Ухвала

іменем україни

31 березня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_8,
суддів: при секретаріОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
за участю прокурора ОСОБА_12,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000842 щодо

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Червонограда Львівської області, який проживає на АДРЕСА_1, раніше судимого вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 24 грудня 2007 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03 березня 2009 року, за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК,

в с т а н о в и в:

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 23 червня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено обов'язки, передбачені пунктами 3 і 4 ч. 1 ст. 76 КК.

Апеляційним судом Львівської області вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 22 квітня 2014 року приблизно о 00.30 год. у квартирі АДРЕСА_2 у стані алкогольного сп'яніння під час конфлікту з ОСОБА_7 завдав останньому удар в шию скляною банкою. Від удару банка розбилась, і її виступаючими частинами потерпілому було спричинено поранення шиї, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м'якість. Вважає, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводи апеляції прокурора щодо необґрунтованого застосування судом першої інстанції до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Ухвала апеляційного суду повинна відповідати вимогам ст. 419 КПК, зокрема, при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину і кримінально-правова оцінка його діяння за ч. 1 ст. 121 КК у касаційній скарзі не оспорюється.

Як убачається з матеріалів справи, прокурор оскаржив вирок місцевого суду в апеляційному порядку через необґрунтоване застосування до ОСОБА_6 положень статті 75 КК.

У силу положень ст. 50 КК рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора, зазначив в ухвалі, що суд першої інстанції при призначенні засудженому покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом'якшують покарання, до яких відніс щире каяття та сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння, рецидив злочину, дані про його особу, зокрема: посередню характеристику, молодий вік, а також урахував думку потерпілого, не позбавляти волі засудженого.

Проте, залишивши без зміни вирок місцевого суду, апеляційний суд не навів достатніх мотивів для спростування доводів, викладених в апеляції прокурора, щодо необґрунтованого звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

У цьому випадку апеляційний суд належним чином не врахував не тільки того, що вчинений злочин є тяжким, а й того факту, що засуджений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення як аналогічного так і корисливого (із застосуванням насильства) злочинів, які є тяжкими, судимість за які у встановленому законом порядку не погашена та не знята.

Крім того, суд не надав належної оцінки й тому, що злочин ОСОБА_6 вчинив у стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин колегія суддів вважає, що викладені в касаційній скарзі доводи прокурора про безпідставне застосування ст. 75 КК та звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням є слушними.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати доводи, викладені в апеляційній та касаційній скаргах прокурора, і постановити рішення відповідно до вимог закону.

У разі доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину в тому ж обсязі та тих самих даних про його особу, призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 75 КК слід вважати неправильним і м'яким.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10