АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 січня 2007 року Колегія
суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області
у складі:

головуючого - Коротких О.А.

суддів - Таран Т.С., Нагорного A.M.

за
участю прокурора - Чупринської Є.М.

захисника - ОСОБА_1

засуджених
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_3, на
вирок Таращанського районного суду Київської області від 31 жовтня 2006 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель
АДРЕСА_1, українець, громадянин України, з середньою освітою, судимий 25.06.2001 р. за ст.81
ч.3,44 КК України на 1 рік 6 міс. позбавлення
волі; 3.11.2004 р. за
ч.2 ст.296,75 КК
України на 3 роки
позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та
іспитовим строком 2 роки, -

засуджений
за cm. 121 ч.І КК
України на 6 років
позбавлення волі; за cm.
121 ч.2 КК України на 9 років
позбавлення волі. На підставі cm.
70 КК України шляхом, поглинення менш, суворого покарання більш, суворим
визначено до відбуття 9 років
позбавлення волі. На підставі cm.
71 КК України частково приєднано покарання за попереднім вироком в визначено
до відбуття - 10 років
позбавлення волі.

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженець та житель АДРЕСА_2, українець, гр. України, з середньою освітою, не
судимий, -

засуджений за cm. 121 ч.2 КК України з
застосуванням cm.
69 КК України на 5 років
позбавлення волі.

Вироком, вирішено також:
питання щодо цивільного
позову, речових доказів та
судових витрат по справі.

Справа № 11 - 82/2007 Головуючий у
1-й інстанції - Бабоїд О.М.

Категорія: cm. 121 ч.2 КК Доповідач -
Таран Т.С.

2

ОСОБА_2
засуджено за те, що він 11.06.2006
р. біля 21 години,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, за обставин встановлених судом і
наведених у вироку спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4, як
небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді закритої травми грудної
клітки з чисельними переломами ребер зліва, крововиливів в ліву плевральну
порожнину, закритої травми черевної порожнини з пошкодженням селезінки,
крововиливів в черевну порожнину.

Крім
того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засуджено за те, що вони 11.06.2006 р. біля 23 години,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, за обставин встановлених судом і
наведених у вироку спричинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 у
вигляді крововиливів під оболонки, в тканину та шлуночки головного мозку,
крововиливів в м'які покриви голови та обличчя, синців та саден на голові,
обличчі, тулубі та кінцівках, від яких потерпілий помер.

На вирок суду
подано апеляції засудженого ОСОБА_2 та захисника

ОСОБА_1 в інтересах засудженого
ОСОБА_3, в якій ОСОБА_2 просить

вирок суду
щодо нього скасувати,
а справу направити
на додаткове

розслідування, захисник Ходисько
просить вирок суду щодо ОСОБА_3 також.

скасувати, а провадження по справі
щодо нього закрити за відсутністю в

його діях складу злочину, посилаючись при
цьому на те, що вину засуджених у

спричиненні тяжких
тілесних ушкоджень
потерпілому ОСОБА_5 не

доведено, що суд не обґрунтовано послався у
вироку на суперечливі показання

свідка ОСОБА_6, потерпілого
ОСОБА_5 та не дав їм належної оцінки, не

врахував
висновок судово-медичної експертизи про те, що після отриманих

тілесних
ушкоджень потерпілий не міг самостійно пересуватись, і не міг

таким чином
самостійно дійти додому, при огляді місця події не було

виявлено ніяких
слідів, в тому
числі і слідів
крові, висновок суду
про

доведеність вини засуджених зроблено на припущеннях та суперечливих

доказах.

Заслухавши
доповідь судді, засудженого ОСОБА_2, захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_3,
які повністю підтримали апеляції з зазначених у них доводів, прокурора, який
вважає, що апеляції необхідно залишити без задоволення, а вирок суду без зміни,
оскільки він є законним і обгрунтованим, вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають
частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з направленням справи на
додаткове розслідування.

Відповідно
до п.12 ч.2 cm.370,
п.1 ч.І cm.З74 КПК України, не
затвердження обвинувального висновку прокурором є істотним порушенням норм
кримінально-процесуального закону, що у всякому разі є підставою для скасування
вироку з поверненням справи на додаткове розслідування.

Як
убачається з матеріалів справи, обвинувальний висновок по даній справі не
затверджений прокурором (т.1, а.с. 143-161),
тому вирок суду щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід скасувати, а справу повернути
для додаткового розслідування.

При додатковому
розслідуванні справи, крім того, необхідно провести ряд слідчих дій на
виконання вимог ст.22 КПК України про те, що прокурор, слідчий і особа, яка провадить
дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного,
повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, виявляти як ті
обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинувачених, а також,
обставини, що пом'якшують і обтяжують їх відповідальність.

3

Відповідно до ст.64 КПК України, при провадженні досудового слідства та
розгляді справи в суді підлягають доказуванню:

· подія
злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину);

· винність
обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину;

·
обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а
також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом'якшують та
обтяжують покарання.

Однак в ході досудового та судового слідства ці та інші вимоги
кримінально-процесуального закону дотриманні не були, ряд обставин, з'ясування
яких могло істотно вплинути на висновки слідства та суду, з достатньою повнотою
дослідженні не були.

Підсудний ОСОБА_2 в ході
досудового та судового слідства, а ОСОБА_3 - в ході судового слідства, своєї вини у нанесенні тяжких
тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_5 не визнали,
ОСОБА_3 при цьому послався на те, що показання на досудовому слідстві про його
та ОСОБА_2 участь у побитті потерпілого він дав у зв'язку з застосуванням щодо
нього незаконних методів слідства. Така заява підсудного для належної перевірки
прокурору направлена не була, достовірних і незаперечних доказів на
спростування таких показань ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по справі не здобуто і у вироку вони
не наведені, більше того, докази по справі судом належним чином не
проаналізовані і не оцінені, оскільки у вироку наведено зміст показань
підсудних, свідків, найменування письмових доказів по справі, однак висновок
суду про те, які обставини цими доказами підтверджуються чи спростовуються
відсутній.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, ймовірним
місцем нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5, встановленим досудовим
слідством, є АДРЕСА_1 біля будинку гр.ОСОБА_7, а проживав потерпілий та був
виявлений з тілесними ушкодженнями в будинку своєї матері по АДРЕСА_3,
засуджені та захист стверджують, що відстань від місця події до місця виявлення
потерпілого приблизно 2 км.

По справі не перевірено, якою фактично є відстань від
ймовірного місця вчинення злочину до місця виявлення потерпілого і чи міг він з
наявними у нього тілесними ушкодженнями самостійно здолати таку відстань.

Суд не дав належної оцінки п.5 висновку судово-медичної
експертизи про те, що характер внутрішньочерепної травми дає змогу вважати, що
після її отримання потерпілий мав би втратити свідомість і не міг самостійно
рухатись (т.1 а.с. 137),
і у вироку суду не наведено мотивів, чому суд не бере його до уваги. На
підтвердження того, що потерпілий міг вчиняти активні дії після отримання
тілесних ушкоджень і самостійно дійти додому, суд послався на пояснення
експерта ОСОБА_8 та висновок експерта ОСОБА_9 про те, що бувають випадки коли у
потерпілих відмічаються „світлі проміжки" і людина може здійснювати якісь
дії. Однак, чи є такий стан теоретично можливим, яка доля вірогідності, що в
такому стані міг перебувати потерпілий ОСОБА_5, судом з достатньою повнотою не
перевірено, експерт ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що даних про такий
стан у нього не має і тут же пояснив, що це могло мати місце. Тобто показання
експерта ОСОБА_8 є суперечливими і ці суперечності судом не усунуті.

Не є
обґрунтованими посилання суду у вироку на висновок експерта ОСОБА_9, оскільки в
матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що судом призначалась додаткова
чи повторна судово-медична експертиза і її проведення доручалось експерту
ОСОБА_9, як і сам висновок. В протоколі судового засідання (т.2 а.с.262-звор.)
зазначено, що ОСОБА_9 допитано як спеціаліста. За таких обставин суд не міг
посилатись на його

4

показання, як на доказ Пол
справі, оскільки спеціаліст не є відповідно до cm. 128-1, 270-1 КПК України
самостійною процесуальною фігурою, а його висновок, згідно з ч.2 cm. 65 КПК України, не є
джерелом доказів по справі. Тобто питання про те, чи міг потерпілий самостійно
дійти до дому з врахуванням наявних у нього тілесних ушкоджень та відстані від
місця вчинення злочину, з достатньою повнотою не з'ясовано, тому для його
з'ясування по справі необхідно призначити додаткову судово-медичну експертизу.

При додатковому розслідування справи необхідно усунути неповноту, на яку
вказано в мотивувальній частині ухвали, а також, вжити всіх передбачених
законом заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що
виправдовують обвинувачених, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують їх
відповідальність, а також., відповідно до cm.64 КПК
України встановити подію злочину, тобто час, місце, спосіб та інші обставини
вчинення злочину, винність обвинувачених у вчиненні злочину і мотиви злочину,
обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також, обставини, що
характеризують особу обвинувачених, пом'якшують та обтяжують покарання,
ретельно перевірити показання обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
непричетність до вчинення злочину і в залежності від встановленого прийняти
законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись
ст.365,366 КПК України, Апеляційний суд

ухвалив:

вирок Таращанського районного суду
Київської області від 31
жовтня 2006 року щодо ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 - скасувати, а
справу направити прокурору
Таращанського району для організації додаткового розслідування.

Запобіжний
захід ОСОБА_2 залишити тримання під вартою в СІЗО №13 ДДПВП у м.Києві.

СУДДІ:

підпис підпис підпис

/Коротких О.А./ /Таран Т.С./ /Нагорний A.M./

Т.Таран

„з оригіналом
згідно" Суддя