ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/585/15-к
Провадження 1-кп/483/86/2015
ВИРОК

Іменем України
30 квітня 2015 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002032 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Новий Буг Миколаївської області, є громадянином України, має повну загальну середню освіту, не одружений, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді рульового-сигнальника штурманського відділення бойової частини штурманської та зв`язку у військовому званні «матрос», раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу без поважних причин за наступних обставин.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його де виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання Виконувачем обов`язків Президента України, Головою Верховної Ради України ОСОБА_6 . Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №1 від 01 жовтня 2014 року матрос ОСОБА_5 прийнятий на військову службу за контрактом та проходить її на посаді рульового-сигнальника штурманського відділення бойової частини штурманської та зв`язку військової частини НОМЕР_3 насередньому десантному кораблі «Кіровоград», що дислокується в АДРЕСА_2 .

Будучи військовослужбовцем, матрос ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. З ст. 24 Закону України «Про військові обов`язок і військову службу», п. 134 «Положення про корабельну службу у Військово-Морських Силах Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України №415 від 25 листопада 2003 року був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконаних завдань, доручених йому за посадою неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); перебуваючи поза розташуванням корабля, свого з`єднання кораблів, поводити себе з гідністю та честю, не допускати порушення громадського порядку та скоєння негідних вчинків щодо населення та інших військовослужбовців.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 19 від 06 лютого 2015 року матросу ОСОБА_7 надано щорічну основну відпустку за 2014 рік терміном на 29 діб (з 09 лютого по 09 березня 2015 року), з якої останній мав прибути до військової частини о 08 год. 00 хв. 10 березня 2015 року.
Проте, о 08 год. 00 хв. 10 березня 2015 року, ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та в порушення вимог зазначених вище нормативних актів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді тимчасового ухилення від несення обов`язків військової служби, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження служби, не з`явився після закінчення чергової відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 та продовжував без поважних причин ухилятися від військової служби до 22 год. 30 хв. 23 березня 2015 року, перебуваючи в м. Миколаєві, де проводив час на власний розсуд.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
08 квітня 2015 року, під час судового розгляду кримінального провадження, між ОСОБА_5 та старшим прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, усіх істотних для даного кримінального провадження обставин, а також щодо міри покарання, яку повинен понести ОСОБА_5 , а саме: призначення покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він повністю погоджується з підписаною угодою, розуміє наслідки укладення угоди, яка була добровільною, без будь-якого примусу, та просить затвердити укладену угоду.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, що будуть застосовані у разі затвердження угоди судом, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для визнання винуватості наявні та правова кваліфікація злочину визначена правильно за ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання судом встановлено наявність таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як щире каяття у вчиненому та активне сприяння в розкритті злочину.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та постановлення обвинувального вироку з призначенням ОСОБА_5 міри покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, визначеної сторонами в угоді, у виді позбавлення волі строком на три роки, із звільненням на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 468, 474, 475 КПК України, суд -
З А С У Д И В:

Угоду про визнання винуватості від 08 квітня 2015 року, укладену між ОСОБА_5 та старшим прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002032 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.
Головуючий: