Справа № 206/497/15-к
Провадження № 1-кп/206/56/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" лютого 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000012 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого:

- 30.10.2001 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 28.08.2002 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 рокам позбавлення волі;

- 03.04.2006 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з випробувальним строком 2 роки 6 місяців;

- 13.10.2006 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 01.08.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 395 КК України до 6 місяців арешту;

- 27.02.2013 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 309, ст. ст. 69, 70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 14.06.2014 року;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

потерпілий - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 02 січня 2015 року о 21-00 год., проходячи повз буд. АДРЕСА_2 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , побачив, як раніше незнайомий ОСОБА_5 несподівано штовхнув ОСОБА_6 .
Припиняючи дії ОСОБА_5 , ОСОБА_3 підбіг до ОСОБА_5 , та відштовхнув від своєї співмешканки ОСОБА_6 , від чого ОСОБА_5 впав на проїжджу частину дороги. Внаслідок падіння, з внутрішній кишені одягненої на ОСОБА_5 куртки на проїжджу частину випав мобільний телефон «Lenovo А800». ОСОБА_3 став прибирати ОСОБА_5 з проїжджої частини та в процесі вказаних дій помітив вищевказаний мобільний телефон.

В цей момент у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону належного ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 переконавшись, що його дії є таємними для потерпілого, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав піднявши з проїжджої частини, мобільний телефон «Lenovo А800», вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи, складає 650 грн.

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 650 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі, пояснивши суду, що він 02 січня поточного року під час штовханини між його співмешканкою та потерпілим ОСОБА_5 біля будинку АДРЕСА_2 викрав мобільний телефон останнього, який потім добровільно здав правоохоронним органам.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися.
Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.
Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості, такими що вірно відображають фактичні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.
А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

Підводячи підсумок викладеному суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня вчиненого злочину, особистості обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше судимий за корисливий злочин, на обліку у лікаря-нарколога перебуває з діагнозом: «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіодов. Синдром залежності», у лікаря психіатра не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є визнання вини та щире каяття, а також відшкодування завданої шкоду.
Обтяжуючих вину ОСОБА_3 обставин, під час судового розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.
Приймаючи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 369, 371-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на 3 (три) роки та з покладенням на нього обов`язків п.п. 2, 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту - скасувати.
Речовий доказ - мобільний телефон «Lenovo А800», переданий на зберігання ОСОБА_5 , залишити останньому за належністю.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1