Справа № 1-170 2007 рік
ВИРОК

Іменем України

21 грудня 2007 року Івано-Франківський
міський суд

в складі: головуючого-судді Кишакевича Л.Ю.,

з участю: секретарів Нагірної М.Б., Кантурак Н.П.,

прокурора Баландіної Ю.Ю.,

захисника ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківська кримінальну
справу про обвинувачення :

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Галича Івано-Франківської області, жителя
АДРЕСА_1,
громадянина України, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, непрацюючого,
судимого 18.06.2004 року Галицьким районним судом за ч. З ст. 186 КК України до
4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від
відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

ОСОБА_2
вчинив відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб,
повторно.

Злочин вчинено
за наступних обставин.

Так,
30.04.2006 року, приблизно о 12 год.
45 хв. ОСОБА_2, проходячи біля будинку № 28, що по вул. Мазепи в м.
Івано-Франківську, разом із невстановленою особою з метою відкритого викрадення
чужого майна підійшли до раніше незнайомої потерпілої ОСОБА_3, і ОСОБА_2 зірвав
з шиї потерпілої золотий ланцюжок вагою 20 грам вартістю 2475 грн., з золотим
кулоном у вигляді хреста вагою 10,79 грам вартістю 1025 грн. Таким чином
ОСОБА_2 за попередньою змовою з невстановленою особою заволоділи майном
потерпілої ОСОБА_3 на загальну суму 3500 гривень. Після цього, ОСОБА_2 разом із
невстановленою особою та з викраденим майном втекли з місця вчинення злочину.

У
судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в скоєнні інкримінованого йому
злочину не визнав, вказавши, що даного злочину не вчиняв, потерпілу ОСОБА_3 не
грабував, оскільки у цей час знаходився у іншому місці, а саме на озері по вул.
Мазепи у м. Івано-Франківську.

Вина
підсудного ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується
показаннями потерпілої та свідків.

і

2

Потерпіла
ОСОБА_3, суду показала, що 30.04.2006 року на вул. Мазепи в м.
Івано-Франківську ОСОБА_2 ще з одним невідомим їй хлопцем підбігли до неї.
Тоді, ОСОБА_2 зірвав з шиї золотий ланцюжок з золотим кулоном і разом з цим
невідомим, обоє, втекли з місця пограбування. Збитки завдані злочином їй відшкодовані
повністю, тому претензій матеріального характеру до підсудного не має.

З
показань свідка ОСОБА_4 (а.с.31-32), оголошених у судовому засіданні, слідує,
що він бачив, як 30.04.2006 року на вул. Мазепи в м. Івано-Франківську раніше
невідомий ОСОБА_2 зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_3 ланцюжок і втік з місця
вчинення злочину.

Свідок
ОСОБА_5 суду показав, що 30.04.2006 року приблизно в обід, о якій годині не
пам'ятає, разом з ОСОБА_2 та ще з іншими хлопцями пішли відпочивати на Озеро по
вул. Мазепи, де пробули до 20.00 год.
Пам'ятає, як ОСОБА_2 ще з кимось із хлопців відлучалися від них, оскільки
йшли в магазин.

Вина
підсудного ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується
також наступними дослідженими у судовому засіданні письмовими матеріалами
справи.

Так, з
протокол-заяви потерпілої ОСОБА_3 від 30.04.2006 року (а.с. 3) слідує, що
потерпіла звернулася в органи внутрішніх справ з повідомленням про те, що
30.04.2007 року на вул. Мазепи в м. Івано-Франківську невідома особа відкрито
викрали її майно, зірвавши з шиї ланцюжок з хрестиком.

Протоколом
огляду місця події від 30.04.2006 р. (а.с. 6) та план-схемою (а.с. 7) до нього, встановлено та
оглянуто місце пограбування ОСОБА_3 - ділянка вул. Мазепи у м.
Івано-Франківську.

Згідно
протоколу пред'явлення осіб для впізнання від 02.05.2006 року (а.с. 16-18),
потерпіла ОСОБА_3 впізнала ОСОБА_2, як особу, яка 30.04.2006 року на вул.
Мазепи в м. Івано-Франківську разом з іншою особою, відкрито викрала у неї
золотий ланцюжок з хрестиком, зірвавши його з шиї.

Згідно
протоколу пред'явлення осіб для впізнання від 03.05.2006 року (а.с. 33-35),
свідок ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_2, як особу, яка 30.04.2006 року на вул. Мазепи в
м. Івано-Франківську відкрито викрала у потерпілої ОСОБА_3 золотий ланцюжок з
хрестиком, зірвавши його з шиї потерпілої.

Суд,
дослідивши всі зібрані по справі докази та оцінивши їх в своїй сукупності,
приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого
йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186
КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою
групою осіб, повторно.

Твердження підсудного ОСОБА_2 про те, що він не вчиняв пограбування
потерпілої є необґрунтованим і є способом захисту, який направлений на ухилення
від відповідальності. Суд відкидає такі показання підсудного ОСОБА_2, оскільки
вони спростовані послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_3, свідка ОСОБА_4,
які прямо вказали на ОСОБА_2, як на особу, яка пограбувала ОСОБА_3, зірваши з
її шиї ланцюжок, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими
матеріалами справи. На те, що ОСОБА_2 усвідомив свою відповідальність за
пограбування потерпілої ОСОБА_3 вказує і його подальша поведінка, спрямована на
добровільне повне відшкодування потерпілій ОСОБА_3 завданих його злочинними
діями матеріальних збитків. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що
підстав для обмови ОСОБА_2 потерпілою ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_4 - не має.

з

Призначаючи
покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про
особу винного, який раніше судимий, злочин вчинив під час іспитового строку,
позитивно характеризується, та обставини, які обтяжують і пом'якшують його
покарання. Обставин, які обтяжують покарання підсудного - не встановлено.
Обставиною, яка пом'якшує покарання ОСОБА_2 - є добровільне відшкодування
завданих збитків.

За таких
обставин справи, суд вважає, що виправлення підсудного ОСОБА_2 неможливе без
ізоляції від суспільства, тому покарання йому слід обрати в межах санкції ч.2
ст. 186 КК України у виді позбавлення волі з відбуванням у
кримінально-виконавчій установі.

Судом
встановлено, що ОСОБА_2 18.06.2004 року був засуджений Галицьким районним судом
Івано-Франківської області за ч. З ст. 186 КК України до 4 років позбавлення
волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з
іспитовим строком 2 роки. Таким чином, цей новий злочин ОСОБА_2 вчинив під час
іспитового строку, а тому, за правилами, передбаченими ст. 71 КПК України, до
покарання за знову вчинений злочин слід частково приєднати не відбуту частину
покарання за попереднім вироком.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК
України, -

засудив:

ОСОБА_2 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 та призначити йому
покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі з відбуванням у
кримінально-виконавчій установі.

На підставі ст.
71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за
вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2004
року до призначеного покарання, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання за
сукупністю вироків - 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі з
відбуванням у кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід
засудженому до набрання вироком законної сили змінити з підписки про невиїзд на
взяття під варту. Взяти ОСОБА_2 під варту в залі суду.

Строк відбування
покарання засудженому ОСОБА_2 обчислювати з 21.12.2007 року.

На вирок може
бути подана апеляція до апеляційного суду Івано-Франківської області через
Івано-Франківський міський суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а
засудженому, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення
йому копії вироку.