Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів прокурора

Заголдного
В.В. та Лавренюка М.Ю. Сухарєва О.М.

розглянувши в судовому засіданні 14 лютого
2008 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженої
ОСОБА_1 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2006
року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

судиму 21 жовтня 2003 року за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 222,

ст. 388 КК України на п'ять років
позбавлення волі,

а на підставі ст. 75 КК України звільнену від відбування

покарання з випробуванням на один рік іспитового строку,

за ч. 2 ст. 143 КК України 1960 року на три
роки позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів їй призначено п'ять років позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК
України звільнено від відбування цього покарання з випробуванням на три роки
іспитового строку, за ч. 2 ст. 190 КК України на два роки позбавлення волі, а
на підставі ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків остаточно їй
призначено шість років позбавлення волі.

За
ч. 2 ст. 143 КК України 1960 року за епізодами щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 ОСОБА_1 виправдано.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілих:
ОСОБА_6 - 15.150 грн., ОСОБА_7 - 101.000 грн., ОСОБА_8 - 17.927 грн. 50 коп.,
ОСОБА_9 - 1.515 грн., ОСОБА_10 - 80.295 грн., ОСОБА_11 - 10.800 грн., а також
на відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_10 - 1.000 грн.,
ОСОБА_9 - 200 грн., ОСОБА_8 - 500 грн., ОСОБА_7 - 1.000 грн.

Цивільні
позови ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 залишено без розгляду,

установила:

ОСОБА_1
визнано винуватою в тому, що вона в період із грудня 1997 р. по серпень 2004 р.
шляхом зловживання довірою заволоділа грошима мешканців м. Харкова, а саме:
ОСОБА_6 3.000 дол. США, ОСОБА_7 20.000 дол. США, ОСОБА_8 3.550 дол. США,
ОСОБА_9 16.000 дол. США, ОСОБА_10 300 дол. США, ОСОБА_11. ОСОБА_1 позичала у
потерпілих гроші на ремонт приміщення магазину та придбання обладнання, писала
відповідні розписки і позичене не повернула.

Ухвалою
Апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2007 року вирок змінено.
Постановлено вважати ОСОБА_1 засудженою за ч. 2 ст. 143 КК України 1960 року за
епізодами 1997-2001 років на три роки позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК
України звільненою від відбування цього покарання з випробуванням на один рік
іспитового строку. Крім того, з резолютивної частини вироку виключено вказівку
суду на застосування ст. 72 КК України, а також скасовано рішення суду про
стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_10, ОСОБА_9,
ОСОБА_8, ОСОБА_7 з направленням справи в цій частині на новий судовий розгляд в
порядку цивільного судочинства.

У
касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення, а справу
- закрити за відсутністю в діях складу злочинів. Твердить, що досудове і судове
слідство були проведені однобічно, неповно. На її думку, суд не взяв до уваги
докази, які свідчили про те, що між нею і потерпілими були цивільно-правові
відносини.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора про скасування ухвали
апеляційного суду та направлення справи на новий апеляційний розгляд,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до
вимог ст. 378 КПК України при скасуванні або зміні вироку (постанови) в ухвалі
апеляційного суду повинно бути зазначено, які статті закону порушено та в чому
саме полягають ці порушення або необгрунтованість вироку (постанови). Зазначені
положення закону в цій справі не були дотримані.

Установивши, що
місцевий суд умотивував рішення про звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 75 КК
України від відбування покарання, призначеного за ч. 2 ст. 143 КК України 1960
р., а в резолютивній частині вироку цього рішення не навів, апеляційний суд
змінив вирок. Своєю ухвалою він звільнив засуджену на підставі ст. 75 КК
України від відбування покарання, призначеного за ч. 2 ст. 143 КК України 1960
р.

Разом із тим,
зазначене рішення місцевого суду, як видно з вироку, не тільки вмотивовано, а й
наведено у резолютивній частині вироку (а. с. 249 т. 3). Наведено у вироку й
про те, що, оскільки ОСОБА_1 винувата в інших злочинах, із яких, зазначений
вище, було вчинено нею до, а передбачений ч. 2 ст. 190 КК України 2001 р. -
після винесення першого вироку (від 21.03.03 р.), то покарання засудженій за
новим вироком визначено з застосуванням як ч. 4 ст. 70, так і ст. 71 КК
України. Цю частину вироку апеляційний суд залишив без зміни.

Отже, перевіряючи
справу за апеляціями, і зосередившись виключно на рішенні суду про звільнення
ОСОБА_1 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання, призначеного
лише за однією з норм закону, яка за новим вироком щодо засудженої складає
сукупність злочинів і вироків, та дійшовши висновку про суперечливість цього
рішення, апеляційна інстанція її фактично не виправила, а - продублювала.

Звідси, питання
про те, в чому полягає означена в ухвалі суперечливість вироку місцевого суду,
апеляційною інстанцією по суті не зазначено. З яких підстав виникла
необхідність вносити дані конкретні зміни до вироку суду, в ухвалі не наведено.
Рішення про те, за якими нормами закону і до якого покарання за сукупністю
злочинів і за сукупністю вироків вважається тепер (після зміни вироку)
засудженою ОСОБА_1 у резолютивній частині ухвали немає.

За таких обставин
ухвала апеляційної інстанції є необгрунтованою, вона підлягає скасуванню, а
справа - направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого належить
звернути увагу на описані недоліки, усунути їх і залежно від установленого
прийняти рішення, яке б точно відповідало вимогам закону. При цьому, слід
звернути увагу і на доводи касаційної скарги засудженої.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу
засудженої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу
Апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а кримінальну справу
- направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

Заголдний
В.В.
Редька А.І.
Лавренюк М.Ю.