Справа № 751/6314/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/623/2015
Категорія - в порядку виконання вироку Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю сторін кримінального провадження:

засудженої ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

представника ЧВК № 44 ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Нижньоудинськ Іркутської області, засудженій за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2009 року за ч. 1 ст. 115, 71 КК України на 10 років позбавлення волі, відмовлено в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від покарання.

Рішення суду обґрунтоване тим, що засуджена не заслуговує на умовно - дострокове звільнення як особа, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення і не готова до самокерованої право слухняної поведінки.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати, застосувати до неї ст. 81 КК України та звільнити умовно - достроково від покарання, мотивуючи тим, що вона добросовісно ставиться до праці, має високий відсоток виконання денного завдання, працює нарівні з молодими засудженими, не дивлячись на свій вік 54 роки.

Порушень режиму утримання в колонії не мала, є фізоргом групи серед засуджених. Вдома на неї чекає матір ОСОБА_9 інвалід ІІ групи, якій вже виповнилося 80 років, син інвалід ІІ групи, в скоєному злочині кається та жалкує за тим, що сталося. У неї проблеми зі здоров`ям і вдома чекають рідні на її підтримку та турботу.

Заслухавши доповідача, засуджену, яка просила застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, зазначаючи, що вона працює на рівні з молодими засудженими, не цурається будь-якої роботи, стягнень не має, в подальшому збирається вести правильне життя та не вчинятиме злочинів, представника виправної колонії, який заперечував проти звільнення засудженої, зазначаючи, що ОСОБА_6 безініціативна, до праці ставиться задовільно, а тому не заслуговує на пільгу, прокурора, який погодився з доводами апеляційної скарги засудженої, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її задовольнити.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 14 серпня 2014 року розглядалися матеріали щодо засудженої ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш мяким, згідно ст. 82 КК України, з приводу чого і рішення комісії та адміністрації колонії було позитивним. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2014 року було відмовлено в задоволенні клопотання, так як сама засуджена заперечувала проти цього.

З часу, що минув після відмови в задоволенні клопотання про заміну на більш мяке покарання, пройшло 10 місяців.

Засуджена ОСОБА_6 вже відбула 7 років 7 місяців позбавлення волі, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України є більшим трьох четвертей від строку покарання, призначеного судом у виді 10 років позбавлення волі.

Під час відбування покарання у Чернігівській виправній колонії № 44, з 25 травня 2009 року, не мала жодного стягнення. Була працевлаштована на швейному виробництві, до праці відносилася задовільно.

Посередня характеристика засудженої побудована на тому, що денна норма виробництва не завжди виконувалася та що засуджена раніше була судима та звільнена від відбуття покарання з випробуванням, під час якого вчинила новий злочин.

Під час апеляційного розгляду засуджена пояснювала, що денну норму вона виконувала на усіх роботах, проте в характеристиці зазначили зворотне, адміністрація колонії не зацікавлена у втраті робітників.

Свою вину за вироком суду вона давно визнала та жалкує з приводу вчиненого і буде каятися до кінця свого життя.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно достроковому звільненню від покарання підлягають засуджені за особливо тяжкі злочини, які відбули не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення.

Порушення режиму утримання засуджена допускала більше шести років тому назад, ще до прибуття у Чернігівську виправну колонію, де в свою чергу не допустила жодного порушення.

З огляду на вік та фізичні можливості засудженої, вона не може виконувати фізичну працю нарівні з іншими засудженими, які молодші від неї за віком та мають кращі фізичні якості.

Висновок адміністрації колонії, що засуджена незавжди виконує денну норму виробітки, не підкріплена доказами, а також даними про те, що засуджена була забезпечена в повній мірі роботою та сировиною.

Про те, що засуджена стала на шлях виправлення свідчить і та обставина, що адміністрація колонії та спостережна комісія рік назад зверталися до суду з клопотанням про заміну покарання на більш м`яке, від чого засуджена ОСОБА_6 відмовилася, розраховуючи на умовно-дострокове звільнення від покарання.

Отже, висновок суду першої інстанції, що засуджена не готова до самокерованої право слухняної поведінки, не відповідає фактичним обставинам справи та є помилковим.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 424 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2015 року скасувати.

ОСОБА_6 , засуджену за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2009 року звільнити від покарання умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 26 днів.

Ухвала набуває законної сили негайно після проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12