Справа № 11-916/11 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Категорія ст.186 ч.2 КК України Доповідач : Романюк М. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2011 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Романюка М.Ф.

суддів - Данка В.В., Урдюк Т.М.

з участю прокурора - Шахрайчук Н.І.

захисника - ОСОБА_1

засудженого - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2010 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід, щодо засудженого ОСОБА_2 залишено раніше обраний - тримання під варту.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 рахується з часу фактичного затримання, тобто з 30 липня 2009 року.

За вироком суду, ОСОБА_2 29 липня 2009 року, близько 16 години 00 хвилин, разом з невстановленою слідством особою, матеріали відносно, якої виділено в окреме провадження, розпиваючи спиртні напої в кафе Квітка папороті, що навпроти головного залізничного вокзалу у м. Львові, познайомилися із неповнолітнім ОСОБА_3 та запропонували останньому підсісти за їх столик на що він погодився. Маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та переслідуючи корисливі мотиви, згідно попередньої домовленості з невстановленою слідством особою, матеріали відносно, якої виділено в окреме провадження під вигаданим приводом допомогти їм перенести металеву батарею із квартири, запропонував неповнолітньому ОСОБА_3 піти із ними в район Привокзального ринку у м. Львові, на що останній погодився. Проходячи по вулиці Федьковича у м. Львові, невстановлена слідством особа та ОСОБА_2 зайшли з неповнолітнім ОСОБА_3 у один із під'їздів, де невстановлена слідством особа розбила скляну пляшку з-під пива та почав погрожувати нею фізичною розправою, розмахуючи перед його обличчям, після чого, наказали неповнолітньому ОСОБА_3 вийти із під'їзду та слідувати за ними, й під погрозою застосування фізичного насильства привели останнього в подвір'я будинку, на площі Кропивницького, 6 у м . Львові, де невстановлена слідством особа підійшовши до. неповнолітнього ОСОБА_3 ззаду, та наніс удар кулаком руки у задню частину голови від чого останній впав на землю. Тоді ОСОБА_2 разом із невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження почали наносити йому удари руками та ногами по корпусу тіла та голові, спричинивши йому тілесні ушкодження, а саме: рану правої вушної раковини, синці на голові, на шиї, на передній поверхні грудної клітки, крововилив під білкову оболонку лівого очного яблука, садна на обох ліктях, які не були небезпечними для життя в момент спричинення і відносяться до легкого тілесного ушкодження. Після цього, ОСОБА_2 в групі осіб із невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені з окреме провадження продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, почали обшукувати кишені неповнолітнього ОСОБА_3, в результаті чого, невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження з лівої передньої кишені штанів потерпілого відкрито заволодів мобільним телефоном марки Соні Еріксон, вартістю 800 гривень, із вмонтованою сім карткою мобільного оператора зв'язку МТС№ 8095-92-029-33. вартістю 30 гривень, на якій знаходилися гроші в сумі ЗО гривень, а з правої передньої кишені витягнув шкіряний гаманець, чорного кольору, вартістю 50 гривень, в якому знаходилися гроші в сумі 20 гривень, а всього відкрито заволоділи майном неповнолітнього ОСОБА_3 на загальну суму 930 гривень. Після цього, ОСОБА_2 був затриманий працівниками міліції, а невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження з місця скоєння злочину скрився.

На даний вирок захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить такий скасувати, а кримінальну справу повернути прокуророві для проведення додаткового слідства. Вважає, що вирок суду першої інстанції винесений з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а призначене покарання не відповідає особі засудженого. Зокрема зазначає, що суд у вироку зазначив, що ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що підтверджує повністю обставини, викладені в обвинувальному висновку. Проте, ОСОБА_2 хоча і визнав свою вину повністю та розкаявся в скоєному, однак не погодився з усіма обставинами, що зазначені в постанові про притягнення в якості обвинуваченого та в обвинувальному висновку. Крім цього, суд при визначенні мір покарання ОСОБА_2 не врахував всіх обставин, які мають суттєве значення при застосуванні більш мякого покарання. Вказує, що суд не врахував і той факт, що ОСОБА_2 фактично ніяких речей у потерпілого не забрав та не скористався можливістю це зробити, а відмовився від мети заволодіння чужим майном. Також вважає, що, оскільки на даний момент заарештований та співучасник перебувають під вартою, то для більш повного та обєктивного дослідження обставин скоєння злочину та підтвердження показів, даних самим ОСОБА_2 на досудовому слідстві, доцільно провести досудове слідство в повному обсязі за участю всіх учасників скоєння злочину.

В зміні до апеляції адвокат ОСОБА_1 зазначає, що в частині невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого подану апеляцію підтримує, в той же час відмовляється від інших вимог стосовно скасування вироку Франківського районного суду м. Львова від 22.03.2010р. Просить вирок Франківського районного суду м. Львова від 22.03.2010р. стосовно ОСОБА_2 змінити, призначити йому більш мяку міру покарання, застосувавши ст.69 КК України та обмежившись відбутим терміном покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив апеляцію захисника, засудженого та в його інтересах захисника ОСОБА_1, які підтримали подану захисником апеляцію, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини засудженого у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам, є обґрунтованим і в апеляції не оспорюється, як і питання кваліфікації дій засудженого за ст. 186 ч.2 КК України.

Посилання захисника на те, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та його особі засудженого не заслуговують уваги.

При призначенні покарання суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який є раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, характеризується позитивно за місцем праці та колишнім місцем навчання, батько помер, має бабцю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка потребує стороннього догляду та помякшуючі покарання обставини щире каяття, повне визнання своєї вини, обтяжуючі вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

За таких обставин, призначене засудженому покарання за ст. 186 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі, є мінімальним, згідно санкції статті за якою кваліфіковано злочин обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому підстав для задоволення апеляції захисника і застосування ст.69 КК України немає.

Фактично суд врахував всі обставини, на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для помякшення призначеного засудженому ОСОБА_2 покарання.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2010 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін, а апеляцію захисника ОСОБА_1 без задоволення.

Головуючий:

Судді :