АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/199/15 Справа № 195/1503/14-К Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

15 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження за №000513 выд 22 серпня 2014 року за апеляційною скаргою захисника, який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України і призначено йому покарання у виді арешту строком на 1 місяць.

за участю: прокурора ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

На вищевказаний вирок суду першої інстанції захисником, який здійснює захист ОСОБА_6 ОСОБА_7 принесена апеляційна скарга, в якій останній просить змінити вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання, та призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилається на невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і його особі внаслідок суворості. Вказує на те, що при призначенні виду і міри покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції не прийняв до уваги ряд обставин, які, на його думку, пом`якшують покарання, а саме: за місцем свого постійного проживання він характеризується позитивно, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2000 та 2001 років народження, які фактично проживають разом з ним. Звертає також увагу на те, що після ухвалення вироку ОСОБА_6 офіційно працевлаштувався охоронцем до ПП ОСОБА_9 , що свідчить про його виправлення.

Вироком судом першої інстанції встановлено, що в квітні 2014 року в с. Семенівка Томаківського району у ОСОБА_6 , за обставин відображених у вироку, виник злочинний умисел направлений на самовільне, всупереч установленому законом порядку, заволодіння мопедом марки Мустанг, що належить ОСОБА_10 , всупереч її волі.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 повідомив останню, що в зв`язку з тим, що вона довгий час не повертала йому грошові кошти в сумі 380 грн. за повернення належного їй мопеду Мустанг з штраф майданчика ДАІ в м. Марганець, він продав зазначений вище мопед, тим самим умисно ввів власницю в оману щодо продажу мопеду, оскільки, з метою привласнення чужого майна, зберігав даний транспортний засіб у себе вдома за адресою АДРЕСА_1 , до моменту вилучення його працівниками міліції, заподіявши таким чином потерпілій матеріальну шкоду на суму 5280 грн., яка є значною шкодою для потерпілої.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів, викладених в апеляційній скарзі, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог і просив вирок суду залишити без змін, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання у виді арешту не знайшов обставин, які б обтяжували покарання, а в якості обставин, які пом`якшують покарання вказав на його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також суд виходив із характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, та з даних щодо його особи, а саме, що на час ухвалення вироку він не був трудовлаштований.

Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції залишив поза увагою ряд обставин, які, виходячи з принципів справедливості покарання та об`єктивності суду при його призначенні, заслуговують на увагу.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: 2000 і 2001 року народження, які після розірвання шлюбу, відповідно до довідки з місця проживання, проживають з ним, вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до невеликої тяжкості, а його діями не спричинена будь яка шкода, належний потерпілій мопед Мустанг повернутий останній.

Крім того, в даний час обвинувачений ОСОБА_11 працевлаштований і працює охоронцем у приватного підприємця ОСОБА_9 , що підтверджується записом в його трудовій книзі.

Наведене свідчить, що призначена ОСОБА_6 реальна міра покарання у виді арешту за своїм видом є несправедливою через свою суворість.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, враховуючи факт відсутності обтяжуючих покарання обставин та наявність обставин, які пом`якшують покарання, вищенаведених позитивних даних про особу обвинуваченого, вважає за можливе призначити йому менш суворіше покарання, чим призначив суд першої інстанції, в межах санкції ст. 356 КК України у виді штрафу. Таке покарання в повній мірі буде відповідати загальним засадам призначення покарання, які визначені кримінальним законом та сприяти виправленню засудженого та попередженню нових злочинів.

Ухвалою від 28.11.2014 року суд в порядку ст.379 КПК самостійно виправив описку, допущену у вступній частині вироку щодо статті кримінального закону, за якою обвинувачувався ОСОБА_6 , на що звертав увагу захисник в апеляційній скарзі, а тому його вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_6 змінити, пом`якшити призначене йому судом покарання за ст. 356 КК України та призначити йому покарання за даним кримінальним законом у виді штрафу в розмірі 700 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4