У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ справа 274/4930/14-к
провадження: 1-в/0274/34/15
м. Бердичів
16.02.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представників адміністратиції установи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника спостережної комісії Бердичівської райдержадміністрації ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні відповідно до ст. 336 КПК України провадження за заявою про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підлісне, Попаснянського району, Луганської області, росіянина, громадянина України, з неповною середньою освітою, проживаючого до засудження: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1. 19.10.2000 року за ст.ст.17 ч.2, 81 ч.3, 81 ч.3, 42 КК України на 3 роки позбавлення волі;
2.31.10.2003 року за ст.188 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Засудженого та відбуваючого покарання згідно вироку Київського районного суду м.Харкова від 22.01.2008 року за ст.ст.186 ч.2, 187 ч.2, 70 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
В с т а н о в и в :
На розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений в судовому засідання заяву підтримав. Просить звільнити його від відбування покарання умовно-достроково. Зазначив, що за час відбування покарання він заохочувався, тричі матеріали про застосування заохочень подавалися до управління, однак чомусь рішення не прийнято. Вважає, що стягнення, які були накладені відносно нього є незаконними, а помства адміністрації за його звернення. Він оскаржував стягнення, але рішення по ним не прийнято. В РВК № 73 він працює з квітня 2014 року. За час відбування покарання вину у вчиненні злочину він визнав повністю, участі в самодіяльних організаціях установи не приймає, оскільки невистачає чусу.
Представник РВК № 73 щодо задоволення заяви засудженого заперечив. Показав, що засуджений ОСОБА_9 за час відбування покарання показав себе з посередньої сторони. Допускав порушення режиму тримання, стягнення погашені, має заохочення, працює в установі з квітня 2014 року, участі в самобіяльних організаціях не приймає, не навчається, хоча має неповну- середню освіту.
Захисник вважає, що є підстави для застосування умовно-дострокового звільнення засудженому ОСОБА_9 , однак відносно ОСОБА_9 приймалось рішення по його заяві щодо умовно-дострокового звільнення, а тому подана ним повторна заява підлягає залишенню без розгляду.
Прокурор вважає, що заява ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільення від відбування покарання на підставі ст. 539 ч.6 КПК України підлягає залишенню без розгляду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого та його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Так, згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.
Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.
Зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Крім того, відповідно до ст.539 ч.6 КПК України , у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш мяким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше пяти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.
При прийнятті рішення по суті суд враховує те, що ОСОБА_9 , засуджений за тяжкий злочин, за місцем відбування покарання характеризується негативно, з досліджених судом матеріалів вбачається, що за час відбування покарання він неодноразово, 12 разів допускав порушення встановленого порядку відбуття покарання за що на нього накладались дисциплінарні стягнення, має 8 заохочень, участі в самобіяльних організаціях не приймав, а тому суд приходить до висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення. Також заява засудженого ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, виходячи з положень ст. 539 ч.6 КПК України, оскільки 19.03.2014 року Бердичівським міськрайонним судом в задовленні заяви ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення було відмовлено.
З врахуванням викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.537, 539, 369, 372 КПК України суд,-
п о с т а н о в и в:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_9 про застосування щодо нього положень ст.81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.
Головуючий: