Справа №11-кп/784/64/15-к 29.01.2015 29.01.2015 29.01.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
29 січня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря: ОСОБА_4
прокурора: ОСОБА_5
обвинуваченої: ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Очаків Миколаївської області, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 КК України та ч. 3 ст. 191 КК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі старший прокурор прокуратури Корабельного району м. Миколаєва просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок в частині призначення покарання, на підставі неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченої.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з забороною займатися діяльністю у сфері торгівлі. За ч. 1 ст. 191 КК України просить вважати її засудженою до покарання у виді штрафу у сумі 510 грн. Остаточно на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з забороною займатися діяльністю у сфері торгівлі.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
ОСОБА_6 обвинувачена у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 КК України, ч. 3 ст. 191 КК України і їй призначено покарання у виді:
· за ч. 1 ст. 191 КК України до штрафу у розмірі 510 грн.;
· за ч. 3 ст. 191 КК України, з застосуванням норм ст. 69 КК України, до штрафу у розмірі 850 грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим , призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Узагальнені доводи прокурора:
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи рішення суду про наявність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 1 ст. 191 КК України, ч. 3 ст. 191 КК України вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.
Апелянт просить ретельно дослідити характеристики обвинуваченої, врахувати, що нею вчинено тяжкий злочин, на момент його вчинення вона не працювала, завдану матеріальну шкоду не сплатила до цього часу, що може свідчити про неможливість сплатити призначений штраф.
Посилається на п.п. 1,8 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та норми ст. 69 КК України, які встановлюють, що суд при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має дотримуватися норм ст. 65 КК України про загальні засади призначення покарання і реалізувати принципи законності, справедливості, обґрунтованості і індивідуальності покарання.
Встановлені судом першої інстанції обставини:
На підставі наказу № 91К від 06.05.2014 року, ОСОБА_6 прийнято на посаду менеджера зі збуту товарів ТОВ «Альфа-Торгсервіс Південь». Відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність від 06.05.2014 року, укладеного між ТОВ «Альфа-Торгсервіс Південь» і ОСОБА_6 , на останню покладено відповідальність за забезпечення та збереження матеріальних цінностей підприємства, які перебували у її віданні.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку доводів своєї апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, суд визнає їх необґрунтованими.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому інші обставини, які не були зазначені апелянтом в апеляційній скарзі, судом не перевірялися.
Як встановлено, в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 визнала себе винною повністю, щиро каялася та підтвердила факти скоєння нею цих злочинів за викладених вище обставин.
Крім повного визнання вини обвинуваченою ОСОБА_6 , встановлені судом обставини вчинення цих злочинів, повністю підтверджуються показаннями потерпілого та свідків.
Суд першої інстанції, переконавшись у добровільній позиції обвинуваченої, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК визнав недоцільним дослідження обставин, які ніким не спростовувалися. Вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_6 за фактами заволодіння грошовими коштами за ч.1 ст.191 КК України і за ч.3 ст.191 КК України, як привласнення чужого майна, яке перебувало в її віданні та привласнення чужого майна, яке перебувало в її віданні, вчинене повторно.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ОСОБА_6 , посилаючись на вищевказаний закон, суд вважає їх безпідставними, оскільки вирок суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, може бути скасовано внаслідок призначеного такого покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через його м`якість або через суворість.
В даному випадку такого не встановлено, так як судом першої інстанції, за ч. 3 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК, обвинуваченій призначено покарання у межах визначених кримінальним законом. Враховано ступінь тяжкості вчинених правопорушень, обставин їх вчинення, а саме важке матеріальне становище обвинуваченої у зв`язку з неотриманням заробітної плати і необхідністю утримувати малолітню дитину, які спонукали ОСОБА_6 до вчинення злочину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Обвинувачена є матір`ю одиначкою, раніше не судима, позитивно характеризується. Після вчинення правопорушень влаштувалася на іншу роботу і має можливість відшкодувати матеріальні збитки. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, судом зазначено активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Апелянтом не надано інших переконливих доводів або достовірних характеризуючих даних, які б доводили про недостатність призначеного покарання для виправлення ОСОБА_6 ..
Крім того, як встановлено з журналу судового розгляду, в судових дебатах, прокурор, який брав участь в суді першої інстанції та ним же подана апеляційна скарга вважав, що для виправлення обвинуваченої достатнє призначення покарання у виді штрафу 850 грн..
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції досліджено матеріали справи у відповідності з вимогами КПК України, вірно призначене покарання обвинуваченій з застосуванням норм ч.1 ст. 70, ст.ст. 69, 65 КК України, і таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , а також для попередження вчинення нею нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Корабельного району м. Миколаєва залишити без задоволення, а вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протяхом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3