АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1380/13-к
Номер провадження 11-кп/786/154/2013
Категорія: ч.3 ст.185 КК України т.з.
Головуючий у 1-й інстанції Потетій Анатолій Григорович
Доповідач ап. інст. Лісіченко Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2013 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді - Лісіченко Л.М.

суддів Кисіля А.М., Маліченка В.В.

з участю секретаря - Жури Н.Л.

прокурора - Деряги Л.М.

обвинувачених - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу із внесеними змінами прокурора у кримінальному провадженні та потерпілої ОСОБА_5 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 21 травня 2013 року,-

встановила:

Цим вироком,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Полтава, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

засуджено за ч.З ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м.Полтава, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, -

засуджено за ч.З ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця м.Полтава, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3,-

засуджено за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Згідно ст.76 п.2, З КК України покладено на ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання, навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задоволено частково.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 1100 гривень - витрати за надання юридичної допомоги, 1720 гривень в рахунок матеріальної шкоди; 1290 гривень в рахунок матеріальної шкоди; 1000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди

За вироком суду в один із днів в кінці грудня 2012 року, у невстановлений слідством час, ОСОБА_4 незаконно проник у приміщення будинку, що розташований за адресою: Полтавський район, с. Жуки, дачний кооператив «Ясень», звідки таємно викрав металеву плиту, металеві дверцята та колісники до неї, які належали ОСОБА_6, завдавши потерпілій матеріального збитку на суму 500 гривень, після чого розпорядився викраденим на власний розсуд, а саме встановив плиту, дверцята та колісники в себе вдома за адресою АДРЕСА_3.

В один із днів лютого 2013 року, ОСОБА_4, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_3, незаконно проникли у приміщення будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4, який належить ОСОБА_5, звідки таємно викрали чотири металеві рельси загальною вартістю 1720 грн. завдавши потерпілій збитку на вказану суму, після чого розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Наступного дня, у невстановлений слідством час, повторно ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_2 проникли до приміщення будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 та належить ОСОБА_5, звідки таємно викравли три металеві рельси загальною вартістю 1290 гри., завдавши потерпілій збитку на вказану суму, після чого розпорядилися викраденим на власний розсуд.

В апеляції із внесеними змінами прокурор у кримінальному провадженні просить вирок скасувати у зв'язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки судовий розгляд був проведений без участі захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які мають психічні розлади, тому участь захисників відповідно до п.3 ч.2 ст.52 КПК України є обов'язковою, а також, на думку прокурора судом при кваліфікації дій ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 безпідставно не вказано кваліфікуючу ознаку - вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.

В апеляції потерпіла ОСОБА_5 також просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки судом неправильно встановлено фактичні обставини кримінального правопорушення, бо вона не являється власником земельної ділянки та садового будиночку, а викрадене обвинуваченими майно належало її чоловікові, з яким вона розірвала шлюб, тому потерпілим повинен бути визнаний ОСОБА_7

Інші учасники процесу вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який апеляцію із внесеними доповненнями підтримав та просив її задовольнити з підстав, у ній наведених, обговоривши доводи апеляції потерпілої ОСОБА_5 та перевіривши матеріали кримінального і судового проваджень, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та потерпілої підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з п.4 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов'язковою.

За змістом п.3 ч.2 ст.52 КПК України обов'язкова участь захисника у кримінальному провадженні забезпечується щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад..

Як установлено вироком суду, згідно медичного висновку та довідок диспансерів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебували на обліку у психіатра як розумово відсталі.

Встановивши факт перебування обвинувачених на обліку у лікаря психіатра, суд, в порушення вимог кримінального процесуального закону, не забезпечив їх.

Крім цього, з матеріалів провадження видно, що розглядаючи його у спрощеному порядку відповідно до положень ст.349 КПК України суд обмежив дослідження доказів допитом обвинувачених щодо фактичних обставин та дослідженням даних про особу обвинувачених, а також допитом потерпілої.

Разом з тим, із наданих до апеляції потерпілої додаткових доказів убачається, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_5 не є власником земельної ділянки в с. Жуки Тахтаулівської сільської ради.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю вказана земельна ділянка для ведення садівництва була виділена ОСОБА_7

Відповідно довідки голови садівничого товариства «Ясень-2» на вказаній земельній ділянці було збудовано будинок.

В той же час, власник цього збудованого будинку в жодному із документів не указаний.

Як убачається з плану зовнішніх меж земельної ділянки на ній не значиться будь - яка споруда.

Крадіжка металевих рельс була вчинена обвинуваченими з проникненням до садового будинку, проте його належність будь-якому власнику в ході досудового розслідування та судом не перевірялась.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що допущені судом порушення є істотними і тягнуть за собою скасування вироку.

Разом з тим, доводи апеляції прокурора про необхідність врахування такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно трьох обвинувальних актів, які всупереч вимогам кримінального процесуального закону складені на кожного обвинуваченого окремо і на жодній стадії не були об'єднані в одне провадження, умисні дії ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням.

При цьому вид проникнення (житло, сховище, інше приміщення) при правовій кваліфікації дій обвинувачених не указаний.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла переконання, що в ході судового розгляду, без повернення обвинувальних актів прокурору і за умови, що ним не було змінено обвинувачення, суд першої інстанції був позбавлений можливості вийти за межі пред'явленого обвинувачення.

За таких обставин вимоги апеляції прокурора щодо необхідності доповнення кваліфікації дій обвинувачених кваліфікуючою ознакою - вчинення правопорушення за попередньою змовою групою осіб колегія суддів вважає безпідставними.

У своїй апеляції потерпіла ОСОБА_5 також ставить питання про мякість призначеного покарання ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та необхідність кваліфікації їх дій ще і за ч.1 ст.194 КК України, де потерпілим, на її думку повинен бути визнаний її колишній чоловік, однак апеляційний суд позбавлений можливості вирішити дане питання під час апеляційного розгляду у зв'язку з тим, що обвинувачення за ч.1 ст.194 КК України їх не пред'являлось.

Вищевикладені істотні порушення кримінального процесуального закону підлягають усуненню під час нового судового розгляду у суді першої інстанції, який колегія суддів вважає за необхідне призначити на підставі ст.415 КПК України, скасувавши вирок суду.

З огляду наведеного апеляції як прокурора, так і потерпілої підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги із внесеними змінами прокурора у кримінальному провадженні та потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 21 травня 2013 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасувати, призначивши новий судовий розгляд за кримінальним провадженням щодо них у суді першої інстанції.

с у д д і:

Кисіль А.М. Лісіченко Л.М. Маліченко В.В.