Дата документу Справа № 333/2116/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1006/15
Єдиний унікальний № 333/2116/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 296 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000938, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2015 року, якою
обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз: 09.10.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
У судовому рішенні зазначено, що до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , виходячи з якого дії останнього кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, та пов`язане з опором представникові влади, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку.

Між тим, у формулюванні обвинувачення органом досудового розслідування не конкретизовано у чому саме полягав опір ОСОБА_8 представникові влади, який виконував обов`язки з охорони громадського порядку та не зазначено прізвищ співробітників міліції. Однак, відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора це пасивна поведінка. Саме конкретизація складових дій обвинуваченої особи дозволяє розкрити зміст «опору», який є криміноутворюючою ознакою кваліфікованого складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, та дозволяє відмежовувати опір представнику влади від злісної непокори, за яку передбачена адміністративна відповідальність.

При цьому, опір має бути складовою частиною хуліганства, мати місце у період його вчинення. У тих випадках, коли опір мав місце після припинення хуліганських дій, - як протидія затриманню, він не може бути кваліфікуючою ознакою хуліганства. Однак, при формулюванні обвинувачення слідчим не зазначено, чи мали інкриміновані ОСОБА_8 дії у період вчинення останнім хуліганства, чи під час його затримання, якщо останнє мало місце. Так, при формулюванні обвинувачення слідчим зазначено лише, що « ОСОБА_8 направився до подвір`я, розташованого між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , де перебував до приїзду співробітників міліції». Що саме робив обвинувачений, перебуваючи на зазначеному подвір`ї, органом досудового розслідування не конкретизовано.

Також при формулюванні обвинувачення слідчий зазначаючи, що «хуліганські дії ОСОБА_8 , які тривали не менше 40 хвилин, були зупинені співробітниками міліції, які здійснювали охорону громадського порядку», не розкрив, яким саме чином були зупинені хуліганські дії.

Таким чином, слідчий під час формулювання обвинувачення чітко не вказав об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України з кваліфікуючою ознакою «опір представникові влади».

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що викладені органом досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення містять суперечності та не співпадають із визначеною кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 296 КК України, а тому повернув обвинувальний акт прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на незаконність судового рішення через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону зазначає, що висновок суду про неконкретність формулювання обвинувачення не відповідає змісту обвинувального акту, з якого вбачається, що ОСОБА_8 в ході вчинення хуліганських дій почав хапати одного із співробітників міліції за формений одяг, намагаючись, при цьому нанести тому удар однією з рук в область обличчя, що являється опором законній діяльності працівників міліції. Крім того, вийшов за межі наданих йому на даній стадії повноважень, перейшовши у підготовчому судовому засіданні до перевірки правильності кваліфікацій дії обвинуваченого.
На підставі цього, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого і його захисника, які просили ухвалу залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні в суді першої інстанції, задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт поряд з іншими відомостями має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що вказівки суду щодо невідповідності обвинувального акту відносно ОСОБА_8 вимогам ст. 291 КПК України, не суперечать нормі вказаного закону, а підстави, на які послався суд першої інстанції у своїй ухвалі, перешкоджають розгляду обвинувачення щодо ОСОБА_8 в судовому засіданні, оскільки така обставина як опір представникові влади, що є кваліфікуючою ознакою ч. 3 ст. 296 КК України, передбачає певну процедуру визначення, а таким чином, відсутність в обвинувальному акті формулювання зазначеної кваліфікуючої ознаки порушує право обвинуваченого на захист.

Колегія суддів також вважає, що суд правильно зазначив на відсутність в обвинувальному акті належних даних про час та тривалість інкримінованого правопорушення, що також не відповідає вимогам ст. 291 КПК України

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказав в ухвалі на підстави, які свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, тобто послався на обставини, які перешкоджають призначенню провадження до судового розгляду.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, а тому відповідно до задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді першої інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4