Дата документу Справа № 10-310/13
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 320/4239/13-к . Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 10/778/124/13 ОСОБА_1
Категорія ст. 236-2 Доповідач в 2 інстанції
КПК України ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2013 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Гриценка С.І.,

суддів Жечевої Н.І., Татарінової А.І.,

при секретарі Соляковій С.Г.,

за участю прокурора Якушева Ю.С.,

заявника ОСОБА_3 - в режимі відеозв`язку

розглянула в відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в режимі відео конференції з СІЗО-10 ДДУПВП в Запорізькій області матеріали справи за апеляцією ОСОБА_3 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2013 року.

Цією постановою залишена без задоволення скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Мелітопольської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 від 16.12.2010 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_5 за ознаками злочину передбаченого ст. 365 КК України.

Згідно з оскаржуваної постановою суду, 12.04.2013 р. ОСОБА_3 звернуся до суду із скаргою на постанову старшого слідчого Мелітопольської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 від 16.12.2012 р. про відмову в порушенні кримінальної справи в якій просив постанову скасувати, а матеріали справи направити до органів прокуратури для проведення додаткової перевірки.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_3 зазначив, що перевірка за його скаргою на неправомірні дії оперативних працівників і застосування до нього недозволених методів дізнання була проведена поверхово, без дослідження інших доказів по справі.

Вказує, що 10.10.2012 р., він перебуваючи під вартою в СІЗО №11, отримав під розписку копію оскаржуваної постанови і 14.10.2012 р. оскаржив його до Мелітопольської міжрайонної прокуратури через адміністрацію СІЗО №11 в порядку ст. 99-1 КПК України (1960 р.). 29.03.2013 р. перебуваючи під вартою в СІЗО № 10 м. Запоріжжя він отримав під розписку повідомлення Мелітопольського міжрайонного прокурора від 02.11.2012 р. № 89-313-12 про відмову в скасуванні постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.12.2010 р. Зазначив, що з вказаними рішеннями слідчого Коваленко П.Л. та прокурора Сірого Р.В. він не погоджується і вважає їх незаконними та не обгрунтованими.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_3, суд в постанові зазначив, що в ході дослідчої перевірки факти застосування до ОСОБА_3 недозволених методів дізнання не знайшли свого підтвердження, тобто не встановлена наявність в діях співробітника УКР ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 та інших співробітників міліції складу злочину, передбаченого ст. 365 КК України, дослідча перевірка за заявою ОСОБА_3 проведена повно, всебічно перевірені обставини справи, а тому постанова про відмову в порушенні кримінальної справи заснована на законі та повному досліджені всіх обставин справи.

В апеляції ОСОБА_3 не погоджується з винесеною постановою, вважає її незаконною. Вказує, що суд при розгляді його скарги не дав оцінки доказам, які могли суттєво вплинути на висновки викладені в постанові, необгрунтовано не взяв до уваги його аргументи про застосування заходів недозволенного характеру на досудовому слідстві, який знайшов своє підтвердження і має суттєве значення для прийняття правильного рішення, прийняв рішення без його участі, що є грубим порушення ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод . Просить постанову суду скасувати матеріали справи повернути на нове розслідування.

Заслухавши доповідача, заявника ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який вважав постанову суду законною та обгрунтованною, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 236-2 КПК України, розглядаючи скаргу на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи суддя перевіряє, чи було виконано вимоги ст. 99 КПК України і приймає рішення про залишення скарги без задоволення або скасовує постанову про відмову в порушенні кримінальної справи і повертає матеріали справи для проведення додаткової перевірки.

Відповідно до ст. 99 КПК України при відсутності підстав до порушення кримінальної справи прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя своєю постановою відмовляють у порушенні кримінальної справи.

Як вбачається із матеріалів справи та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 26.11.2010 року, в ході судового розгляду справи ОСОБА_3 заявив про застосування до нього заборонених методів ведення слідства, а саме застосування фізичного насилля в ході досудового слідства з боку працівників Мелітопольського РВ УМВСУ в Запорізькій області.

За клопотанням захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 прокуратурі Запорізької області було доручено провести перевірку фактів застосування недозволених методів ведення слідства з боку оперуповноваженого Мелітопольського РВ УМВСУ в Запорізькій області ОСОБА_5, котрий приймав зізнання та пояснення затриманого 20.11.2009 року ОСОБА_3

Зазначена дослідча перевірка була проведена з порушенням вимог ст. 97 КПК України. Так, не перевірені всі викладені в заявах ОСОБА_3 факти, не опитаний сам заявник ОСОБА_3, не перевірені обставини отримання від нього пояснень та показані на досудовому слідстві.

За результатами неналежної перевірки старшим слідчим Мелітопольської міжрайонної прокуратури складено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, яка не відповідає вимогам ст. 130 КПК України, оскільки не вмотивована належним чином з урахуванням усіх викладених в заяві доводів ОСОБА_3.

Перевірка викладених у заяві ОСОБА_3 фактів належним чином не проведена.

Слідчий обмежився лише відібранням пояснень у оперуповноваженого ОСОБА_5 та старшого слідчого Бєседіної І.В., послався на висновки судово-медичної експертизи №1190 від 23.11.2009 р., згідно з результатами якої у ОСОБА_3 не було виявлено будь-яких тілесних ушкоджень та факти відсутності у останнього будь-яких скарг на стан здоровя під час перебування в ІТТ Мелітопольського РВ, та повідомленням про те, що виклик ОСОБА_3 швидкої допомоги не здійснювався.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, у звязку з чим прийняв рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 236-1, 236-2, 366 КПК України (1960 р), колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

апеляцію ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2013 року, якою залишена без задоволення скаргау ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Мелітопольської міжрайонної прокуратури від 16.12.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_5 за фактом застосування недозволених методів дізнання до ОСОБА_3 скасувати, матеріали справи направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

СУДДІ:

1. 2. 3.