Справа № 11-661 2007 року Головуючий в 1-й
інстанції: Блонський В.К.
Категорія: ст. 186 ч. 2 КК України
Доповідач: Козачок С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2007
року Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області в складі:

Головуючого-судді Ковтуна В.П.,

суддів Козачка С.В., Бойко Л.В.,

з участю прокурора Драча І.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому
кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_3. в інтересах засудженого
ОСОБА_2. на вирок Староконстянтинівського районного суду від 29 травня 2007
року.

Цим вироком:

- ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця та проживаючого у м. АДРЕСА_2, з
професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, українця, громадянина
України, раніше не судимого,

засуджено:

-
за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

-
за ст. 198 ч. 2 КК України на три роки позбавлення волі.

Згідно ст. 70 ч. 1 КК України призначено остаточне
покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

- ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, уродженця с. Росолівці Красилівського району,
проживаючого по вул. АДРЕСА_1Староконстянтинівського району, з
професійно-технічною освітою, підприємця, розлученого, на утриманні одна
неповнолітня дитина, українця, громадянина України, раніше не судимого,-

засуджено:

за ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання на 4 роки
позбавлення волі.

Відповідно до ст. 76 КК України засуджених звільнено від
відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки
кожному.

Відповідно до ст. 76 КК України на засуджених покладено
обов'язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти ці органи про зміну місця
проживання та роботи.

Стягнуто солідарно з засуджених на користь ОСОБА_43000
гривень моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Долю речових доказів вирішено згідно вимог закону.

-

За вироком суду, ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
в кінці листопада 2005 року в темну пору доби за попередньою змовою між собою,
перебуваючи в салоні автобуса марки „Мерседес-Спрінтер”, держ. номер НОМЕР_1,
що належить засудженому ОСОБА_2. у с. Пашківці Староконстянтинівського району,
відкрито викрали у потерпілого ОСОБА_4. мобільний телефон „СіменсА-70” вартістю
353 гривні, поєднавши його з насильством, яке не є небезпечним для життя та
здоров'я потерпілого.

Також засуджений
ОСОБА_1. з кінця листопада 2005 року до 6 лютого 2006 року, погрожуючи
насильством неодноразово вимагав у потерпілого ОСОБА_4. передати йому 350
доларів США, що по курсу НБУ станом на листопад 2005 року становило 1799
гривень.

В своїй
апеляційній скарзі адвокат просить змінити вирок суду і перекваліфікувати дії
ОСОБА_2. на ст. 198 КК України і, враховуючи, що він вчинив злочин середньої
тяжкості, застосувати до нього правила ст. 48 КК України звільнивши від
кримінальної відповідальності в зв'язку із зміною обстановки.

Крім того у
відповідності зі ст. 207 ч. 1 п. 2 ЦПК України просить цивільний позов залишити
без розгляду.

Вказує, що судом не здобуто доказів причетності ОСОБА_2.
до грабежу і що такі висновки грунтуються на суперечливих показах потерпілого
та засудженого ОСОБА_1.

Заслухавши
доповідь судді, міркування прокурора про законність вироку, вивчивши матеріали
справи та доводи апеляції, судова палата вважає, що вона задоволенню не
підлягає.

Висновки
суду про доведеність вини ОСОБА_2. у грабежі майна неповнолітнього ОСОБА_4при
наведених у вироку обставинах, за який його засуджено, підтверджуються
сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених в судовому засіданні.

І хоч
засуджений ОСОБА_2заперечує участь у відкритому заволодінні мобільним телефоном
ОСОБА_4, це спростовується сукупність доказів по справі, яким дано належну
правову оцінку.

З показів
засудженого ОСОБА_1. на досудовому слідстві вбачається, що він разом з ОСОБА_2.
завезли потерпілого мікроавтобусом у с. Пашківці, де в салоні даного
мікроавтобуса, належного ОСОБА_2, забрали його мобільний телефон. Потім він
двічі за проханням ОСОБА_2. ходив в школу до ОСОБА_4. і питав коли той віддасть
350 доларів США (т. 1, а. с. 112-113).

В
судовому засіданні місцевого суду він відмовився давати покази, але разом з тим
і не заперечив причетності ОСОБА_2до грабежу потерпілого.

Вказує
на участь у грабежі ОСОБА_2і потерпілий ОСОБА_4.

Він показав, що
у листопаді 2005 року ОСОБА_1. із застосуванням насильства завів його в
мікроавтобус, за кермом якого був ОСОБА_2. На вказаному автобусі вони заїхали в
район с. Пашківці, де в салоні ОСОБА_1., вдаривши його декілька разів кулаком в
груди, забрав його мобільний телефон і передав ОСОБА_2.

В послідуючому
ОСОБА_1. неодноразово заходив до нього в школу та вимагав 350 доларів США,
точно кількість вимагань повідомити не може. При відібранні телефону ОСОБА_2.
його не бив, нічого не говорив.

Покази
потерпілого підтверджуються показами законного представника потерпілого
ОСОБА_15.., який підтвердив, що зі слів сина участь у відкритому заволодінні
його мобільним телефоном брали як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2. Він підтвердив, що
ОСОБА_2. приїжджав до нього у с. Баглаї, пропонував гроші та погрожував.

Із показів
свідка ОСОБА_5. вбачається, що у кінці 2005 року її співмешканець ОСОБА_2.
подарував їй мобільний телефон „Сіменс А-70” сірого кольору, який нею виданий
працівникам міліції.

Свідок ОСОБА_6.
показав, що в листопаді 2005 року він разом з ОСОБА_4. та ОСОБА_7 перебували на
території професійного ліцею ОСОБА_1., підійшовши до їх товариша ОСОБА_4., став
його бити кулаком в груди, а потім завів його в автобус. Потім ОСОБА_4.
розповів йому, що його тим автобусом завезли в с. Пашківці і там ОСОБА_1.
забрав в нього мобільний телефон.

Дані обставини
підтверджуються показами свідка ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_8.
показав, що в листопаді 2005 року він на автобусі возив ОСОБА_1. та невідомого
хлопця в кооператив „Металіст” до свого знайомого, який займається ремонтом
автобусів.

Покази свідка
ОСОБА_8. підтверджуються показами свідка ОСОБА_9., який оглянувши автобус
повідомив скільки буде коштувати ремонт.

Свідки ОСОБА_10.
та ОСОБА_11. показали, що вони неодноразово бачили ОСОБА_1. у них в школі при
розмові з ОСОБА_4. На їх запитання про що вони розмовляли, ОСОБА_4. повідомив,
що ОСОБА_1. вимагав у нього 350 доларів США.

Свідок ОСОБА_12.
показала, що бачила як ОСОБА_1. двічі приходив до них у школу та шукав їх учня
ОСОБА_4. Вдруге бачила розмову між ними, яка велась на підвищених тонах. На її
запитання ОСОБА_4. повідомив, що ОСОБА_1. вимагає у нього гроші.

Об'єктивно вина засудженого підтверджується даними протоколу вилучення
мобільного телефону „Сіменс А-70” за місцем проживання співмешканки
ОСОБА_2 ОСОБА_14.(т. 1, а. с. 22).

Оцінивши зібрані
по справі докази у їх сукупності, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку
про участь ОСОБА_2у відкритому заволодінні мобільним телефоном неповнолітнього
ОСОБА_4.

Його злочинні
дії за ст. 186 ч. 2 КК України кваліфіковані вірно.

Доводи адвоката
про недоведеність причетності ОСОБА_2до грабежу спростовуються матеріалами
справи.

Законним та обгрунтованим є рішення місцевого
суду щодо вирішення морального відшкодування на користь потерпілого.

При цьому в
достатній мірі враховані страждання потерпілого, який є неповнолітнім, через
незаконні дії засудженого.

.

З
врахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок
Староконстянтинівського районного суду від 29 травня 2007 року стосовно ОСОБА_1
та ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляцію адвоката ОСОБА_2. - без задоволення.

Головуючий-суддя
/підпис/

Судді /підписи/

Копія вірна: суддя апеляційного суду С.В. Козачок