Справа № 11-101/11 Головуючий у І інстанції Соловей
Категорія - ч.1ст.121 КК України. Доповідач Карнаух А. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
СуддівОСОБА_2, ОСОБА_3
з участю прокурора засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_5 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від

13 грудня 2010 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, має двох неповнолітніх дітей, не працюючий, згідно ст. 89 КК України не судимий, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

засуджений за частиною 1 статті 121 КК України до позбавлення волі на строк 5 років.

Визначено рахувати строк відбуття покарання ОСОБА_5 з часу затримання 19 серпня 2010 року.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_5 в доход держави 433 грн. 44 коп. судових витрат за проведення експертизи.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 81 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишено у вигляді взяття під варту.

Вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що приблизно о 23 годині 18 серпня 2010 року, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, зайшов до кімнати будинку № 66 по вулиці Одинця в місті Остер Козелецького району Чернігівської області, належного ОСОБА_7, де зустрів останнього. Між ОСОБА_5 і ОСОБА_7, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, під час якої ОСОБА_7 ударив рукою в обличчя ОСОБА_5, від чого той впав на підлогу. ОСОБА_5, підвівшись із підлоги на коліна, дістав із барсетки розкладний ніж, розклав його і умисно наніс два удари у ліву частину грудної клітки ОСОБА_7 За висновком № 162 від 31 серпня 2010 року судово-медичного експерта у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох колото-різаних ран лівої половини грудної клітки, що проникають у грудну порожнину без ушкодження внутрішніх органів, та супроводжувалися зовнішньою і внутрішньою кровотечею, що як кожне окреме, так і разом, за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляції захисник ОСОБА_6, пославшись на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, просив вирок суду змінити, перекваліфікувавши дії засудженого ОСОБА_5 зі ст. 121 ч.1 КК України на ст. 124 КК України, призначивши йому покарання в межах санкції цієї статті.

В обґрунтування доводів апеляції зазначив, що показання потерпілого ОСОБА_7, які зазначені у вироку суду, не відповідають його фактичним показанням, які він давав на досудовому слідстві і які були перевірені в судовому засіданні. Показання ОСОБА_5 про те, що він застосував ніж для самозахисту узгоджуються із показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який першим ударив засудженого.

Засуджений в апеляції, вказуючи на допущені порушення під час досудового слідства, стверджував про свою непричетність до злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки дістав ніж лише для самозахисту від протиправних дій потерпілого.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_5, який просив задовольнити апеляції, думку прокурора, котрий вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені в апеляціях, колегія суддів підстав для їх задоволення не знаходить.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що суд першої інстанції дослідив всі обставини, які могли мати значення для правильного вирішення справи та перевіривши зібрані в справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину за який його засуджено.

Твердження захисника та засудженого про непричетність останнього до спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7, спростовуються показання потерпілого на досудовому слідстві, який показав, що 18.08.2010 року близько 23 години до нього в будинок зайшов ОСОБА_5, якого він два рази вдарив в обличчя на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, чого останній впав на підлогу. Другий раз вдарив ОСОБА_5 після того як засуджений наніс йому два удари ножем в грудну клітку (а. с. 22, 23).

В явці з повинною засуджений ОСОБА_5 щиро розкаявся в тому що 18.08.2010 року близько 23 години в будинку ОСОБА_7 наніс останньому два удари ножем в область грудної клітки. Стверджував, що явку з повинною напис власноручно без застосування фізичного або психічного тиску (а. с. 12).

Під час відтворення обстановки та обставин події засуджений ОСОБА_5 добровільно розказав та показав, як умисно наніс потерпілому два удари ножем в ліву частину грудної клітки, після того як ОСОБА_8 вдарив його в обличчя (а. с. 42-48).

За змістом судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді двох колото-різаних ран лівої половини грудної клітки, які проникають в грудну порожнину без ушкоджень внутрішніх органів та супроводжувались зовнішньою та внутрішньою кровотечею.

Дані тілесні ушкодження спричинені дією колючо-ріжочого знаряддя типу ножа і могли виникнути внаслідок нанесення двох ударів ножем в строк 18.08.2010 року та відносяться до категорії тяжких як кожне окремо так і разом за ознакою небезпечності для життя (а. с. 69,70)

Згідно висновку судово-медичної експертизи, на ручці ножа, який був вилучений з кишені ОСОБА_9, був виявлений піт, походження якого не виключається від засудженого, з врахуванням його групи крові (а. с. 84-86)

За таких обставин наведені в апеляціях доводи захисника та засудженого про відсутність в його діях ознак умисного тяжкого тілесного ушкодження і твердження про вчинення вказаних злочинних дій у стані необхідної оборони та її перевищені внаслідок протиправних дій потерпілого є безпідставними, а вирок суду в цій частині законним та обґрунтованим.

Суд дослідив всі докази в справі, дав їм належну оцінку у вироку та правильно кваліфіковані дії засудженого ОСОБА_5 за частиною 1 статті 121 КК України.

Призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статті 65 КК України.

При його обранні суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини які помякшують та обтяжують покарання, особу засудженого, котрий задовільно характеризується за місцем проживання і призначив ОСОБА_5 покарання з ізоляцією засудженого та поміщення його до кримінально-виконавчої установи, в мінімальній межі, установленій в частині 1 статті 121 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б були підставою для скасування чи зміни вироку або ставили під сумнів доведеність винності засудженого, кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного йому покарання не вбачається.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 377, 379 Кримінально-процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляції захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_5, залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2010 року, щодо ОСОБА_5, залишити без зміни.

СУДДІ:

А.С. ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_3