них
виконував саме ту частину дій, яку належало вчинити, і яка була невід'ємною частиною
складовою загального обсягу дій, і знаходилась в причинному зв'язку з тим
злочинним результатом, який вони разом досягли.

Дослідивши всі ці та інші докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого
висновку про те, що узгодженість дій винуватих, які скористались наявністю в
гаражі балону з побутовим газом, отруїли потерпілого і злочинні дії припинили, коли останній вже
не подавав ознак життя, після чого викрали підготовлене до викрадення майно, що
свідчить про наявність у них єдиного умислу, спрямованого на вчинення на
потерпілого розбійного нападу та заподіяння йому смерті з метою викрадення його
майна.

Тому доводи в касаційних скаргах про те, що вони розбійного нападу на
потерпілого ОСОБА_7 і ОСОБА_11 не вчиняли, та про те, що умисне вбивство ОСОБА_11
вони скоїли не з корисливих мотивів, є безпідставними.

Кваліфікація дій засуджених ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, п.п. 6,
12 ч. 2 ст. 115 КК України і ОСОБА_2за ст. 353, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч.
4 ст. 187 та п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України є правильною

Покарання засудженим призначено у відповідності з вимогами закону. Судом
ураховано характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про їхні
особи, а також усі обставини, що пом'якшують покарання, у тому числі і ті, про
які йдеться у касаційних скаргах.

Будь-яких даних, які б свідчили про необ'єктивність чи упередженість
органів досудового слідства або суду, порушення ними норм кримінального чи
кримінально-процесуального закону, не встановлено.

Підстав для зміни чи скасування вироку не виявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

касаційні
скарги засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 і захисника ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а вирок апеляційного суду Донецької області від 7 березня 2007
року щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - без зміни.

Судді:

Гошовська Т.В. Заголдний
В.В. Мороз М.А.