Справа № 535/484/14-к
Провадження № 1-кп/535/41/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Котельва кримінальне провадження за № 0000193 від 07 травня 2014 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, маючому базову загально середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, раніше судимого; 1). 14.01.1994 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.229-2, ч.3 ст.81 КК України (в ред.1960 р.) до 5 років позбавлення волі. Звільнений 04.11.1998 року, по відбуттю строку покарання; 2). 5.06.2001 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст.222, ч.2 ст.229-6. ст.42 КК України ( в ред.1960 р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 16.09.2003 року відповідно до ст.3 Закону України «Про амністію»; 3). 29.09.2004 року Шишацьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст.309, ч.1 ст.311, ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 08.07.2006 року по відбуттю строку покарання; 4) 14.09.2007 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст.309 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 06.11.2009 року по відбуттю строку покарання; 5) 06.08.2012 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст.309 КК України до 2-х років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном на 2 роки,

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України;

В С Т А Н О В И В:
Як встановлено органами досудового слідства, що в свою чергу знайшло підтвердження і в ході судових засідань при безпосередньому розгляді даного кримінального провадження, ОСОБА_4 маючи не зняту і не погашену судимість в установленому законом порядку під час відбування покарання, вчинив новий тяжкий злочин, при наступних обставинах. В порушення вимог Положення про дозвільну систему затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року N 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. N 622, 20 квітня 2012 року в першій половині дня перебуваючи на вул. Матросова сел. Котельва під час скопування землі знайшов 7 набоїв часів Великої Вітчизняної війни, після чого привласнив їх, тобто незаконно придбав та переніс до свого місця проживання за адресою 1 АДРЕСА_2 . Котельва де відокремивши кулю від гільз 7 набоїв, здобув порох в кількості 22,3 грами, який зберігав до 22 квітня 2014 року.

22 квітня 2014 року працівниками Котелевського РВ УМВС України в Полтавській області під час проведення обшуку за ухвалю слідчого судді в домогосподарстві по 1 пров. Островського, 9 сел. Котельва за місцем проживання ОСОБА_4 було відшукано та вилучено порох який у відповідності до висновку комплексної судової вибухо-технічної експертизи № 70/99 від 06 травня 2014 року являється вибуховою речовиною метальної дії одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом. Дана вибухова речовина метальної дії (одноосновний нитроцилюлозний бездимний порох) придатний до хімічної реакції у формі горіння.

В ході проведення судового слідства судом були досліджені докази, зібрані органами досудового слідства та надані державним обвинувачем суду, з метою встановлення об`єктивної істини по справі.

Під час судового слідства обвинувачений ОСОБА_4 , в свої поясненнях суду свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочину) фактично визнав повністю. Так, не заперечуючи обставин приведених вище, пояснив суду, що дійсно в квітні 2012 року в денний час на вулиці Матросова шукаючи металолом в землі знайшов 7 набоїв часів Великої Вітчизняної війни, переніс їх до себе, де відокремивши кулі від гільз, начищав кулі, щоб зробити браслети, чотки, які він навчився робити в колонії під час відбування покарань. Порох, який він дістав з гільз в невеликій кількості, висипав на шматок газети і поклав у столик. Через два роки 22 квітня 2014 року працівники міліції під час проведення обшуку знайшли цей порох, про який фактично він забув. Зазначив суду, що нічого з пороху робити не збирався, що підтверджується тривалістю його зберігання в одному місці в тій самій газеті.

При цьому, обвинувачений підтвердив суду, що говорить правду, щиро розкаюється в скоєному кримінальному правопорушенні, просив не карати його, бо він доглядає стару бабусю, про що надав суду відповідну довідку.

Винність ОСОБА_4 , у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України стверджена поясненнями свідків: працівників міліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , котрі під час судового засідання кожен окремо підтвердили суду, що дійсно 22 квітня 2014 року вони приймали участь в обшуку, і під час проведення обшуку в домогосподарстві АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 відшукали в шухлядці трюмо та вилучели порох який передали на судову вибухо-технічну експертизу до НДКЦ; понятого ОСОБА_8 , котрий під час судового засідання пояснив суду, що дійсно приймав участь в якості потятого при обшуку в ОСОБА_4 , під час якого працівники міліції знайшли порох, в невеликій кількості, і забрали з собою; експертів НДКЦ ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , котрі під час судового засідання кожен окремо підтвердили суду, проведення та висновок проведеної ними експертизи, а також результат встановлення того, що вилучений в ОСОБА_4 порох є вибухова речовина метальної дії (бездимним порохом) придатним до хімічної реакції у формі горіння. При цьому, експерт ОСОБА_10 , щодо можливості використання і нанесення шкоди цим порохом, зазначив суду, що учбовий зривпакет, який використовують під час навчань, містить більше 40 грамі димного пороху, а та кількість пороху, яка була вилучена у ОСОБА_4 , із змісту його пояснень спричинити якісь небезпечні ушкодження практично не могла.

Окрім цього, винність обвинуваченого у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України стверджена також оголошеними та дослідженими під час судового слідства наступними доказами: витягом з кримінального провадження № 0000193 від 07 травня 2014 року; протоколом проведення обшуку від 22.04.2014 року та фото-таблицею до нього; висновком комплексної судової вибухо-технічної експертизи № 70/99 від 06 травня 2014 року; наявністю речових доказів.

Суд системно дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, допитавши обвинуваченого, свідків, проаналізувавши норми кримінального закону, враховуючи фактичні обставини по даному конкретному кримінальному провадженню дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , винний в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), за вище вказаних обставин, зокрема в незаконному придбанні та зберіганні вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України.

У той же час суд вважає, що в діях обвинуваченого лише формально містяться ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, однак вони через малозначність (наявність 22,3 грама бездимного пороху) не становлять суспільної небезпеки , тобто не заподіяли і не могли заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до змісту вимог ст.ст. 1, 2 КК України Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам. Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили. Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до змісту вимог ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Це положення конкретизує зміст суспільної небезпеки як загальної ознаки злочину, якою законодавець підкреслює, що правосуддя в Україні має здійснюватися на засадах принципів справедливості та індивідуалізації кримінальної відповідальності, за яких формальний момент - кримінальна протиправність діяння не може превалювати над фактичним - відсутністю суспільної небезпеки конкретного діяння.
Крім цього, при прийнятті рішення, щодо визнання дій вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 , такими, що не є злочином та враховуючи, що поняття малозначності є в більшості своїй оціночним поняттям, суд врахував і судову практику судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України, зокрема Ухвалу від 03.10.1996 року (Вісник Верховного Суду України 1997 р., № 1).

За таких обставин враховуючи фактичні обставини по даному кримінальному провадженню, особу обвинуваченого та норми кримінального права суд вважає, що дії ОСОБА_4 , по придбанню 7 набоїв часів Великої Вітчизняної війни та зберігання пороху в кількості 22.3 грами лише формально містяться ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, і через малозначність взагалі не становлять суспільної небезпеки, не заподіяли і не могли заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Тому у суду є всі законні підстави щоб обвинуваченого ОСОБА_4 виправдати за обвинуваченням по ч. 1 ст. 263 КК України в зв`язку з малозначністю на підставі вимог ч. 2 ст. 11 КК України.

Згідно медичного висновку про стан здоров`я, працездатність та необхідність застосування примусового лікування від алкоголізму від 25.05.2014 року, ОСОБА_4 , має діагноз: Здоровий. Лікування від вживання ПАР не потребує. На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відповідно до вимог ст. 118-122 КПК України, які б підлягали стягненню з обвинуваченого відсутні.

Питання про речовий доказ по кримінальному провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме: порох в кількості 22,3 грами, як такий, що вилучений з обігу і не має ніякої цінності необхідно знищити.

Заходи забезпечення кримінального провадження та запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 376, КПК України, суд;-
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України, виправдати у зв`язку з малозначністю з підстав зазначених в ч. 2 ст. 11 КК України.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме: порох в кількості 22,3 грами, як такий, що вилучений з обігу і не має ніякої цінності знищити.

Вирок може бути оскаржений через Котелевський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Обвинуваченому та прокурору вирок вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя