Справа № 1905/1358/2012
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2012 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої Піцик В.М.

при секретарі Николайчук З.М.

з участю прокурора Заскоцької З.І.

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, вдівця, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого в порядку ст.89 КК України

в скоєнні злочину передбаченого ст.191 ч.3 КК України

встановив:

ОСОБА_1, працюючи сторожем складського приміщення в приватного підприємця ОСОБА_2, що в с.Кошилівці Заліщицького району Тернопільської області, будучи матеріально-відповідальною особою за забезпечення збереження ввірених йому матеріальних цінностей, 07.10.2012 року привласнив один мішок цукру, вагою 50 кг, вартістю 338 гривень, який виніс з території складського приміщення та 08.10.2012 року реалізував невідомим особам.

16.10.2012 року ОСОБА_1, продовжуючи свій злочинний умисел, з складського приміщення приватного підприємця ОСОБА_2, що в с.Кошилівці Заліщицького району Тернопільської області, привласнив один мішок цукру, вагою 50 кг, вартістю 338 гривень та один мішок муки, вагою 50 кг, вартістю 100 гривень, які виніс з території складського приміщення та 17.10.2012 року реалізував невідомим особам.

Своїми злочинними діями підсудний ОСОБА_1 заподіяв потерпілому ОСОБА_2 матеріальних збитків на загальну суму 776 гривень.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що 03.10.2012 року він був прийнятий сторожем до приватного підприємця ОСОБА_2, що в с.Кошилівці Заліщицького району, він мав охороняти територію складу та приміщення магазину. 07.10.2012 року він заступив на чергування. Того ж дня біля 22 години він вирішив зайти подивитися складське приміщення магазину. В ньому він виявив мішки з мукою та цукром. Через важке матеріальне становище він вирішив викрасти мішок цукру з приміщення складу. Спочатку він відчинив один навісний замок, а потім врізний та зайшов всередину, з лівої сторони він побачив мішки з цукром. Взявши один мішок, він виніс його з приміщення складу та заховав неподалік. На ранок, коли прийшов ОСОБА_2, він здав йому чергування, але останній добре склад не обдивлявся, а лише подивився, що замки цілі. Після цього він вирішив піти додому, але перед цим зайшов в те місце, де заховав мішок. Взявши зі схованки мішок цукру, він пішов до автобусної. По дорозі до нього під'їхав вантажний автомобіль, в якому було двоє незнайомих чоловіків, і він продав їм мішок цукру за 180 гривень.

16.10.2012 року він знову заступив на чергування, близько 21 години до приміщення магазину підїхав автомобіль білого кольору марки ВАЗ 2109, запитати дорогу до м.Бучача. Він їм у відповідь запропонував купити мішок цукру та мішок муки, на що останні погодилися. Після цього він зайшов всередину складського приміщення і виніс звідти мішок цукру та мішок муки, за що йому заплатили 300 гривень. 17.10.2012 року зранку прийшов ОСОБА_2 виявив нестачу та викликав працівників міліції.

Підсудний ОСОБА_1 повністю погодився з всіма доказами, які були зібрані по справі під час досудового слідства.

Виходячи із встановленого в судовому засіданні, суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ст.191 ч.3 КК України, так як він, будучи матеріально-відповідальною особою, привласнив чуже майно, яке йому було ввірене, повторно.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, а саме: те, що скоєний злочин є тяжким, особу підсудного, а саме: те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей.

Обставини, які пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які обтяжують покарання підсудному ОСОБА_1, суд не вбачає.

А, тому, суд приходить до переконання, що міру покарання підсудному ОСОБА_1 слід призначити в межах санкції ст.191 ч.3 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з охороною майна, і на підставі ст.75 КК України звільнити його від основного покарання, встановивши йому іспитовий строк один рік.

Суд також вважає, що до підсудного ОСОБА_1 слід застосувати обмеження передбачені ст.76 ч.1 п.2, 3 КК України.

Керуючись ст.ст.322-324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст.191 ч.3 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з охороною майна, строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком один рік.

На підставі ст.76 ч.1 п.2, 3 КК України зобов'язати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок може бути подано апеляцію протягом 15 діб в апеляційний суд Тернопільської області через Заліщицький районний суд.

Головуюча: підпис

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_3