Справа № 1-538/10
Провадження № 1/369/44/15
В И Р О К

іменем України

26.10.2010 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бурбели Ю.С.,

за участю секретаря Євтушок Ю.О.,

прокурора Балійчука Р.І.,

захисника ОСОБА_1,

потерпілої ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який має вищу освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно виконавчого листа № 2-338 від 09.02.1999 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, ОСОБА_3 зобовязаний сплачувати на користь ОСОБА_2, аліменти в розмірі ? частини від всіх видів заробітку на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, починаючи з 20.01.1999 року до її повноліття. Однак, ОСОБА_3 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) починаючи з січня 2005 року злісно ухиляється, офіційно ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, має тимчасові заробітки, але кошти на утримання дочки не сплачує, допомоги у її вихованні не надає, допустив заборгованість по аліментам, яка станом на 05.08.2010 року становила 25 999 грн, 24 коп.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що у 1989 році він одружився з ОСОБА_2 Від шлюбу у них 03.10.1992 року народилася донька ОСОБА_1. В подальшому їх подружнє життя не склалося. Через це дружина у 1993 році подала заяву про розірвання шлюбу та через деякий час, на сплату аліментів, які Києво-Святошинський районний суд Київської області задовольнив. Також, Києво-Святошинський районний суд, задовольнив її позов щодо стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_1 та зобовязав сплачувати аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку до досягнення донькою повноліття (виконавчий лист № 2-338 ). Аліменти повинен був сплачувати з 29.01.1999 року. Починаючи з січня 2005 року втратив роботу і перестав сплачувати аліменти, і в подальшому їх не сплачував, так як, весь цей час офіційно не працював, заробляв на життя тимчасовими заробітками, які не дозволяли сплачувати кошти. Здебільшого працював продавцем, тобто допомагав теперішній дружині в торгівлі, але не офіційно. Після розлучення, у них з дружиною взагалі погіршилися стосунки і саме через це, він до дочки не приїздив, відносин з нею не підтримував. У скоєному кається і зобовязується в подальшому влаштуватися на роботу та виплачувати аліменти.

Потерпіла ОСОБА_2, показала суду, що у1989 році вона одружилася з ОСОБА_3 В шлюбі у них 03.10.1992 року народилася донька ОСОБА_5 В подальшому їх подружнє життя не склалося, і у 17.08.1999 року вони розлучилися. В звязку з тим, що ОСОБА_3 не допомагав матеріально, вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_3, і суд прийняв рішення на її користь про стягнення коштів в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, починаючи з 20.01.1999 року до повноліття дочки. Спочатку від ОСОБА_3 надходили кошти, а починаючи з січня 2005 року він перестав їх сплачувати. На її неодноразові прохання, надати матеріальну допомогу дочці, він відповідає відмовою. За весь цей час, він взагалі до них жодного разу не приїздив, не сплатив жодної копійки по аліментам, і взагалі не цікавився життям дочки, ніякої допомоги у вихованні дитини не приймає, не цікавиться її життям.

Винність підсудного ОСОБА_3 у вчиненні злочину також підтверджується іншими доказами дослідженими в процесі судового слідства, а саме:

- даними із заяви потерпілої ОСОБА_2 від 02.09.2009 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 164 КК України, згідно якої вона просить притягти останнього до кримінальної відповідальності у звязку з тим, що він не виконує свої обовязки щодо сплати аліментів (а.с. 9);

- даними з виконавчого листа № 2-338 від 09.02.1999 року Києво-Святошинського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки в розмірі ? частини усіх видів заробітку (а.с. 11-12);

- копією повідомлення про заборгованість по аліментам від 20.07.2009 року № 17958, № 17959, (а.с. 13);

- довідкою розрахунку заборгованості по аліментах від 01.01.2010 року (а.с. 14);

- довідкою з центру зайнятості від 20.01.2010 року № 106, відповідно до якої підсудний з заявою про працевлаштування не звертався (а.с. 15).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що показання, які підсудний та потерпіла давали суду, підтверджуються іншими дослідженими доказами по справі та свідчать про скоєння ОСОБА_3 злісного ухилення, від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини.

Суд визнає, що дії підсудного вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, які обтяжують чи помякшують покарання підсудного, судом не встановлено.

Враховуючи, що вчинений злочин, згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості; враховуючи дані про особу підсудного ОСОБА_3, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, офіційно не працює, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання в межах санкції статті та вважає за можливе звільнити його від покарання з випробуванням. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично зявлятися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою змінити на підписку про невиїзд. Звільнити в залі суду з під варти.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Ю.С. Бурбела