АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11сс/778/521/15 ОСОБА_1
Категорія ст. 173 Доповідач
КПК України ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердянського мськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року.

Цією ухвалою відмовлено в задоволені клопотання потерпілої ОСОБА_7 про накладення арешту на майно ТОВ «Свято» під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 22 лютого 2013 року до ЄРДР за № 0001958 за ч.4 ст. 358 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 23 березня 2015 року до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 22 лютого 2013 року до ЄРДР за № 0001058, надійшло клопотання потерпілої ОСОБА_7 про арешт майна ТОВ «Свято».

В обґрунтування клопотання зазначила, що вона визнана потерпілою у вищевказаному кримінальному провадженні. На її думку, розмір заподіяної шкоди підтверджується заочним рішенням Бердянського мськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2012 року та рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2012 року про стягнення з ТОВА 2Свято» витрат на проведення капітального ремонту та за проведення експертиз. Просила клопотання про арешт майна задовольнити.

Ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року в задоволені клопотання відмовлено. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 не визнана цивільним позивачем у кримінальному провадженні за ч.4 ст. 358 КК України, також потерпіла не зазначила розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушення та докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 вважає ухвалу судді необґрунтованою, такою, що не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання задовольнити.

Заслухавши доповідь судді; думку потерпілої ОСОБА_7 , на підтримання доводів своєї апеляційної скарги; позицію прокурора,який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду.

Згідно ст. 170 ч.2 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті167 КПК України.

Згідно вимог ст. 173 ч. 3 КПК України арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

В судовому засіданні, вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя дотримався вимог ст. 173 КПК України. При цьому, відмовляючи у задоволенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя належним чином перевірив наведені в клопотанні підстав для накладення арешту на майно, було вислухано доводи потерпілої, досліджені матеріали кримінального провадження, а також з`ясовані обставини, які мають істотне значення при вирішенні питання щодо арешту майна. Також обґрунтовано зазначив про те, що потерпілою не доведено підстави необхідності даного арешту.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 звернулась з заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка 22 лютого 2013 року була внесена до ЄРДР за № 0001058 з правовою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України, ОСОБА_7 визнано потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Санкція ст. 358 ч.4 КК України передбачає основне покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арешт на строк до 6 місяців, або обмеження волі на строк до двох років, однак не передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Крім того, як вірно зазначено в ухвалі слідчого судді, ОСОБА_7 не визнано цивільним позивачем, потерпіла не зазначила розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та не надала докази завдання шкоди саме цим кримінальним правопорушенням.

Окрім того, в самій апеляційній скарзі відсутні конкретне обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а наявні лише загальні посилання, які колегія суддів знаходить недостатніми та непереконливими.

Крім того, на що вірно вказано і судом першої інстанції, відповідно до єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті нерухомого майна від 13 травня 2015 року постановою державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку від 21 лютого 2011 року та постановою відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 24 квітня 2012 року здійснено арешт всього нерухомого майна ТОВ «Свято».

Зважаючи на це, слідчий суддя дійшов правильного висновку, про те що накладення арешту на майно ТОВ «Свято» суперечить вимогам ст. 170 КПК України.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, винесеною з дотриманням чинного кримінального процесуального закону, з урахуванням всіх обставин провадження, а тому правових підстав для її зміни чи скасування за доводами апеляційної скарги, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, ч. 3 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року, якою відмовлено в задоволені клопотання потерпілої ОСОБА_7 про накладення арешту на майно ТОВ «Свято» під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 22 лютого 2013 року до ЄРДР за № 0001958, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: