Справа № 11-537/11 Головуючий у І інстанції Кузюра М.М.
Категорія - ст.121 ч.1 КК Доповідач Трейтяк О. П.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів ЗАБОЛОТНОГО В.М., ДЕМЧЕНКА О.В.

при секретарі МЕХЕД Т.О.

з участю прокурора НАДТОЧІЙ О.О.

потерпілої ОСОБА_2

представника потерпілої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями потерпілої ОСОБА_2, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, представника потерпілої ОСОБА_3 на вирок Деснянського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2011 року.

Цим вироком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка та мешканка АДРЕСА_1, українка, громадянка України, розлучена, має неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2, не працююча, раніше не судима,

засуджена за ст. 121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, за ст. 296 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 призначено покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Зобов'язано ОСОБА_5 періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь фінансового відділу Чернігівського міськвиконкому 4 066 грн. 35 коп. в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілої ОСОБА_2

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_2 20 000 (двадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст. 81 КПК України.

Судом ОСОБА_5 визнана винною та засуджена за те, що 23 серпня 2010 року близько 02.00 години вона, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в нічному клубі «Брюссель» у м. Чернігові по вул. Підвальній, 23, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, розбила келих об барну стійку, чим спеціально пристосувала його для нанесення тілесних ушкоджень, після чого умисно нанесла ОСОБА_2 розбитим келихом один удар в область обличчя, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: різаних ран м'яких тканин лівої половини обличчя, травматичного невриту 1-ї і 2-ї гілок лівого трійчастого нерву, внаслідок чого на даний час у неї мають місце рубці м'яких тканин, що знівечило обличчя, котрі згідно п.2.1.8. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 року) являються невиправними, так як для їх усунення необхідно оперативне втручання (косметична операція).

В апеляціях:

- представник потерпілої ОСОБА_3, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій ОСОБА_5, просить скасувати вирок суду в звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженої та неправильним застосуванням кримінального закону ст. ст. 69,75 КК України, призначити їй більш сувору міру покарання, повязану з позбавленням волі та стягнути на користь потерпілої 100 000 грн. моральної шкоди. Зазначає, що вчинені ОСОБА_5 умисні злочини відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких. Вказує, що ОСОБА_5 добре усвідомлювала, що вчиняє хуліганські дії в громадському місці та умисно нанесла поріз обличчя, щоб знівечити його. Звертає увагу на те, що Павленко зухвало себе поводила не тільки в барі, але і в міліції та при її огляді, коли встановлювалась ступінь спяніння. Крім того, не зрозуміло чому слідчим та судом не було накладено арешт на майно засудженої при наявності позовної заяви потерпілої. Вважає, що стягнутий судом розмір моральної шкоди не відповідає мірі спричиненого потерпілій морального страждання.

- потерпіла ОСОБА_2, не заперечуючи проти фактично встановлених обставин справи, правильності кваліфікації дій засудженої, просить скасувати вирок внаслідок мякості призначеного покарання ОСОБА_5, призначити покарання у вигляді позбавлення волі і стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Посилається на те, що засуджена вчинила злочин в стані алкогольного спяніння, вину свою не визнала, весь час змінювала показання, не вибачилась перед нею, відмовила в допомозі для проведення косметичної операції, що є свідченням того, що вона не розкаялась у скоєному. В результаті отриманої травми вона була змушена відмовитись від роботи та занять з художньої гімнастики. Вважає, що суд дуже лояльно поставився до засудженої, оскільки не наклав арешт на її майно, призначив мяке покарання та стягнув моральну шкоду в розмірі, що не відповідає її моральним стражданням.

- прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій ОСОБА_5, просить скасувати вирок та постановити новий, яким призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України 5 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296 КК України 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч. 1 КК України остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі, цивільні позови задовольнити. Доводи апеляції зводяться до того, що вирок є мяким і не відповідає ст. 372 КПК України щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженої. Звертає увагу на те, що засуджена свою вину у інкримінованому їй злочині визнала частково, в скоєному не розкаялась та цивільні позови не визнала. Також зазначає, що у вироку суду зазначена обтяжуюча обставина, але при призначенні покарання вона судом врахована не була.

Провівши по справі часткове судове слідство, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

23 серпня 2010 року близько 02.00 години ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в нічному клубі «Брюссель» у м. Чернігові по вул. Підвальній, 23, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, розбила келих об барну стійку, чим спеціально пристосувала його для нанесення тілесних ушкоджень, після чого умисно нанесла ОСОБА_2 розбитим келихом один удар в ліву область обличчя, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: різаних ран м'яких тканин лівої половини обличчя, травматичного невриту 1-ї і 2-ї гілок лівого трійчастого нерву, внаслідок чого на даний час у неї мають місце рубці м'яких тканин, що непоправно знівечило обличчя, котрі згідно п.2.1.8. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 року) являються невиправними, так як для їх усунення необхідно оперативне втручання (косметична операція).

В судовому засіданні апеляційного суду засуджена ОСОБА_5 винною себе визнала частково та пояснила, що бокал вона спеціально не пристосовувала для нанесення тілесних ушкоджень, він розбився випадково, потерпіла спровокувала її, оскільки спочатку вчинила бійку з її подругою, а потім образила її брутальною лайкою, погоджується, що неправильно відреагувала на поведінку потерпілої, згодна відшкодувати потерпілій витрати на проведення косметологічних операцій, але після предявлення їй відповідних квитанцій про оплату проведених операцій. Вимоги потерпілої про відшкодування крім матеріальної, ще й моральної шкоди вважає завищеними.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду підтримала свою апеляцію та апеляцію свого представника і показала, що раніше з ОСОБА_5 ніколи не зустрічалась. 23 серпня 2010 року в нічному клубі „Брюссель у неї з ОСОБА_6 відбувся словесний конфлікт з приводу вільного стільця, бійки між ними не було. Коли конфлікт між нею і ОСОБА_6 вже був вичерпаний і вони розійшлися, ОСОБА_5 несподівано, без причини розбила об барну стійку свій келих і його частиною, що залишилась у неї в руці, нанесла їй удар в обличчя. Ці події відбулися напередодні її весілля, яке відбулося 27 серпня 2010 року, але свято було зіпсовано, тому що вона мусила прикривати обличчя густою вуаллю, бо рана на лівій частині обличчя від волосяної частини голови через лоб, ліве око, ліву щоку до підборіддя була зашита і шви мали непривабливий вигляд. Крім того, як майстер спорту з художньої гімнастики, вона викладала художню гімнастику та аеробіку, підробляла моделлю, була обличчям весільного салону „Вікторія, але через отримані травми змушена відмовитись від роботи, якою займалась, і змінити стиль та образ життя. Наслідки від поранення не можуть бути повністю усунуті, їй ще треба зробити три пластичні операції, щоб шрами були менш помітними. Призначене ОСОБА_5 покарання вважає мяким, а визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає обсягу і глибині тих моральних страждань, яких вона зазнала і зазнає через непоправне знівечення обличчя.

Заслухавши пояснення засудженої ОСОБА_5, потерпілої ОСОБА_2, представника потерпілої адвоката ОСОБА_3, яка підтримала апеляції і просила їх задовольнити з викладених в них підстав; захисника ОСОБА_4, який вважав вирок суду правильним і обґрунтованим та просив залишити його без зміни, міркування прокурора, яка підтримала апеляцію і просила вирок суду в частині призначеного покарання і вирішення цивільного позову потерпілої скасувати та постановити новий вирок, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають задоволенню.

Висновок суду про доведеність винності засудженої ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів і є обґрунтованим.

Фактичні обставини справи, доведеність винності і кваліфікація дій засудженої ОСОБА_5 за ст.ст.121 ч.1, 296 ч.4 КК України ніким з числа апелянтів, а також засудженою і її захисником, не оспорюються.

Дії засудженої ОСОБА_5 за ст.ст.296 ч.4, 121 ч.1 КК України кваліфіковані правильно.

Разом з тим, призначаючи покарання засудженій ОСОБА_5 суд не в повній мірі додержався вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання і в даному конкретному випадку фактично не врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, не в повній мірі врахував конкретні обставини справи, дані про особу винної, позицію потерпілої, обставини, що помякшують і обтяжують покарання.

Обставиною що помякшує покарання засудженої ОСОБА_5 необхідно визнати добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_2

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, має неповнолітню дитину, займалась благодійницькою діяльністю. Характеристик з місця проживання та останнього місця роботи в матеріалах справи немає, тому доводи адвоката про позитивність характеристик ОСОБА_5 не можна вважати переконливими.

При призначенні покарання засудженій ОСОБА_5 суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує, що вона скоїла два тяжких злочини, дані про її особу, обставини, що помякшують і обтяжують її покарання, конкретні обставини справи, ставлення до вчиненого, позицію потерпілої ОСОБА_2 і вважає необхідним призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, але в мінімальному розмірі, передбаченому санкціями ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України.

Потерпілою ОСОБА_2 заявлений цивільний позов про стягнення на її користь моральної шкоди в розмірі 100 тисяч гривень.

Враховуючи, що внаслідок злочинних дій засудженої ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_2 зазнала моральних страждань, які виразились зокрема в порушенні життєвих звязків, зміні образу та стилю життя і професійної зайнятості, через що погіршилось її здоровя та фінансове становище, а також втратою душевного спокою через спотворене обличчя і, відповідно, зіпсованість важливої події в її житті - весілля, необхідністю тривалого оперативного лікування (декількох косметичних операцій), тому заявлений нею позов про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково в розмірі 50 тисяч гривень.

Крім того, підлягає зміні в порядку ч. 2 ст. 365 КПК України рішення про стягнення витрат за лікування потерпілої.

Стягуючи із засудженої витрати за лікування потерпілої на користь держави в особі фінансового відділу Чернігівського міськвиконкому, суд припустився помилки і не виконав вимог матеріального закону.

Відповідно до ст. 1206 Цивільного Кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування, зараховуються до відповідного бюджету.

Потерпіла ОСОБА_2 у звязку із заподіянням їй тілесних ушкоджень, перебувала на лікуванні в стоматологічному відділенні Чернігівської обласної лікарні з 23 серпня по 07 вересня 2010 року, на її лікування затрачено 2902 грн. 65 коп., що підтверджується довідкою ( а. с. 132). На стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Чернігівської міської лікарні № 1 ОСОБА_7 знаходилась з 07 по 17 вересня 2010 року і вартість її лікування складає 1163 гривні 70 коп. (а.с.133).

Обласна лікарня і Чернігівська міська лікарня № 1 є державними закладами охорони здоровя, відповідно кошти повинні стягуватися в обласний та міський бюджети, а не на користь фінансового відділу, як прийняв рішення суд.

Таким чином відшкодуванню із засудженої на користь обласного бюджету підлягає сума 2902 грн. 65 коп. і на користь міського бюджету - 1163 гривні 70 коп.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 365, 366, 378 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляції потерпілої ОСОБА_2, представника потерпілої ОСОБА_3 і прокурора, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 травня 2011 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання та вирішення цивільних позовів скасувати.

Призначити покарання ОСОБА_5 за ст.121 ч.1 КК України 5 (пять) років позбавлення волі, за ст.296 ч.4 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 призначити 5 (пять) років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_5 змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту, взявши під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання засудженій ОСОБА_5 рахувати з дня її затримання, тобто з 06 вересня 2011 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_2 50 (пятдесят) тисяч гривень відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Чернігівського обласного бюджету 2902 грн. 65 коп. і на користь міського бюджету м. Чернігова - 1163 гривні 70 коп. в рахунок відшкодування витрат, повязаних з лікуванням потерпілої ОСОБА_2

В решті цей же вирок щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з моменту його проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_1 ОСОБА_9