Справа № 11- 250/2007 р. Головуючий
у 1 інстанції - Висоцька Н.В.
ч.2 КК Доповідач
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2007 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого - С алая Г.А.

Суддів:
Борисенка І.П., Акуленко
С.О.

При секретарі -
Носко А.А.

З участю
прокурора - Томилка М.П.

Засудженого -
ОСОБА_1

Адвоката
-ОСОБА_5

Потерпілої -
ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові
кримінальну справу за апеляцією прокурора Семенівського району на вирок
Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженець та мешканець с Костобобрів
Семенівського району Чернігівської області, громадянин України, з середньою
освітою, не одружений, раніше судимий: 16. 07.2002 року по ст. 185 ч.І КК
України до штрафу в сумі 510 грн.; 06. 06. 2005 року по ст. ст. 15 ч.І, 369 ч.
1, 75 КК України до 2 років обмеження волі, з випробуванням, з іспитовим
строком 1 рік,

засуджений по ст. 286 ч.2 КК, з застосуванням ст. 69 КК України до 3 років
обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання
частково приєднане не відбуте покарання за вироком від 06. 06. 2005 року і
остаточно призначене покарання у вигляді 3 років 1 місяця обмеження волі, з
позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки.

З засудженого ОСОБА_1 стягнуті судові витрати за проведення експертизи в
сумі 122 грн. 40 коп.

Вироком суду засуджений ОСОБА_1 визнаний винним в тому,
що 07 травня 2006 року, біля 19 години, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, та не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом,
керував автомобілем „Москвич - 2140" державний номер НОМЕР_1, зі швидкістю
120 - 140 км/год. Рухаючись по автодорозі зі сторони с Олександрівна в
напрямку с Костобобрів
Семенівського району, ОСОБА_1 перевозив в салоні автомобіля ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 Під час руху, ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.1 а; 2.3 б, 2.9 а, 12. 1,
12.6 б Правил дорожнього руху, не уважно стежив за дорожньою обстановкою,
перевищив безпечну швидкість руху, не справився з керуванням виїхав на праве
узбіччя дороги, а потім у кювет, де здійснив наїзд на дерево. В результаті
дружньо - транспортної пригоди ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження у
вигляді: закритої черепно -мозкової травми з множинними переломами кісток
черепу та руйнування головного мозку і помер на місці.

В апеляції прокурор Семенівського району просить скасувати вирок суду
відносно ОСОБА_1 в зв'язку з м'якістю призначеного покарання і постановити
новий вирок, яким призначити засудженому покарання у вигляді позбавлення волі,
посилаючись, на безпідставність застосування до засудженого ст. 69 КК, а також
безпідставність призначення покарання у вигляді обмеження волі. Крім того,
прокурор просить виключити з вироку суду застосування до засудженого
додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним
засобом, якого засуджений не має.

В судовому
засіданні прокурор підтримав подану апеляцію.

Адвокат ОСОБА_5 і засуджений ОСОБА_1 при розгляді справи в апеляційному
суді просили апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без
змін.

Засуджений ОСОБА_1 пояснив, що він повністю визнав свою вину у скоєному
злочині, добровільно відшкодував завдану матеріальну і моральну шкоду. Пояснив
також, що не має права керування транспортним засобом.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що засуджений повністю
відшкодував матеріальну і моральну шкоду, призначене засудженому покарання її
задовольняє, тому вона просить апеляцію прокурора залишити без задоволення.

Вислухавши доповідача, думку прокурора, потерпілу,
засудженого та його захисника, перевіривши під час часткового судового слідства
матеріали

кримінальної
справи і доводи апеляції, колегія суддів
вважає необхідним подану апеляцію задовольнити з наступних підстав.

Винність засудженого ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого злочину, при
обставинах наведених у вироку суду повністю підтверджується сукупністю доказів,
що досліджені в суді першої інстанції. Під час досудового слідства і в судовому
засіданні засуджений повністю визнав свою вину в пред'явленому обвинуваченні.
Доведеність вини засудженого в апеляції не оспорюється.

Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і
дії засудженого ОСОБА_1 правильно кваліфіковані по ст. 286 ч. 2 КК України.

Суд першої інстанції, із застосуванням ст. 69 КК України, призначив
засудженому більш м'яке покарання, у вигляді обмеження волі, ніж передбачене
санкцією ст. 268 ч.2 КК України.

Приймаючи таке рішення суд у вироку суду вказав на обставини, що
пом'якшують покарання засудженого: щире каяття, сприяння розкриттю злочину,
добровільне відшкодування матеріальної і моральної шкоди, а також позитивну
характеристику за місцем проживання.

Однак, згідно вимог ст. 69 КК України, крім декількох обставин, що
пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину,
суд повинен також урахувати особу винного і належним чином умотивувати своє
рішення.

Колегія суддів вважає, що при наявності декількох обставин, що пом'якшують
покарання, суд першої інстанції, при застосуванні ст. 69 КК України, належним
чином не урахував дані про особу винного і належним чином не умотивував це у
вироку. Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1, в стані алкогольного
сп'яніння, скоїв вказаний злочин в період невідбутого покарання за попереднім
вироком, яким він був вже засуджений до покарання у вигляді обмеження волі.

Наведене свідчить, що призначене за попереднім вироком ОСОБА_1 покарання у
вигляді обмеження волі не досягло своєї мети виправити засудженого і попередити
вчинення нових злочинів.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
необгрунтовано застосував до засудженого ОСОБА_1 ст. 69 КК України і повторно
застосував до засудженого покарання у вигляді обмеження волі, яке не є
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При наведених обставинах вирок суду підлягає скасуванню в зв'язку з
необхідністю призначення ОСОБА_1 більш суворого покарання у вигляді позбавлення
волі.

При призначенні покарання засудженому ОСОБА_1 колегія
суддів враховує наявність позитивної характеристики та даних про хворобливий
стан здоров'я засудженого, тому вважає можливим призначити засудженому
мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі, що передбачене санкцією ст.
286 ч.2 КК України, без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення
права керування транспортним засобом, оскільки засуджений його не має.

Згідно вимог ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного
покарання, колегія суддів вважає необхідним частково приєднати невідбуту
частину покарання за вироком від 06. 06. 2005 року.

Керуючись ст.
378 КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:

Апеляцію прокурора Семенівського району Чернігівської області задовольнити,
вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2007 року
відносно ОСОБА_1 скасувати в частині призначеного покарання.

Визнати ОСОБА_1винним по ст. 286 ч.2 КК України і призначити покарання у
вигляді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортним
засобом.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати
невідбуте покарання за вироком від 06. 06. 2005 року і остаточно призначити
покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права
керувати транспортним засобом.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з 17. 01.2007 року.

В іншій частині
вирок суду залишити без змін.

На вирок суду можуть бути подані касаційні скарги до
Верховного Суду України протягом одного місяця з моменту проголошення, а
засудженим з моменту вручення копії вироку.