Провадження № 1-кп/734/84/15 Справа № 734/1124/15-к
іменем України
18 травня 2015 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коновали, Роменського району, Сумської області, українця, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, курсанта навчального батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , із середньо-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України,
09 серпня 2014 року солдат ОСОБА_5 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 607/2014 від 21.07.2014 року та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 № 164 від 09 серпня 2014 року солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини та поставлений на всі види забезпечення, а також відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до наказу начальника 169 Навчального центру від 11 серпня 2014 року № 559 ДСК з 12 серпня 2014 року військову частину НОМЕР_3 переведено на штат воєнного часу та їй присвоєно умовне найменування військова частина польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до вимог ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно дотримуватись Конституції України та законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків явно злочинного наказу, виявляти повагу до начальників і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
Положеннями ст.ст. 28-32, 35-37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що молодші та старші офіцери за своїми військовими званнями є начальниками для рядових, усні або письмові накази начальника обов`язкові для виконання підпорядкованими військовослужбовцями.
У порушення вищевказаних вимог солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), відкрито відмовився виконувати розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19 серпня 2014 року про вибуття підготовлених спеціалістів військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця відновлення боєздатності військової частини польова пошта НОМЕР_4 для подальшого проходження служби при наступних обставинах.
Так, 20 серпня 2014 року у військову частину польова пошта НОМЕР_1 від військової частини НОМЕР_5 надійшло розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19 серпня 2014 року, яке викладене в телеграмі № 116/9/8802 від 19 серпня 2014 року на ім`я командира військової частини НОМЕР_5 . У відповідності до розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19 серпня 2014 року військова частина польова пошта НОМЕР_1 мала направити до військової частини польова пошта НОМЕР_4 дев`яносто шість підготовлених спеціалістів різних облікових спеціальностей.
21 серпня 2014 року під час ранкового шикування військової частини польова пошта НОМЕР_1 на плацу поблизу штабу вказаної військової частини заступником начальника штабу військової частини майором ОСОБА_6 та старшим помічником начальника штабу вказаної військової частини капітаном ОСОБА_7 було оголошено розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19 серпня 2014 року про вибуття дев`яносто шести військовослужбовців до місця відновлення боєздатності військової частини польова пошта НОМЕР_4 . У цей же день вісімдесят один військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 убув до військової частини польова пошта НОМЕР_4 .
При цьому, Командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 було визначено, що солдат ОСОБА_5 має убути до військової частини польова пошта НОМЕР_4 для виконання обов`язків військової служби.
21 серпня 2014 року близько 16 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 перебуваючи на території військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), будучи неодноразово попереджений про кримінальну відповідальність за невиконання вимог начальників та командирів, усвідомлюючи, що Командувач Сухопутних військ Збройних Сил України являється для нього прямим начальником та останній виконує обов`язки військової служби, діючи умисно, всупереч вимог ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкрито відмовився у присутності інших військовослужбовців виконувати указане розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та убувати до військової частини польова пошта НОМЕР_4 .
У результаті чого військова частина польова пошта НОМЕР_4 не отримала спеціаліста відповідної військово-облікової спеціальності, який пройшов підготовку у військової частині польова пошта НОМЕР_1 , що призвело до підриву бойової готовності указаної військової частини та унеможливило виконання завдань за призначенням.
Таким чином, солдат ОСОБА_5 , будучи курсантом навчального батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , перебуваючи на території указаної частини, діючи умисно, всупереч вимог ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 21 серпня 2014 року близько 16 год. 00 хв., отримавши розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19 серпня 2014 року про вибуття до місця відновлення боєздатності військової частини польова пошта НОМЕР_4 , яке було до нього, ОСОБА_5 , доведено майором ОСОБА_6 та капітаном ОСОБА_7 , відкрито відмовився у присутності інших військовослужбовців виконувати указане розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та убувати до військової частини польова пошта НОМЕР_4 , що призвело фактично до підриву бойової готовності указаної військової частини та унеможливило виконання завдань за призначенням, чим вчинив непокору відкриту відмову виконати наказ начальника, тобто кримінальне правопорушення злочин, передбачений ст. 402 ч. 1 КК України.
24 квітня 2015 року між старшим прокурором військової прокурори Деснянського гарнізону майором юстиції ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України. Згідно вказаної угоди старший прокурор військової прокурори Деснянського гарнізону майор юстиції ОСОБА_8 і підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 402 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, підозрюваний ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України. За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки, та з застосуванням ст. 76 КК України. В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між старшим прокурором військової прокурори Деснянського гарнізону майором юстиції ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 і пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між старшим прокурором військової прокурори Деснянського гарнізону майором юстиції ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_5 , призначивши підозрюваному ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 402 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 (два) роки, та з застосуванням ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -
затвердити угоду про визнання винуватості від 24 квітня 2015 року між старшим прокурором військової прокурори Деснянського гарнізону майором юстиції ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України, ОСОБА_5 зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1