Справа № 343/3054/14-к
Провадження № 11-кп/779/319/2015
Категорія ст.115 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

29 липня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000260 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , поданою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України,неодружений, непрацюючий, з середньою освітою, раніше несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та засуджений до 9 років позбавлення волі.

З ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди стягнуто 2177 грн. , а у відшкодування моральної шкоди стягнуто 50000 грн.

З ОСОБА_7 на користь держави стягнуто 2152 гривні 15 копійок у відшкодування витрат на проведення експертиз.

в с т а н о в и л а :
Судом першої інстанції встановлено, що 12.10.2014 року близько 20 години ОСОБА_7 , здзвонившись по мобільному телефону з ОСОБА_10 , який зі своїми знайомими розпивав спиртні напої, домовився з ним про зустріч. Після цього, обвинувачений на своєму скутері поїхав до дерев`яної споруди, яка розташована неподалік будинку АДРЕСА_2 .

По дорозі він у магазині с. Белеїв Долинського району придбав дві пляшки вина, з якими приїхав до товаришів, серед яких був потерпілий ОСОБА_11 . Цього ж дня, близько 23 год., після розпивання спиртних напоїв, всі почали розходитись. Тоді ж, ОСОБА_7 пішов до свого скутера та мав намір їхати додому. В цей час до нього підійшов ОСОБА_11 , та став вимагати, щоб він відвіз його додому. При цьому ОСОБА_11 тримав в руці недопиту скляну пляшку з вином. ОСОБА_7 категорично відмовився підвозити ОСОБА_11 додому. Це обурило останнього, і тому між ними розпочалась сварка, яка переросла у бійку, під час якої ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вирішив позбавити життя ОСОБА_11 , тобто вбити його.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою вбивства ОСОБА_11 , вихопив у нього з руки скляну пляшку, розбив її до дороги і, тримаючи в руці частину пляшки за горловину, наніс ОСОБА_11 цілеспрямований удар у життєво важливу ділянку тіла - шию. Піц час нанесення удару ОСОБА_7 зачепив склом кисть правої руки потерпілого, спричинивши йому поріз.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження у вигляді різаної рани по долонній поверхні основної фаланги 2-го пальця правої кисті; синця та садна в лобній ділянці зліва; садна в ділянці лівого променево-зап`ясного суглоба на передній поверхні; садна та підшкірний крововилив на тильній поверхні правої кисті, та тяжкі тілесні ушкодження у вигляді різаної рани шиї ушкодженням правого судинно-нервового пучка і трахеї, які є небезпечними для життя в момент спричинення і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_11 на місці події, тобто умисно вбив його.

В апеляції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , просить змінити вирок суду першої інстанції та визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки під час розгляду справи не були досліджені обставини, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Звертає увагу суду на те, що на одязі та взутті ОСОБА_7 та у змивах рук не виявлена кров потерпілого, що підтверджується висновком експерта НДЕКЦ № 90/1288 від 13.11.2014 року та висновком експерта № 965 від 23.10.2014 року.

Вказує на те, що відповідно висновку експерта №69 від 13.11.2014 року, смерть ОСОБА_11 , настала в результаті рани шиї з ушкодженням правого судинно-нервового пучка і трахеї та супроводжувалась масивною зовнішньою кровотечею.

Враховуючи наведене вважає, що відсутність крові на одязі та у змивах з рук підозрюваного ОСОБА_7 свідчить про те, що в момент заподіяння ОСОБА_11 рани шиї ОСОБА_7 не міг перебувати перед потерпілим, оскільки в іншому випадку кров від ОСОБА_11 неодмінно попала б на одежу та руки обвинуваченого.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно встановив, що ОСОБА_7 вихопив у ОСОБА_11 з рук скляну пляшку, розбив її до дороги і, тримаючи в руці частину пляшки за горловину, наніс ОСОБА_11 цілеспрямований удар у життєво важливу ділянку тіла.

Вказує на те, що відповідно висновку експерта № 232-Д/1289 від 30.10.2014 року на поверхнях уламків скла, що вилучені 13.10.2014 року в ході огляду місця події, слідів рук не виявлено.

Обґрунтовуючи ухвалений вирок суд послався на показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які не були очевидцями події і жодних показань за яких обставин і яким способом потерпілому ОСОБА_11 було спричинено тілесне ушкодження шиї, в наслідок якого настала смерть, в судовому засіданні не давали.

Вважає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні захисту доручити органу досудового розслідування провести слідчі (розшукові) заходи по встановленню особи, на яку вказує свідок ОСОБА_19 і яка була очевидцем конфлікту, що мав місце 12.10.2014 року близько 23 год. між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги висновок судово-медичного експерта ОСОБА_20 № 69, оскільки під час проведення експертизи експертом не вирішені питання щодо характеру та механізму утворення поперечного розрізу шкіри від правого кінця рани шиї розміром 0,5 см, що ставить під сумнів правильність висновку експерта щодо характеру рани шиї як різаної.

Вважає, що в судовому засіданні експерт не змогла надати пояснення щодо характерних ознак рани шиї, які б давали підстави стверджувати про напрямок дії ріжучого предмету , а саме в напрямку зверху вниз, справа на ліво, а не навпаки.

Вказує, що наведені обставини ставлять під сумнів категоричність висновку експерта, щодо неможливості утворення рани шиї внаслідок падіння.

Звертає увагу на те, що експерт не змогла зробити висновок щодо характеру кровотечі, послідовності нанесення тілесних ушкоджень, не зробила висновок про те, чи супроводжувалась заподіяна рана долонної поверхні основної фаланги 2-го пальця правої кісті крововиливом, не вказала які методи дослідження застосовувались під час проведення експертизи. Вважає, що висновок експерта про те ,що «при зведені країв рани від правого її кінця мається розріз шкіри в поперечному напрямку довжиною 0,5см» , суперечить висновку про те, що рана шиї є різаної раною. Вважає, що безпідставно не досліджувалось можливість утворення бризок крові на штанах потерпілого ОСОБА_11 внаслідок заподіяної різаної рани долонної поверхні основної фаланги 2-го пальця правої кісті потерпілого. Висновок експерта про те, що потерпілий перебував у вертикальному положенні викликає сумнів враховуючи факт відсутності крові на взутті потерпілого.Не надано відповіді яким із уламків скла, вилучених з місця події, потерпілому заподіяна рана шиї. Незважаючи на сумніви у правильності вищенаведених висновків експертів, захисту було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про призначення повторної (комісійної) судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 та повторної судової медико-криміналістичної експертизи шматка шкіри шиї від трупа ОСОБА_11 , його одягу та осколків скла.

Крім того, допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 надав суду показання, що коли він із ОСОБА_21 пішов до клубу то біля ОСОБА_7 та ОСОБА_11 неподалік стояв невідомий йому хлопець. На переконання сторони захисту вказана невстановлена особа була очевидцем конфлікту між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 та могла надати суду показання щодо фактичних обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження.

Наведені обставини однозначно свідчать про неповноту судового розгляду, що відповідно до п.1 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції. Переконливих доказів, які би спростували показання ОСОБА_7 в ході судового розгляду не здобуто, а його винуватість у вчинені умисного вбивства ОСОБА_22 не доведено.

Крім того, в доповненнях до апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив дослідити в судовому засіданні одяг потерпілого ОСОБА_11 , висновок експерта № 69, висновок експерта № 241, висновок експерта НДЕКЦ № 90/1288 від 13.11.2014 року, висновок експерта № 965 від 23.10.2014 року, висновок експерта НДЕКЦ № 09/12-1311 від 19.11.2014 року, протокол огляду місця події та призначити повторну (комісійну) судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_11 повторну судову медико-криміналістичну експертизу

В апеляції потерпілий ОСОБА_9 , не оспорюючи встановлені обставини злочину та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить змінити вирок суду та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 більш сувору міру покарання. Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений вчинив вбивство , що було позбавлено життя , яке є найвищою соціальною цінністю молоду особу в розквіті силі ця втрата є непоправною. Звертає увагу апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_7 не розкаявся у скоєному, не сприяв швидкому розкриттю злочину, постійно змінював показання, намагався уникнути відповідальності. Вказує на те, що безпосередньо після вчинення злочину, не надав допомогу потерпілому ОСОБА_22 , а за весь період досудового слідства і численних судових засідань не спромігся відшкодувати шкоду заподіяну своїми злочинними діями, вибачитися за вчинений злочин.

Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав вимоги своєї апеляції і просив змінити вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 максимальну міру покарання, передбачену ч.1 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляції захисника і просили змінити вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій обвинуваченого та визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, прокурора ОСОБА_6 , який вважав, що апеляції не підлягають задоволенню, а вирок суду є законним, обґрунтованим та справедливим, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст.370,374 КПК України оскільки ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінально-процесуальним законом, на підставі об`єктивно встановлених обставин ,які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням з врахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Мотивуючи своє рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ..

Колегія суддів критично відноситься до доводів захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно прийняв показання вищевказаних осіб як докази вини обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки вони не були очевидцями вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.69 КПК України свідками визнаються фізичні особи, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Згідно ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Зі змісту показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вбачається, що вони підходячи до місця події почули дзвін розбитої пляшки, а коли підішли ближче то побачили що потерпілий ОСОБА_11 лежав на землі, а обвинувачений ОСОБА_7 знаходився від нього на відстані три метри. При цьому, свідок ОСОБА_12 вказує, що бачив розбите скло, яке було розсипане на місці події, горловину пляшки на відстані 20-30 см. від потерпілого, а осколки неподалік, бачив, що потерпілий стікає кров`ю і чув як ОСОБА_7 казав ОСОБА_23 , що він не хотів таких наслідків.

Ці показання свідка ОСОБА_12 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_10 , який підтвердив, що ОСОБА_7 сказав йому, що ОСОБА_11 його діставав і він його штовхнув, але не хотів цього.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 дали показання, які підтверджують те, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_10 дійсно знаходились в с.Велика Туря Долинського району 12.10.2014 р. При цьому, свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 дали показання в яких підтвердили наявність конфлікту між потерпілим ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_24 .

Так ,свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 показали, що ОСОБА_11 , знаходячись у нетверезому стані та тримаючи в руках пляшку вина, вимагав від ОСОБА_24 , щоб той відвіз його додому, внаслідок чого між ними почалася суперечка.

Аналогічні пояснення дала свідок ОСОБА_17 та свідок ОСОБА_18 , яка теж підтвердила, що чула звук розбитої пляшки, а коли підійшла до місця події то побачила потерпілого в крові.

Таким чином, незважаючи на те, що вищевказані свідки не були безпосередньо очевидцями вчиненого кримінального правопорушення, їх показання мають істотне значення для правильного встановлення обставин злочину, оскільки підтверджують подію кримінального правопорушення, вказують на мотиви та спосіб його вчинення.

Зі змісту апеляції захисника адвоката ОСОБА_8 вбачається, що він оспорює правильність встановлених обставин кримінального правопорушення та вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ст.119 КК України, оскільки вбивство потерпілого ОСОБА_9 було вчинено з необережності.

В обґрунтування своїх доводів адвокат ОСОБА_8 посилається на те, що під час розгляду справи було встановлено, що заподіяна потерпілому ОСОБА_9 рана шиї супроводжувалась масивною зовнішньою кровотечею. Однак, на одязі та взутті ОСОБА_7 та у змивах рук не виявлена кров потерпілого, що свідчить про те, що в момент заподіяння ОСОБА_11 вищевказаного ушкодження ОСОБА_7 не перебував перед потерпілим. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно встановив, що ОСОБА_7 вихопив у ОСОБА_11 з рук скляну пляшку, розбив її до дороги і, тримаючи в руці частину пляшки за горловину, наніс ОСОБА_11 цілеспрямований удар у життєво важливу ділянку тіла. Наполягає на тому, що рана шиї була заподіяна потерпілому ОСОБА_11 при обставинах на які вказує обвинувачений ОСОБА_7 , а саме в результаті того, що обвинувачений схопив ОСОБА_11 спереду за куртку та круговим рухом, зліва направо, відштовхнув його від себе.

Зі змісту показань ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 чіплявся до нього та вимагав відвезти його на скутері додому, в зв`язку з чим він обкрутивши потерпілого кругом себе через ліве плече, відштовхнув його внаслідок чого останній впав вперед головою ,розбивши пляшку, яку тримав у руці.

Разом з тим, вищевказані показання ОСОБА_7 необхідно визнати неспроможними, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та наведені в мотивувальній частині вироку суду.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що доводи обвинуваченого ОСОБА_7 були перевірені на стадії досудового слідства, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 13.10.2014 року та переглянутим у судовому засіданні його відозаписом, з яких слідує, що під час проведення слідчого експерименту безпосередньо на місці злочину ОСОБА_7 , демонструючи як він правою рукою схопив ОСОБА_11 за плече чи верхню частину руки, не зміг детально описати падіння ОСОБА_11 , в ході якого останній нібито розбив пляшку і якою наніс собі смертельні тілесні ушкодження. (а.п. 104-107);

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на протокол огляду місця події від 12-13 жовтня 2014 року та фототаблиці до нього, з якого слідує, що місцем події являється проїзна частина автодороги по АДРЕСА_1 , де знайдено труп потерпілого ОСОБА_11 зі слідами насильницької смерті. Під час огляду трупа в ділянці шиї на передній поверхні посередині справа виявлена рана з пошкодженням правого грудинно-ключично-соскоподібного м`яза, оголений щитоподібний хрящ, судини шиї. На ґрунті виявлено декілька осколків скла від пляшки, які знаходились на значній відстані від трупа і два уламки скла: горловина, на якій є акцизна марка та паперова етикетка Гросс-Лібенталь жовтого кольору та інший уламок також цієї ж пляшки , знаходились поряд з трупом. При цьому , в протоколі огляду місця події зазначено, що верхня частина уламка скляної пляшки примикала до горловини, а нижня частина має загострені кути пелюсткоподібної форми, на яких є нашарування бурого кольору зовні схожі на кров. З місця події вилучено уламки скла прозорого кольору від пляшки вина, а також уламки скла, на яких є плями речовини бурого кольору. (а.п. 84-91)

Вищевказані дані протоколу огляду місця події в частині виявлення осколків скла від пляшки в різних місцях і в тому числі на достатньо значній відстані від трупа потерпілого ОСОБА_25 , суперечать показанням обвинуваченого ОСОБА_7 щодо отримання ушкодження шиї потерпілим в результаті розбиття скляної пляшки при падінні, оскільки з протоколу огляду місця події вбачається що скляна пляшка була розбита ще до падіння потерпілого.

Відповідно висновку експерта № 69 від 13.11.2014 року, смерть ОСОБА_11 настала в результаті різаної рани шиї з ушкодженням правого судинно-нервового пучка і трахеї, що супроводжувалося масивною зовнішньою кровотечею і гострою серцевою недостатністю.

При судово-медичній експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: синець та садна в лобній ділянці зліва; різана рана шиї з ушкодженням правого судинно-нервового пучка і трахеї; садно в ділянці лівого променево-зап`ястного суглоба на передній поверхні; різана рана по долонній поверхні основної фаланги 2-го пальця правої кисті; садна та підшкірний крововилив на тильній поверхні правої кисті. Різана рана шиї з ушкодженням с пучка і трахеї має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення, всі інші ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Різані рани спричинені дією ріжучого предмета, яким міг бути як ніж, так і відламок скла, могли утворитися в результаті нанесення ударів останнім у ділянку шиї, правої кисті. Садна та синці могли утворитися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів останніми в ділянки обличчя, правої кисті, лівого променево-зап`ясткового суглоба, так і в результаті падіння з наступними ударами вказаними вище ділянками до таких. Характер та розташуванні ушкоджень дозволяють думати , що потерпілому було нанесено и, що в момент спричинення різаної рани шиї ріжучий предмет по відношенню до потерпілого діяв в напрямку зліва направо, дещо знизу вверх та спереду назад. Характер та розташування тілесних ушкоджень дозволяють вважати, що потерпілому було нанесено не менше 1-3 ударів в ділянку обличчя, один удар в ділянку шиї, не менше одного удару в ділянку лівого променево-зап`ясткового суглоба та не менше 3-4 ударів в ділянку правої кисті. Потерпілому було нанесено один удар ріжучим предметом в ділянку шиї, від якого настала смерть. Розташування тілесних ушкоджень на передній поверхні тіла свідчать проте, що розташування потерпілого до нападаючого було в основному передньою поверхнею тіла. Наявність різаної рани по долонній поверхні правої кисті не виключає можливості отримання її під час боротьби чи самозахисту. Наявність ознак дії ріжучого предмета при спричиненні рани шиї в напрямку зліва направо, знизу вверх та спереду назад виключає можливість її утворення при падінні та заподіянні самому собі удару в ділянку шиї розбитою пляшкою (а.п. 111117)

В судовому засіданні під час допиту експерта ОСОБА_20 з метою роз`яснення висновку експерта, були додатково уточнені дані, які мають значення для правильного встановлення обставин кримінального правопорушення та перевірені доводи сторони захисту щодо характеру та механізму утворення рани шиї та щодо напрямку дії ріжучого предмету, яким це ушкодження було заподіяно потерпілому ОСОБА_11 .

Так ,під час допиту експерта ОСОБА_20 було встановлено, що смерть потерпілого ОСОБА_11 наступила швидко за декілька хвилин, після нанесення різаної рани шиї, характер та розташування тілесних ушкоджень давало можливість думати, що місце прикладання сили не менше 1-2 разів. При цьому експертом було додатково уточнено, що рана шиї була розміром 9х4,5 см. з найбільшою глибиною посередині, та була завдана знизу вверх, спереду назад, зліва направо, про що свідчить поперечний надріз с правого боку, який міг утворитися після закінчення дії ріжучого предмета. При цьому експерт вказала на те, що поперечний надріз не міг утворитися внаслідок колотої рани, оскільки краї рани рівні, а механізм утворення різаної рани виключає отримання таких ушкоджень при падінні. Після отриманих ушкоджень потерпілий не міг виконувати будь-яких рухів, бо втрачав свідомість від значної кровотечі, а на тілі потерпілого була виявлена кров яка утворилась від кровотечі, яка могла бути як простою так і пульсуючою, оскільки був пошкоджений судинно-нервовий пучок.

Висновки судово-медичної експертизі узгоджуються с даними протоколу огляду трупа від 13.10.2014 року та фототаблицями до нього, відповідно яким під час огляду трупа ОСОБА_11 на передній поверхні шиї посередині справа виявлена теноподібна рана з пошкодженням підшкірних м`яз, пошкодженою передньою стінкою трахеї та правого нервово-судинного пучка, а по долонній поверхні другого пальця правої кисті виявлена рана дугоподібної форми (а.п. 92-99)

Суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги висновок експерта № 241 від 03.12.2014 року та фототаблицями, доданими до нього, відповідно до якого на шматку шиї потерпілого виявлена різана рана, яка заподіяна ріжучим предметом. Експертом було встановлено, що рана шиї у потерпілого могла бути заподіяна одним із уламків скла, вилученим під час огляду місця події. При цьому експерт прийшов до висновку, що під час утворення бризок крові на штанах, внаслідок заподіяння рани на шиї, потерпілий перебував у вертикальному положенні і був обернений до нападаючого переднє-правою поверхнею тіла, просочення тканини куртки і футболки кров`ю могло відбутись у вертикальному положенні потерпілого. Описаний вище механізм утворення слідів крові на одязі, виключає можливість заподіяння потерпілим собі рани шиї розбитою пляшкою при падінні, як вказує в своїх показаннях підозрюваний ОСОБА_7 (а.п. 165-170);

В судовому засіданні під час допиту експерта ОСОБА_26 , були більш детально роз`яснені вищевказані висновки експерта та методика, якою користувалась експерт при проведенні експертизи. Зокрема, експерт показала, що під час проведення експертизи досліджувались осколки скла, які були вилучені з місця злочину і на двох осколках, які були упаковані окремо, імунологічною експертизою було виявлено кров потерпілого. Висновок про те, що тілесні ушкодження були заподіяні наданими осколками підтверджується наявністю на них крові, іншими характеризуючими даними: їхніми розмірами, загостреними краями. При цьому експерт показала, що на штанах потерпілого були повздовжні плями правильних та неправильних овальних форм, що дало підстави вважати, що на час нанесення тілесних ушкоджень, потерпілий був у вертикальному положенні (стояв). Виходячи з характеру слідів крові, які утворилися у вертикальному положенні, виключається можливість заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим самому собі при падінні.

Таким чином, дані протоколу огляду місця події, висновки вищевказаних експертиз повністю спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що тілесне ушкодження шиї потерпілий ОСОБА_11 спричинив собі сам в результаті падіння.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апеляції захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 в тій частині ,що не було встановлено знаряддя злочину і не з`ясовано яким саме осколком скла було заподіяно рану шиї потерпілому ОСОБА_11 .

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що знаряддям злочину, яким було заподіяно тяжке тілесне ушкодження у вигляді різаної рани шиї з ушкодженням правого судинно-нервового пучка і трахеї, була частина скляної пляшки з горловиною.

Правильність цього висновку суду підтверджується даними протоколу огляду місця події від 12-13 жовтня 2014 року та фототаблиць до нього, відповідно до яких на місці злочину були знайдені численні осколки від скляної пляшки і в тому числі частина скляної пляшки з горловиною (а.п 84-91); даними вищенаведеної судово-медичної експертизи, якою встановлено, що рана шиї могла утворитися внаслідок дії ріжучого предмету, яким міг бути осколок скла; показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 ,які були поряд з містом вчиненого злочину, коли почули звук розбитої пляшки та бачили осколки скла на місті злочину; висновком експерта № 218 від 07.11.2014 року та доданими до нього фототаблицями, відповідно якому на шматку шкіри шиї виявлена різана рана, яка заподіяна ріжучим предметом і на краях рани накладень заліза не виявлено (а.п. 121-124)

Крім того, відповідно висновку експерта № 465 від 18.11.2014 року, в результаті дослідження осколків скла, які були вилучені під час огляду місця події, було встановлено, що форма, розміри, матеріал виготовлення осколків, конфігурація та колір їх поверхонь, а також наявність етикеток, їх частин й уривків акцизної марки на деяких осколках вказують на те, що вони до розділення були частиною скляної пляшки (а.п. 127 - 134)

В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звертає увагу апеляційної інстанції на те, що відповідно висновку експерта № 232-Д/1289 від 30.10.2014 року на поверхнях уламків скла, що вилучені 13.10.2014 року в ході огляду місця події, не виявлено слідів рук, що на думку захисника узгоджується з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 .

Разом з тим, висновки вищевказаної експертизи не можуть бути визнані безперечним доказом, який безумовно свідчить про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_7 і повинні бути оцінені в сукупності з іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні суду першої інстанції.

В судовому засіданні суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив призначити повторну (комісійну) судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_11 та повторну судову медико-криміналістичну експертизу, для усунення неповноти та встановлення обставин, які на його думку мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність встановлених кримінально-процесуальним законом підстав для проведення вищевказаних експертизі правильно вказав на те, що питання , які захисник ОСОБА_8 вважає за необхідне вирішати при проведення повторних експертиз, вже були предметом дослідження експертів, а висновки, які викладені по експертних дослідженнях достатньою мірою обґрунтовані, складені на підставі фактичних даних, отриманих в процесі проведення експертиз та узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що під час допиту експертів ОСОБА_20 та ОСОБА_26 були більш детально роз`яснені висновки експертиз та перевірені доводи сторони захисту в тому числі щодо наукового обґрунтування та методів за допомогою яких експерти дійшли до своїх висновків.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що питання про те чи супроводжувалась заподіяна рана долонної поверхні основної фаланги 2-го пальця правої кісті крововиливом, внаслідок якого могли утворитися бризки крові на штанах потерпілого, не може бути віднесено до обставин, які мають істотне значення для правильного розгляду кримінального провадження.

Суд першої інстанції також обґрунтовано відмовив захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 в задоволенні клопотання про доручення органу досудового розслідування провести слідчі (розшукові) заходи по встановленню особи, на яку вказує свідок ОСОБА_19 і яка могла бути очевидцем конфлікту між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 . Зокрема, зі змісту показань свідка ОСОБА_19 вбачається, що його висновок про наявність особи, якам могла бути очевидцем злочину носить вірогідний характер і під час розгляду кримінального провадження не встановлено об`єктивних даних про наявність такої особи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчинені злочину і правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_27 за ч.1 ст.115 КК України, оскільки він вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 .

При вирішенні питання про умисел ОСОБА_24 , суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги характер та локалізацію тілесного пошкодження, нанесення удару в життєво важливу ділянку тіла та використання в якості знаряддя злочину горловини від скляної пляшки. Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 не можуть бути кваліфіковані за ст.119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність, оскільки сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що завдаючи удар ОСОБА_11 ріжучим предметом (уламком скла) у шию потерпілого, він усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання.

Судова колегія вважає, що вимоги апеляції потерпілого ОСОБА_9 щодо зміни вироку суду в частині призначеного покарання та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 максимальної міру покарання, передбаченої ч.1 ст.115 КК України задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином,обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції обґрунтовано враховував, що він раніше несудимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, проживає з батьком та матір`ю-інвалідом III групи по зору, працьовитий, за місцем проживання характеризується посередньо (а.п. 190), на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах Долинської ЦРЛ не перебуває (а.п. 188), за медичною допомогою в обласну психоневрологічну лікарню № 3 не звертався, на амбулаторному та стаціонарному обліку не знаходився (а.п. 191)

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на відсутність обставин, які відповідно до вимог ст.66 КК України, можуть бути визнані такими що пом`якшують покарання і на відсутність обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, визнаються такими що обтяжують покарання.

При цьому суд прийшов до правильного висновку про виключення такої обтяжуючої покарання обставини, як перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння. Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що згідно довідки з Долинської ЦРЛ від 01.12.2014 року було встановлено, що ОСОБА_7 не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а інших даних, які б підтверджували факт вживання обвинуваченим алкоголю судом не встановлено.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливо без його ізоляції від суспільства і обрав обвинуваченому ОСОБА_7 справедливу міру покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону, які можуть бути підставою для скасування вироку суду та направлення справи на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін .

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців із дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_2

Судді : підписи ОСОБА_3

ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно. Суддя : ОСОБА_2 >