ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/3953/15-к

29.04.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів: ОСОБА_4

Орел - ОСОБА_5

потерпілої: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальне провадження №0000033 за обвинуваченням:

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області, українець, громадянин України, освіта вища, не одружений, утриманців не має, на військовому обліку не перебуває, фізичних та психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа - підприємець, не є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:
ОСОБА_8 23.01.2015 року близько 17-00 год., керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний № НОМЕР_1 , рухаючись по пр-ту 200 років Херсона зі сторони вул. Некрасова у напрямку вул. Карбишева у м. Херсоні, в районі перехрестя з вул. Блюхера, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 б), 4.16 а), 12.1 та 18.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху автомобіля до величини, яка б дозволила гарантовано зберегти контроль по керуванню ним, своєчасно не помітив та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_9 , який по пішохідному переходу переходив проїзну частину пр-ту 200 років Херсона у напрямку з ліва направо відносно руху автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_9 і останній отримав тяжкі тілесні ушкодження. Вказані наслідки знаходяться в причинному зв`язку з грубим порушенням з боку водія ОСОБА_8 вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п. 2.3 б) згідно з яким, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 4.16 а) згідно з яким, пішохід має право: на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора; п. 12.1 згідно з яким, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 18.1 згідно з яким, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорив, розкаявся. Показав, що 23.01.2015 року близько 17-00 год. він на автомобілі ВАЗ 21063 їхав по пр-ту 200 років Херсона у напрямку «Трьох штиків». Рухаючись по вул. Блюхера, де зосереджував свою увагу на тому, щоб об`їхати яму, своєчасно не помітив чоловіка пішохода, яким є потерпілий ОСОБА_9 , який по пішохідному переходу, розташованому за перехрестям вул. Блюхера з пр-том 200 років Херсона, переходив проїзну частину пр-ту 200 років Херсона зліва направо. Про те, що на тій ділянці дороги знаходиться пішохідний перехід і що він є нерегульованим, він знав. Розповів, що побачивши потерпілого, відразу ж загальмував, однак наїзду на останнього уникнути не вдалося. Місце ДТП не залишав, у його присутності потерпілого ОСОБА_9 на автомобілі швидкої допомоги повезли до лікарні.

Пред`явлений прокурором цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 , а також пред`явлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди визнав повністю. Щодо ухвалення рішення стосовно позовних вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди, зокрема щодо того, у якому розмірі вони мають бути задоволені, поклався на розсуд суду. До розгляду справи в суді відшкодував потерпілому ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 22,0 тис. грн., про що надав суду розписку і цей факт підтвердила потерпіла ОСОБА_6 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_9 ..

Просив не позбавляти його права керувати транспортним засобом. Обґрунтовуючи своє прохання, зазначив, що має намір відшкодувати потерпілому ОСОБА_9 у повному обсязі завдану шкоду у розмірі заявлених останнім позовних вимог, однак не зможе цього зробити у разі позбавлення його такого права, оскільки розмір його пенсії становить 999 грн. на місяць, він хворіє на ряд захворювань серцево судинної системи та витрачає на лікування значні кошти, а додатковим джерелом його доходу є дохід від підприємницької діяльності, пов`язаної з торгівлею рибною продукцією, під час здійснення якої йому необхідно використовувати транспортний засіб для відповідних поставок.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_9 .. Розповіла, що 23.01.2015 року близько 17-00 год. зателефонувала чоловікові, який в той час йшов з роботи додому, однак на її дзвінок відповів незнайомий їй чоловік, який повідомив про те, що її чоловік був збитий автомобілем на пішохідному переході на пр-ті 200 років Херсона, куди вона відразу ж пішла. Після прибуття швидкої допомоги її чоловіка повезли у лікарню, куди поїхала і вона, де він лікувався на протязі двох тижнів. Розповіла, що на даний час її чоловік не працює, перебуває вдома, самостійно у повному обсязі обслуговувати себе не може, а також не може вести звичний до цього спосіб сімейного життя. Підтвердила, що до розгляду справи судом обвинувачений передав їй в рахунок відшкодування завданої її чоловікові моральної шкоди 22,0 тис. грн.. Не наполягала на суворому покаранні, однак вважала за необхідне позбавляти обвинуваченого права керувати транспортним засобом.

Висновками судово медичної експертизи №28 від 10.02.2015 року стверджено, що у потерпілого ОСОБА_9 було виявлено тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя у виді закритого перелому тіла другого шийного хребця, струсу головного мозку, крововиливу в м`які тканини голови, саден обличчя, травматичного вивиху 41 зуба. Інші виявлені у потерпілого тілесні ушкодження належать до категорій середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень (т. 2, а.с. 11-12).

За висновком експертизи технічного стану транспортного засобу №376 від 07.02.2015 року перед настанням дорожньо транспортної пригоди робоча гальмівна система, рульове керування та система освітлення автомобіля ВАЗ 21063, яким керував ОСОБА_8 , були в технічно працездатному стані (т. 2, а.с. 13-16).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №1174 від 12.03.2015 року в умовах події, яка відбулася 23.01.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого, водій ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.1, 4.16 а) та 18.1 Правил дорожнього руху. Технічну можливість запобігання дорожньо транспортній пригоді, що сталася, він мав, вона полягала у виконанні ним цих вимог (т. 2, а.с. 17-18).

Оскільки обвинувачений визнав свою провину, сумнівів в добровільності його позиції немає, фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд, з врахуванням думки учасників судового розгляду, визнав відповідно до ст. 349 КПК України недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Суд вважає, що дії ОСОБА_8 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, і приходить до висновку, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за законом віднесений до тяжких злочинів, суб`єктивна сторона якого характеризується необережною виною, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за матеріалами справи характеризується фактично позитивно, зайнятий суспільно корисною працею, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, проте страждає на ряд захворювань серцево судинної системи, злочин вчинив вперше, обставинами, які пом`якшують покарання, визнає повне визнання вини та щире каяття, яке виразилося у тому, що у судовому засіданні обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого, до розгляду справи судом добровільно частково відшкодував потерпілому завдану моральну шкоду та висловив намір повністю відшкодувати потерпілому завдану його протиправними діями шкоду у розмірі, заявленому останнім, як майнову, так і моральну, обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину щодо особи похилого віку і вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства за умови здійснення контролю за його поведінкою кримінально виконавчою інспекцією.

Також при обранні міри покарання ОСОБА_8 суд враховує думку прокурора, який у судових дебатах порушив питання про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням та позицію потерпілої, яка погодилася з зазначеною думкою прокурора і не наполягала на направленні обвинуваченого для реального відбування покарання.

При цьому, при вирішенні питання щодо доцільності застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд дійшов такого висновку.

Згідно з частинами другими статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року, із змінами, «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Згідно з санкцією ч. 2 ст. 286 КК України за вчинення злочину, передбаченого вказаною статтею, передбачено покарання у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами або без такого.
Таким чином, згідно з Кримінальним законодавством України та санкцією ч. 2 ст. 286 КК України позбавлення права керувати транспортними засобами у даному випадку є факультативним додатковим покаранням, тобто необов`язковим для застосування, рішення щодо призначення або не призначення такого покарання приймається за внутрішнім переконанням суду.
У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винуватим у інкримінованому йому злочині та щиро покаявся, чим не уникав відповідальності за вчинене, злочин вчинив з необережності, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Крім того, в ході розгляду справи було достовірно встановлено, що під час вчинення злочину обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння не перебував, після його вчинення місця ДТП не залишив та до розгляду справи судом добровільно частково відшкодував потерпілому завдану моральну шкоду в сумі 22,0 тис. грн..
Крім того, з матеріалів справи видно, що обвинувачений ОСОБА_8 є особою похилого віку, отримує пенсію в розмірі 999 грн. на місяць, страждає на ряд захворювань серцево судинної системи, зокрема дифузний кардіосклероз, постійна форма фібриляції передсердь, гіпертонічна хвороба ІІ ст., у зв`язку з чим за призначення лікаря постійно приймає ліки, на придбання яких витрачає значні кошти, зайнятий суспільно корисною працею (т. 1, а.с. 61-70).
За даними довідки УДАІ УМВС України в Херсонській області від 02.03.2015 року протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_8 у 2013 - 2015 роках не оформлялися (т. 2, а.с. 33).

З огляду на наведене, суд вважає за можливе прийняти рішення про недоцільність призначення обвинуваченому вказаного вище додаткового покарання, враховуючи при цьому також те, що прийняття такого рішення сприятиме отриманню обвинуваченим додаткового доходу, окрім пенсії, а отже створить умови для можливості реального задоволення вимог потерпілого щодо відшкодування завданої йому шкоди, що в свою чергу сприятиме швидшому поновленню порушених прав останнього. При прийнятті такого рішення суд зважає також на те, що потерпіла ОСОБА_6 на протязі судового розгляду справи під час своїх промов неодноразово робила наголос саме на тому, що обвинувачений має відшкодувати її родині заподіяну його протиправними діями шкоду у повному розмірі, заявленому її чоловіком, розцінюючи це як спосіб покарання, яке має понести обвинувачений.

Вирішуючи пред`явлений потерпілим цивільний позов, суд, виходячи з встановленого ст. 60 ЦПК України обов`язку позивача довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що він підлягає задоволенню частково.

Так, з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди підлягає стягненню сума документально підтверджених належними та допустимими доказами витрат на придбання медичних препаратів в сумі 3 712,32 грн..

Позовні вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди у розмірі 38 500,00 грн., виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, з урахуванням ступеню вини обвинуваченого у заподіянні шкоди, характеру та обсягу душевних страждань потерпілого, їх тривалості, вимушеності змін в його житті, необхідності докладати додаткових зусиль для відновлення стану здоров`я, нормалізації психологічного стану, та зважаючи на надані ним докази, суд визнає обґрунтованими. На думку суду, саме такий розмір відшкодування є достатнім для компенсації втрат потерпілого немайнового характеру.

З огляду на наведене, та з урахуванням відшкодування обвинуваченим потерпілому моральної шкоди в сумі 22,0 тис. грн., загальна сума, яка підлягає стягненню на користь останнього, становить 20 212,32 грн. (3 712,32+38 500,00-22 000,00=20 212,32).

Позов прокурора про відшкодування витрат Херсонської обласної клінічної лікарні на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 в сумі 3 708,75 грн. є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 373 - 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язку повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 20 212,32 (двадцять тисяч двісті дванадцять грн. 32 коп.) грн..
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь Херсонської обласної клінічної лікарні 3 708,75 (три тисячі сімсот вісім грн. 75 коп.) грн. в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 ..
Стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати:

- на користь КЗ Бюро судово медичної експертизи 110,70 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення судово медичної експертизи №28 від 10.02.2015 року;

- на користь держави в особі НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській області 393,12 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення судової автотехнічної експертизи №376 від 07.02.2015 року;

- на користь держави в особі Одеського НДІСЕ 295,20 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення судової автотехнічної експертизи №1174 від 12.03.2015 року.

Речовий доказ у справі автомобіль ВАЗ 21063, реєстраційний № НОМЕР_1 , - вважати повернутим законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Головуючий: ОСОБА_1