Справа № 446/1178/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.06.2015 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 , 26 травня 2015 року, близько 03 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження навісного замка, проник у господарську будівлю, яка розташована у господарстві, що в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5 , звідки таємно викрав корову чотирьохрічного віку, чорно-білої масті, яка належить останньому, вартість якої зі слів потерпілого ОСОБА_5 становить 7000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Показав, що він проживає в АДРЕСА_1 разом із батьками та братом і сестрами. З 18.05.2015 р. підробляє у гр.. ОСОБА_6 , а саме: доглядаю за його будинком в с. Ременів, який ще недобудований. 20.01. 2015 р. він придбав автомобіль марки ВАЗ 2105 червоного кольору у гр. ОСОБА_7 , жителя м. Львів. Даний автомобіль він придбав під виплату. Частину грошей він віддав одразу, а решту він мав виплатити до 20.04.2015 р., а разом 7 365 (сім тисяч триста шістдесят) грн. У зв`язку із тим, що у нього не було роботи. У зв`язку із тим, що у нього не було грошей він не міг виплатити дані кошти. 27.04.2015 р. йому спала на думку ідея викрасти корову в його сусіда ОСОБА_8 та він повідомив ОСОБА_9 , своєму знайомому, що він взяв на виплату корову. Через деякий час ОСОБА_10 зателефонував до нього та повідомив, що у нього є покупець на дану корову. 26.05.2015 р. близько 02 год. 30 хв. вночі він вирішив викрасти корову у свого сусіда ОСОБА_8 . Він зайшов на подвір`я сусіда та підійшов до стайні де зірвав навісний замок металевим прутом, відпустив ланцюг із шиї корови, а на голову одів шнур, який взяв в стайні. В подальшому він відвів дану корову на господарство ОСОБА_6 та прив`язав до стовпа. Він пішов додому, щоб переодягнутись та відпочити. О 6 год. 20 хв. ранку до нього зателефонував ОСОБА_11 та сказав, щоб він чекав його із коровою, оскільки він їде з покупцями в с.Ременів. Близько 07 год. ранку ОСОБА_12 на автомобілі ВАЗ 2108 приїхав до нього додому. Вони разом із ОСОБА_13 поїхали на новобудову до ОСОБА_6 , де припаркувались приблизно 100 метрів від будинку. Близько 20 год. 20 хв. до них приїхали двоє невідомих йому осіб на автомобілі вантажівці синього кольору, д.н.з. він не пригадує з бортами. Він показа, де знаходиться корова та вони разом погрузили її на кузов їхнього автомобіля. Невідомі йому особи дали йому 8000 (вісім тися) грн.. які він одразу ж віддав ОСОБА_14 7 700 (сім тисям сімсот) грн. та 300 грн. залишив собі. Невідомі йому особи на вантажному автомобілі поїхали на вантажному автомобілі поїхали в сторону м. Кам`янка-Бузька, а ОСОБА_11 в сторону м. Львова. Зазначив, що ОСОБА_11 не знав, що дана корова ним була викрадена та при погруз ці корови на вантажний автомобіль застряг, який вони приблизно півтори години намагались випхати. Даний поступок, а саме крадіжку корови він скоїв через брак коштів, які був винен ОСОБА_14 . Дану крадіжку він готувався скоїти 27.04.2015 р. та планував час та схему злочину. У вчиненому розкаюється. Просив суд суворо його не карати.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 дав пояснення аналогічні показам даним на досудовому слідстві.(а.с.33);
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав пояснення аналогічні показам даним на досудовому слідстві.(а.с.29-30).
Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина повністю стверджується поясненнями свідків, протоколами слідчих дій та іншими матеріалами справи:
рапортом працівник міліції від 26.05.2015 року (а.с.3);
заявою ОСОБА_5 (а.с.;);
протоколом огляду місця події від 26.05.2015 р. (а.с.10)
розписки ОСОБА_4 (а.с.31-32).
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.
Як обставини, які згідно ч.1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.66); на обліку у психіатра і нарколога не перебуває (а.с.64), раніше не судимій й те, що на момент розгляду справи обвинуваченим ОСОБА_4 не було відшкодовано завдані збитки потерпілому ОСОБА_5 ..
По справі потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди на суму 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. та моральної шкоди у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.
Вирішуючи цивільний позов, суд керується ст. 128 КПК України, статтями 23 та 1166 ЦК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна»(далі - Постанова). При цьому суд виходить з установленого законом правила про те, що майнова шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
В силу ст. 128 КПК України цивільний позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Обвинувачений цивільний позов визнав в повному обсязі.
ОСОБА_5 у своєму цивільному позові просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду заподіяну злочином, яку він оцінює у 17 000 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.
В добровільному порядку підсудним не були відшкодовані збитки.
Виходячи із доведеності вини підсудного у вчиненні злочину, суд задовольняє цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди повністю на заявлену суму,
З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.
Долю речових доказів вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленному обвинуваченні за ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу змінити з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту із залу суду та помістити в СІЗО м. Львова.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 30 червня 2015 року, тобто з часу затримання.
Цивільний позов задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 в рахунок погашення моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Долю речових доказів вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Кам`янка-Бузький районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.

Прокурору та обвинуваченому копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду - направити його копію.

Суддя : /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя Кам"янка-Бузького районного суду

Львівської області ОСОБА_17