Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 2209/908/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2012м.Красилів

Красилівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Вознюка Р.В.

при секретарі Басистій Т.В.

з участю прокурора Леськіва В.О.

захисника ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Красилові в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селища Щебетівка міста Феодосії АР Крим, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не військовозобовязаного, раніше судимого:

1) 14 листопада 2008 року Феодосійським міським судом АР Крим за ч.1 ст.309 КК України на 2 роки обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

2) 08 грудня 2009 року Феодосійським міським судом АР Крим за ч.1 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільненого постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2011 року на підставі за ст.81 КК України 05 жовтня 2011 року, умовно-достроково, на 3 місяці 11 днів,

- за ст.395, ч.2 ст.185, ч.2 ст.189 КК України,

в с т а н о в и в:

Постановою Ізяславського районного суду від 27 вересня 2011 року ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд терміном на 12 місяців із встановленням наступних обмежень: а) заборона відвідувати кафе, бари, ресторани та інші заклади, де дозволено роздрібну торгівлю спиртними напоями; б) заборона виходу з будинку (квартири) з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин; в) зявлятися в ОВС за місцем проживання 2 рази на місяць для реєстрації (дні тижня та години реєстрації визначаються в ОВС); г) письмово повідомляти працівників міліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця проживання, роботи, а також виїзд за межі району.

ОСОБА_4, будучи 25 жовтня 2011 року попереджений про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду та встановлені обмеження, в кінці листопада 2011 року самовільно, без дозволу керівництва Полонського РВ УМВС України в Хмельницькій області, з метою ухилення від адміністративного нагляду, покинув своє місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 і переховувався до 20 січня 2012 року в м.Красилові.

Крім того, в порушення встановлених постановою Ізяславського районного суду від 27 вересня 2011 року обмежень, ОСОБА_4 02 грудня 2011 року, 16 грудня 2012 року, 06 січня 2012 року, 20 січня 2012 року не зявився на реєстрацію до Полонського РВ УМВС України в Хмельницькій області.

Крім того, повторно, 24 грудня 2011 року біля 16 год. 00 хв. в м.Красилові по вул.Грушевського, поблизу будинку №134А, ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, підійшов до ОСОБА_3, і погрожуючи заподіяти йому тяжкі тілесні ушкодження, а саме переламати хребет, вимагав у ОСОБА_3 передати йому належний ОСОБА_3 мобільний телефон «Нокіа 6233». Побоюючись погроз ОСОБА_4, ОСОБА_3, віддав йому свій мобільний телефон «Нокіа 6233», вартістю 250 грн..

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 вину в порушенні правил адміністративного нагляду визнав повністю і пояснив, що дійсно без дозволу органу внутрішніх справ з метою ухилення від адміністративного нагляду залишив місце свого постійного проживання та виїхав в м.Красилів до свого знайомого ОСОБА_5.

Вину у вчиненні вимагання майна у ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнав, пояснив, що ОСОБА_3 в той день він не погрожував, лише в присутності ОСОБА_3 висловився до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що таким як ОСОБА_3 слід ламати хребет. Зазначену фразу він сказав після того як ОСОБА_5 повідомив йому, що у ОСОБА_3 можна взяти грошей, так як той був у квартирі, де у ОСОБА_2 викрали телефон, ОСОБА_2 вважає, що телефон викрав ОСОБА_3. Гроші ОСОБА_3 дасть, якщо йому повідомити, що ОСОБА_4 бере вину за викрадений телефон на себе. Телефон ОСОБА_3 передав йому добровільно.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 в порушенні правил адміністративного нагляду, його вина у вчиненому підтверджується:

- показаннями свідка ОСОБА_7, який пояснив, що є працівником Полонського районного відділення міліції. ОСОБА_4 перебував у відділенні на обліку як раніше судимий. Він перевіряв ОСОБА_4 по місцю проживання в м.Полонному. ОСОБА_4 після 23 години тричі не було дома, про що він склав рапорти і повідомив дільничного інспектора;

- показаннями свідка ОСОБА_8, який пояснив, що є працівником Полонського районного відділення міліції. Він здійснював нагляд за раніше засудженим ОСОБА_4, якого перевіряв по місцю проживання. Понад три рази він навідувався по місцю проживання ОСОБА_4 і не застав там останнього. Родичі ОСОБА_4 повідомили, що той залишив місце проживання і виїхав;

- показаннями свідка ОСОБА_9, який пояснив, що є працівником Полонського районного відділення міліції. ОСОБА_4 проживав на дільниці яку він обслуговує. ОСОБА_4 усно його попередив, що має намір переїхати проживати в Красилів. Він не дозволив ОСОБА_4 переїжджати, і пояснив тому, що переїзд можливий лише після проведення перевірки, однак той виїхав з м.Полонного без дозволу. По телефону ОСОБА_4 повідомив, що проживає в м.Красилові;

- постановою Ізяславського районного суду від 27 вересня 2011 року про встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_4;

- справою адміністративного нагляду щодо ОСОБА_4 №19-11.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні вимагання, його вина підтверджується наступними обєктивно дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_3, який повідомив, що 6 грудня 2011 року він з компанією, в якій були ОСОБА_6, ОСОБА_2 та невідомі йому чоловіки, перебував в квартирі раніше незнайомого йому хлопця ОСОБА_5. Коли вночі вони направлялись додому ОСОБА_2 сказав, що загубив свій телефон і він допомагав його шукати. Через годину він зустрів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які повідомили йому, що ОСОБА_2 підозрює його у викраденні телефону і тому слід віддати тисячу гривень. 24 грудня 2011 року він в м.Красилові зустрів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ще одного хлопця, якого раніше не бачив, як він дізнався пізніше, його прізвище ОСОБА_4 і запитав ОСОБА_5 та ОСОБА_6, чи знайшов ОСОБА_2 свій телефон. ОСОБА_4 сказав, що взяв на себе вину за викрадений телефон, а тому він (ОСОБА_3В.) за це має дати йому 150 гривень. Він не бажав віддавати гроші, тому затягував час і водив ОСОБА_4 по вулицях, пояснюючи тим, що шукає можливість знайти гроші. ОСОБА_4 сказав ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що таким як ОСОБА_3 слід ламати хребет. В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишили їх. Коли вони залишились із ОСОБА_4 удвох, ОСОБА_4 сказав, що зламає йому хребет, якщо той не віддасть йому свій мобільний телефон. Злякавшись, він віддав ОСОБА_4 телефон Нокіа;

- показаннями свідка ОСОБА_5, який пояснив, що в ніч з 6 на 7 грудня 2011 року він з компанією розпивав спиртні напої в квартирі свого вітчима. Коли всі розходились, ОСОБА_2 на вулиці повідомив, що загубив телефон, і всі присутні його шукали. В кінці грудня 2011 року він, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зустріли ОСОБА_3, і ОСОБА_4 сказав ОСОБА_3, що той винен ОСОБА_10 гроші, за те, що той взяв на себе вину за викрадений телефон у ОСОБА_2. ОСОБА_4 сказав до ОСОБА_3, що таким як той треба ламати хребта. Він та ОСОБА_6 залишили ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і пішли у справах. Через 20 хвилин прийшов ОСОБА_4, дав йому мобільний телефон і попросив здати його в ломбард. Пояснив, що телефон належить ОСОБА_3;

- показаннями свідка ОСОБА_6, який пояснив, що дати не памятає він розпивав спиртні напої з компанією в квартирі ОСОБА_11. Коли направлялись додому ОСОБА_2 виявив відсутність свого мобільного телефону. ОСОБА_3 допомагав шукати телефон. В подальшому, дату не памятає, він із ОСОБА_5 і ОСОБА_4 зустріли ОСОБА_3. ОСОБА_4 говорив, щоб ОСОБА_3 дав тому гроші, в подальшому казав віддати йому телефон. ОСОБА_4 сказав, що таким як ОСОБА_3 слід ламати хребет. ОСОБА_4 лякав ОСОБА_3 що зламає йому хребет, після цього він (ОСОБА_6І.) та ОСОБА_5 пішли у справах. Через декілька хвилин ОСОБА_4 приніс мобільний телефон, який разом із ОСОБА_5 здали в ломбард;

- висновком товарознавчої експертизи, згідно якого вартість мобільного телефону марки «Нокіа 6233» становить 250 гривень.

Суд критично оцінює показання ОСОБА_4, що він не погрожував ОСОБА_3 і не вимагав у нього майно, і вважає, що ці показання дані підсудним з метою уникнення відповідальності за вчинене, крім цього вони суперечать характеру його дій, і повністю спростовуються обєктивно дослідженими в судовому засіданні доказами, та послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_3, які ставити під сумнів у суду немає підстав, а також показаннями ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Таким чином, дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати:

- за ст.395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду;

- за ч.2 ст.189 КК України, як вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене повторно, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

* * *

Органи досудового слідства також обвинувачують ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України у тому, що він, повторно 07 грудня 2011 року біля 01.00 години в м.Красилові по вул.Чапаєва, 18, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в квартирі №47, яка належить ОСОБА_11, під час розпивання спиртних напоїв із ОСОБА_2, ОСОБА_11 та іншими особами, побачив в ОСОБА_2 мобільний телефон, і з корисливих мотивів з кишені куртки ОСОБА_2, таємно викрав мобільний телефон «Нокіа Х-2», вартістю 628 грн., із стартовим пакетом «Діджус» вартістю 25 грн., на рахунку якого нічого не було, та з картою памяті ємністю 4 Гб, вартістю 60 грн., а всього майна ОСОБА_2 на загальну суму 713 грн..

Вину в предявленому обвинуваченні ОСОБА_4 не визнав, пояснив, що крадіжки не вчиняв. В ніч з 6 на 7 грудня 2011 року перебував в іншому місці - в квартирі ОСОБА_12, де також мешкає ОСОБА_13. ОСОБА_5 повідомив йому, що це він викрав даний телефон у ОСОБА_2. Він намагався допомогти ОСОБА_5, який надав йому місце для проживання у м.Красилові, уникнути відповідальності за вчинене, і повідомив працівникам міліції, що це він (ОСОБА_4О.) викрав телефон ОСОБА_2. В подальшому, в ході досудового слідства, він заперечив свою причетність до викрадення вказаного телефону.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 вказав, що ОСОБА_4 перебував в квартирі ОСОБА_11 в ніч з 6 на 7 грудня 2011 року і спільно із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_14 та іншими, розпивав на кухні спиртні напої.

Потерпілий ОСОБА_2, та ОСОБА_3, свідки ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_14, судовому засіданні повідомили, що вони в ніч з 6 на 7 грудня 2011 року знаходились в квартирі ОСОБА_11 і спільно розпивали спиртні напої. ОСОБА_4 вони в квартирі у цей час не бачили.

Свідок ОСОБА_6 також повідомив, що приблизно 8 грудня 2011 року ОСОБА_5 в його присутності, та присутності ОСОБА_4, повідомив йому, що це він викрав мобільний телефон у ОСОБА_2, а ОСОБА_4 взяв вину за крадіжку телефону на себе.

ОСОБА_5 заперечив свою причетність до крадіжки, однак вказав, що у ОСОБА_6 немає підстав його обмовляти.

Допитані ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вказували, що ОСОБА_4 лише один раз перебував у квартирі ОСОБА_12 20 грудня 2011 року. При цьому, показання щодо обставин їх знайомства з ОСОБА_4 та його приходом у квартиру до ОСОБА_12, давали непослідовні, плутались.

Свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_16 підтвердили, що бачили ОСОБА_4 в квартирі ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

Аналіз показань ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 свідчить, що ОСОБА_15 і ОСОБА_16 бачили ОСОБА_4 у квартирі ОСОБА_12 не в один і той ж день.

Вказані обставини свідчать, що показання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в частині, що ОСОБА_4 був у них лише один раз 20 грудня 2011 року є сумнівними, а тому суд вважає, що показання ОСОБА_4 щодо його перебування в квартирі ОСОБА_12 на час вчинення злочину обвинуваченням належним чином не спростовані.

В судовому засіданні обвинувачення, як на доказ вини ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки посилалось на визнання ОСОБА_4 своєї вини в ході досудового слідства.

При цьому, зізнавальні показання ОСОБА_4, дані під час досудового слідства, є сумнівними. Ці показання суперечать показанням осіб, які знаходились в квартирі ОСОБА_11 в ніч з 6 на 7 грудня 2011 року, в частині що стосується кількості осіб, які перебували кухні квартири, щодо їх розташування, та подій які там відбувались.

Так, ОСОБА_2 зазначив, що спілкувався у той вечір по телефону, який після розмови заховав у кишеню куртки, і телефон після цього був викрадений із кишені куртки, що і було зазначено органами досудового слідства в обвинуваченні ОСОБА_4 Разом з тим, ОСОБА_4 у показаннях, у яких він визнавав вину у вчинені крадіжки зазначав, що ОСОБА_2 поклав телефон після розмови на кухонний диван, після чого він заволодів ним.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_17 пояснила, що була запрошена як понята при проведенні відтворення обставин події з участю ОСОБА_4, в ході якого ОСОБА_4 лише вказав на місце на дивані, і повідомив, що він там знайшов телефон. Про інші обставини крадіжки, як це зазначено в протоколі, ОСОБА_4 не розповідав. Протокол вона не читала, і підписала його на прохання працівників міліції.

У звязку з вищезазначеним, суд не бере до уваги протокол відтворення обстановки і обставин події з участю ОСОБА_4 від 16 лютого 2012 року, оскільки він складений з порушенням ст.127 КПК України.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.327 КПК України обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

Як висновок, органи досудового слідства не надали достатніх та обєктивних доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_4 крадіжки майна ОСОБА_2 07 грудня 2011 року, а тому за цим обвинуваченням його слід виправдати через недоведеність його участі у вчиненні злочину.

* * *

При призначенні виду та розміру покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, особу винного та обставини, що обтяжують та помякшують покарання.

Обставин, що помякшують покарання підсудного не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння та рецидив злочинів.

Суд враховує, що ОСОБА_4 не працює, по місцю попереднього відбування покарання характеризується позитивно, на утриманні осіб немає.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.395, ч.2 ст.189 КК України та призначити йому покарання:

- за ст.395 КК України, у виді 3 місці арешту;

- за ч.2 ст.189 КК України, у виді 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити його у виді 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

В силу ст.71 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Феодосійського міського суду АР Крим від 08 грудня 2009 року і остаточно визначити його у виді 3 роки 4 місяці позбавлення волі.

ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України виправдати.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4, до набрання вироком чинності, залишити попередню тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_4 з 6 лютого 2012 року.

Речові докази:

- телефон Нока Х-2 залишити ОСОБА_2;

- телефон Нока 6233 залишити ОСОБА_3

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати по справі (одержувач платежу НДЕКЦ при УМВСУ в Хмельницькій області, р/р № 0321, МФО 815013, код 25575309, призначення платежу «за дослідження 10») в розмірі 225 грн. 12 коп..

Решту судових витрат віднести за рахунок держави.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через Красилівський районний суд протягом 15 діб з дня проголошення, а засудженим в той же самий строк з часу отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_18