СПРАВА № 11А-749/2007 Р. ГОЛОВУЮЧИЙ
КАТЕГОРІЯ СТ. 286 Ч. 2 КК УКРАЇНИ БОЧКО
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 р. липня місяця „10" дня

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в
складі:

Головуючого Годуна
В.А.

суддів: Сажинова
В.В., Раєнка В.І.

за участю
прокурора Литвиненка
О.О.

адвоката ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції, апеляцією потерпілого ОСОБА_4
та апеляцією адвоката ОСОБА_1
в інтересах засудженого ОСОБА_3,
на вирок Суворовського районного
суду

м. Херсона від 15 березня 2007
року, -

встановила: Цим
вироком засуджено:

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, раніше не судимого,

- за ст. 286
ч. 2 КК
України до позбавлення волі на 5
років з позбавленням права

керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.
ст. 75, 76 КК
України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, з
іспитовим строком у три роки, на нього покладені обов'язки: періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи; повідомляти
їх про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу вказаних органів.

Запобіжний захід - підписка про
невиїзд.

Постановлено стягнути з засудженого на користь:

- ОСОБА_4 -
8199,03 грн.;

ОСОБА_5 - 3729,24 грн.;

- Херсонського
обласного бюро СМЕ за проведення експертиз - 204,72 грн.

Вироком суду
ОСОБА_3 визнаний винним і засуджений за злочин, вчиненний

ним за таких обставин.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 6.00 години керуючи
технічно справним автомобілем ЗАЗ 110307
НОМЕР_1 рухаючись по пр.
Ушакова в м. Херсоні у напрямку зазничного вокзалу зі швидкістю
близько 55-60 км/год,
в порушення п. 8.7.3 Правил
дорожнього руху при наближенні до перехрестя з пров. Казацьким не врахував

наявності забороняючого рух сигналу світлофора, а тому
завчасно не прийняв заходів до зниження швидкості з метою зупинки, в результаті
чого вчинив зіткнення з автобусом ПАЗ-32051 НОМЕР_2, під керуванням водія
ОСОБА_6.

В результаті
дорожньо-транспортної події пасажирам автомобіля ЗA3 110307 ОСОБА_7 згідно
висновку судово-медичної експертизи №
1264 від 01.08.2005 р. були
завдані тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона померла і пасажирові ОСОБА_8
згідно висновку судово-медичної експертизи № 2056 від 21.10.2005
р. були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм
тривалості розладу здоров'я.

У своїй
апеляції, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
не оспорюючи правильність кваліфікації дій засудженого за ст. 286 ч. 2 КК України та
доведеність його вини, вважає вирок суду стосовно ОСОБА_3 незаконним та таким,
що підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю призначеного судом покарання
ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок його надмірної м'якості. Просить
вирок суду щодо ОСОБА_3 скасувати і постановити новий вирок, яким призначити
покарання ОСОБА_3 за ч. 2
ст. 286 КК
України у виді 6 років
позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі з
позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

У своїй апеляції
потерпілий ОСОБА_4
посилається на те, що суд незаконно застосував до ОСОБА_3 положення ст. 75 КК України і
звільнив його від відбування основного покарання з випробувавнням, при цьому не
врахувавши, що останній вчинив тяжкий злочин та під час досудового слідства і
судового засідання намагався уникнути кримінальної відповідальності за
вчиненний злочин, шляхом давання неправдивих показань. Окрім того, суд
незаконно зменшив суму цивільного позову про стягнення з ОСОБА_3 на його
користь моральної шкоди до 15000
гривень, пославшись на те, що шкода частково відшкодована страховою
компанією у виді виплати страхового відшкодування у розмірі 8500 гривень, що
суперечить діючому законодавству. Просить вирок суду щодо ОСОБА_3 скасувати а
справу направити на новий судовий розгляд.

У своїй апеляції
адвокат ОСОБА_1 в
інтересах засудженого ОСОБА_3 посилається на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, оскільки висновки суду не підтверджуються
доказами, які були досліджені у судовому засіданні, та навпаки судом не
прийняті до уваги докази, які би могли суттєво вплинути на висновки суду. Так
судом не була взята до уваги довідка КП „Херсонміськсвітло", про те, що
світлофор на перехресті пр.
Ушакова і пров. Казацький ІНФОРМАЦІЯ_2 був
увімкнений о 07.00 годині,
що спростовує показання свідків ОСОБА_6., ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12 про
те, що ОСОБА_3 виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора. Між тим, суд
необгрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13, яка підтвердила, що
світлофор знаходився у режимі жовтого мигаючого світла. Просить вирок щодо
ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши
суддю-доповідача, міркування прокурора, на думку якого є підстави для
застосування амністії та звільнення засудженого від кримінальної
відповідальності, засудженого ОСОБА_3, просившего
застосувати до нього амністію, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляцій, судова колегія вважає, що апеляції підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до
ст. 6 Закону
України „Про амністію" від 19
квітня 2007 року, та
набравшего чинності
9 червня 2007 року,
звільняються від кримінальної відповідальності в порядку та на умовах,
визначених цим Законом, особи, які підпадають під дію ст. 1 цього Закону,
кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні суду, вироки по яких
не набрали законної сили, про злочини, вчинені до набрання чинності цим
Законом.

Під дію ст. 1 вищевказаного
закону підпадає засуджений ОСОБА_3, оскільки вчинив злочин з необережності - ст. 286 ч. 2 КК України, за
який законом передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення волі на строк
більше десяти років, та ОСОБА_3 має на утриманні неповнолітню дитину - сина ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 101).

Засуджений ОСОБА_3 не заперечує
проти застосування до нього акту амністії.

При таких
обставинах вирок щодо нього на підставі Закону України „Про амністію" від 19 квітня 2007 року підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, апеляцію
потерпілого ОСОБА_4 та апеляцію адвоката ОСОБА_1
в інтересах засудженого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок
Суворовського районного суду м. Херсона від 15 березня 2007року щодо ОСОБА_3 - скасувати.

На підставі п.
б) ст. 1, ст. 6 Закону України
„Про амністію" від 19
квітня 2007 року
звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_3.

Провадження по
справі закрити.