Справа № 591/1103/14-к Провадження № 1-кс/591/195/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2014 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лугівка, Великописарівського району, Сумської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого головним спеціалістом відділу технічного нагляду УПОППБ Державної інспекції сільського господарства в Сумській області, одруженого, не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,
Оскільки підозрюваний може перешкоджати встановленню істини у справі шляхом впливу на свідків або знищити документи, що мають значення для справи, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з мотивів наведених в ньому.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи, що відсутні підстави для обрання запобіжного заходу, оскільки прокурором не доведено наявності ризиків та можливості запобігти ризикам шляхом застосування інших заходів.
Заслухавши думку прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить наступних висновків.
Судом встановлено, що до ЄРДР 12 лютого 2014 року внесено відомості за фактом вимагання неправомірної вигоди за ознаками ч. 4 ст. 368 КК України.
19 лютого 2014 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо після вчинення інкримінованих дій, а 20 лютого 2014 року його повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
Під час розгляду клопотання суд повинен встановити, чи доводять надані стороною провадження докази обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам (ч. 1 ст. 194 КПК України).
Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин (Рішення Європейського суду з прав людини від 13 серпня 1990 року по справі «Фокс та інші проти Сполученого Королівства»).
На думку суду, прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується наданими суду матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається наявність достатньої інформації щодо наведених обставин, зокрема, зі змістовних та конкретизованих показів свідка та протоколу огляду, що обґрунтовано свідчать про це.
Доведеними слід вважати наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний впродовж певного проміжку часу працював в органах інспекції сільського господарства, обізнаний з приводу діяльності цієї установи і має знання щодо негативного впливу на слідство, а отже має відповідні професійні знання та навички і здатен незаконно впливати на свідків та інших учасників провадження.
Крім того, вважаючи доведеними наявність ризиків, суд виходить і з того, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії, коли сторонами розпочато діяльність по збиранню доказів.
Отже, застосування запобіжного заходу в цій ситуації є необхідним.
Проте, суд вважає недоведеною прокурором ту обставину, що запобігти наведеним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Таких висновків суд дійшов з огляду на наступне.
Фактично прокурор на підтвердження обставин викладених в п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, послався виключно на тяжкість вчиненого злочину, обраний підозрюваним спосіб захисту (шляхом відмови від дачі пояснень), а також можливість його перебування на роботі, а на думку прокурора запобігти перебуванню на робочому місці може обмеження в пересуванні підозрюваного.
Проте, з такими доводами прокурора погодитись не можна, оскільки по-перше, тяжкість інкримінованого діяння не може слугувати підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і обраний спосіб захисту підозрюваного, про що неодноразово зверталась увага Європейськім судом з прав людини (справа «Мамедова проти Росії», рішення від 01 червня 2006 року).
По-друге, діючим КПК України передбачено, що метою застосування запобіжних заходів є забезпечення належної процесуальної поведінки, а також, зокрема, запобігання спробам знищити докази. Але застосування цих заходів в контексті глави 18 КПК України на думку суду не пов`язується з перебуванням особи на певній посаді, а запобігання такому ризику можливе шляхом вирішення питання про відсторонення від посади підозрюваного без обмеження в пересуванні особи (глава 14 КПК України), чого не позбавлений був можливості здійснити слідчий чи прокурор.
Твердження прокурора стосовно наявності у підозрюваного інших спільників, а також відносно невизначеності органу досудового розслідування з тими особами, які можуть бути свідками у справі, взагалі не заслуговує на увагу, оскільки такі посилання ґрунтуються виключно на непідтверджених припущеннях слідчого та прокурора і пов`язуються з нездатністю органу досудового розслідування своєчасно та об`єктивно вчиняти процесуальні дії.
Також слід зазначити про те, що прокурором не подано жодного доказу (як і відсутнє посилання на них в клопотанні та доданих до нього матеріалах), щодо неможливості запобігти доведеним ризикам у спосіб покладення на підозрюваного певних обов`язків за приписами ч. 5 ст. 194 КПК України, як і не надано інших доказів на обґрунтування неможливості запобігання заявленим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, тому на думку суду, є невиправданим таке втручання в права особи, як обрання їй запобіжного заходу вигляді домашнього арешту.
Вважаючи недоведеними прокурором обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, суд зважає і на те, що прокурором не надано жодного доказу на ухилення підозрюваного раніше від явки до органів досудового розслідування чи суду.
Тому суд переконаний в тому, що запобігти в достатній спосіб ризикам, доведеним прокурором, можливо шляхом встановлення обмежень, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а також згідно ч. 4 ст. 194 КПК України шляхом обрання запобіжного заходу у виді застави, оскільки саме цей захід є належним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з огляду на його соціальні зв`язки (наявність зареєстрованого місця проживання, родини, неповнолітньої дитини), вік, відсутність попередніх судимостей та наявність можливості внести заставу, про що говорить та обставина, що підозрюваний має дохід, у власності родини перебуває нерухоме майно.
Також суд вважає, що саме тягар звернення предмета застави здатен в повній мірі запобігти ризикам зазначеним слідчим та прокурором, також приймаючи до уваги і характер дій, в яких підозрюється ОСОБА_5 .
Отже, наведене в сукупності переконливо свідчить про те, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тому частково задовольнивши клопотання слідчого, застосуванню до підозрюваного підлягає запобіжний захід у виді застави.
Виконуючи вимоги ст. 182 КПК України, при визначенні розміру застави, суд, враховує майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Що стосується наведених слідчим обов`язків, які слід покласти на підозрюваного, то суд вважає за можливе не покладати на підозрюваного обов`язку носити електронний засіб контролю, оскільки прокурором взагалі не зазначається і не доведено наявності ризику щодо ухилення ОСОБА_5 від слідства та суду, а яким чином зумовлюється покладення такого обов`язку на підозрюваного в контексті наведених вище ризиків, прокурором взагалі необґрунтовано та не надано доказів цьому.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 182, 193-197 КПК України, слідчий суддя
Клопотання задовольнити частково.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк до 18 квітня 2014 року наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду (залежно від стадії кримінального провадження) по першому виклику;
2) утриматись від спілкування з ОСОБА_7 ;
3) не відлучатись із м. Охтирка Сумської області без повідомлення слідчого, прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання, навчання та роботи.
Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному, що, згідно ч. 8 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. А після звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд відповідно до ч. 10 ст. 182 КПК України вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
Контроль за виконанням ухвали покласти слідчого ОСОБА_6 .
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особами, що не були присутні під час її оголошення з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1