Провадження № 11-кп/780/26/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 12.02.2015

УХВАЛА
іменем України
12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури м. Біла Церква, захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2014 року, яким

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, на час вчинення кримінального правопорушення не судимого, засудженого 16.05.2011 року Спеціалізованим міжрайонним судом по кримінальним справам Мангістауської області Республіки Казахстан за ст. ст. 325 ч. 3, 251 ч. 1, 24 ч. 1 - 96 ч. 2 п.п. «ж», «з» КК Республіки Казахстан до 10 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. За ч. 1 ст. 263 КК України виправданий. На підставі ч. 4 ст. ст. 9, 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання покарання за вироком Спеціалізованого міжрайонного суду по кримінальним справам Мангістауської області Республіки Казахстан від 16.05.2011 року остаточно призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Строк відбуття покарання рахується з 19.09.2010 року.
Цим же вироком засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_9 та ОСОБА_14 .

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь держави 9571 грн. процесуальних витрат.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 18830 грн. витрат пов`язаних з екстрадицією.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 03.03.2010 року близько 15 год. 00 хв. за попередньою змовою між собою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з метою пограбування громадянина ОСОБА_15 приїхали на автомобілі марки «BMW 5201» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , в м. Біла Церква Київської області. Згідно розподілу ролей між учасниками, ОСОБА_9 залишився в своєму автомобілі, який знаходився біля ринку «Вокзальний» в м. Біла Церква Київської області, і спостерігав за громадянином ОСОБА_15 , який продавав валюту на ринку, щоб повідомити співучасників про його повернення додому. В той же час ОСОБА_14 перебував на вул. О.Гончара поруч з будинком № 11 в м. Біла Церква Київської області, спостерігаючи за навколишньою обстановкою біля будинку, для того щоб у разі виникнення непередбачених обставин, попередити про це ОСОБА_13 та особу, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

03.03.2010 року близько 15 год. 30 хв. після телефонного дзвінка ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, маючи при собі вогнепальну зброю, про яку обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_14 не знали, зайшли в під`їзд та знаходились на сходинковому майданчику 3-го поверху 5-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , чекаючи ОСОБА_15 . Коли потерпілий ОСОБА_15 зайшов до вищевказаного під`їзду, ОСОБА_13 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою скоїли напад, направлений на заволодіння майном, проте ОСОБА_15 намагався чинити опір, тоді за попередньою змовою з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_15 , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_15 , застосували заздалегідь приготовлений для цієї мети пістолет марки «АПС», здійснивши чотири постріли в потерпілого ОСОБА_15 , спричинивши йому одне вогнепальне поранення правого стегна та три вогнепальних поранення лівого стегна, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: ушкодження правої артерії, що огинає стегнову кістку; ушкодження лівої стегнової вени; ушкодження правого та лівого чотирьохголових м`язів обох стегон; ушкодження правого тонкого м`язу; ушкодження зовнішнього та внутрішнього запираючих м`язів зліва; перелом лівої стегнової кістки; перелом нижньої горизонтальної гілки лівої лобкової кістки; садно; синець на голові; крововилив в м`які покрови голови; садно на правому колінному суглобі; рани на ногах, заволодівши при цьому грошима потерпілого в розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 7985 грн., які в подальшому ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, розподілили між собою.

Ушкодження у вигляді вогнепальних поранень нижніх кінцівок та крововтратою заподіяні вогнепальною зброєю, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті .

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_15 помер на місці вчинення злочину 03.03.2010 року.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок щодо призначеного ОСОБА_13 покарання та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначає, що судом було порушено норми процесуального та матеріального права. Вважає, що судом першої інстанції неправильно кваліфіковані дії його підзахисного обвинуваченого ОСОБА_13 . Клопотання, які надавалися письмово обвинуваченим ОСОБА_13 або заявлялися ним та його захисником усно в судовому засіданні, судом першої інстанції не розглядалися.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_13 просить скасувати щодо нього вирок та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що обвинувальний акт базується на припущеннях та протирічить матеріалам кримінального провадження. Під час досудового слідства не були вжиті всі заходи для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Досудовим слідством невірно встановлено всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотив, мета вчинення кримінального правопорушення. Досудовим слідством не встановлена зброя, з якої було здійснено постріли в потерпілого ОСОБА_15 . На думку апелянта, судом допущена неповнота судового розгляду, висновки суду не відповідають викладеним у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Зазначає апелянт, що під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого вироку. Так, судом були відхилені клопотання про допит свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та клопотання про повторний допит свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у зв`язку протиріччями в їхніх показаннях, не були оголошені письмові заяви ОСОБА_22 та не досліджені в судовому засіданні письмові докази для підтвердження та спростування обставин, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного вироку. Висновки суду про його ( ОСОБА_13 ) причетність до злочину, який йому інкримінується, не підтверджуються доказами, які не досліджувалися в судовому засіданні. Крім того, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Апелянт вважає, що у даному кримінальному провадженні не доведено умисел, мотив та мету вчинення ним кримінального правопорушення. Так, судом встановлено, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою між собою з метою пограбування громадянина ОСОБА_15 приїхали в м. Біла Церква Київської області. Далі суд зазначає, що ОСОБА_13 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою скоїли напад, направлений на заволодіння майном, проте ОСОБА_15 намагався чинити опір, тоді за попередньою змовою з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_15 , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_15 , застосували заздалегідь приготовлений для цієї мети пістолет марки «АПС», здійснивши чотири постріли в потерпілого ОСОБА_15 , спричинивши йому одне вогнепальне поранення правого стегна та три вогнепальних поранення лівого стегна, заволодівши при цьому грошима потерпілого в розмірі 1000 доларів США. Але нікому з обвинувачених по даному кримінальному провадженню не інкримінується незаконне поводження зі зброєю. Не зазначено у вироку - хто мав зброю та хто її застосував. Крім того, посилання у вироку на здійснення 4 пострілів в потерпілого ОСОБА_15 є надуманим, оскільки виявлено на місці події одну кулю та одну гільзу, трасологічної експертизи не проводилося. У вироку не зазначено, які саме дії він ( ОСОБА_13 ) вчиняв під час заподіянні смерті ОСОБА_15 та мотив їх. Зазначивши, у вироку, що ОСОБА_13 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою скоїли напад, направлений на заволодіння майном, заволодівши при цьому грошима потерпілого в розмірі 1000 доларів США ( хоча обвинувальному акті зазначено розмір 1 доларів США), суд кваліфікує його ( ОСОБА_13 ) дії, як умисне вбивство, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_13 скасувати у зв`язку: з невідповідністю призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; невідповідності висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає апелянт, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_13 під час досудового слідства, показанням свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та безпідставно виправдав ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 263 КК України по епізоду від 07.03.2010 року. На думку апелянта, суд при призначенні покарання ОСОБА_13 на надав належної оцінки даним про його особу та відношенню винного до вчиненого злочину. Тому просить прокурор постановити новий вирок, яким ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання: за п.п. 6, 12 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. ст. 9, 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання покарання за вироком Спеціалізованого міжрайонного суду по кримінальним справам Мангістауської області Республіки Казахстан від 16.05.2011 року остаточно призначити ОСОБА_13 покарання 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисників, які підтримали апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та захисникаОСОБА_10 , та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, а вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_13 скасуванню, з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_13 в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, виходячи з наступного.
Згідно ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. В обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта суд призначає і проводить підготовче судове засідання, в якому має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 , органом досудового розслідування повідомлено ОСОБА_13 про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: в умисному вбивстві, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою групою осіб; придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_13 вчинив умисне вбивство ОСОБА_15 з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та незаконне поводження з бойовими припасами.
Так, 03.03.2010 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_26 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 на автомобілі марки «BMW 5201» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , з метою умисного вбивства ОСОБА_15 прибув до будинку АДРЕСА_2 . Згідно розподілу ролей між учасниками, ОСОБА_9 спостерігав за потерпілим ОСОБА_15 в той час, коли останній повертався додому, та в подальшому залишився в своєму автомобілі, який знаходився біля ринку «Вокзальний» в м. Біла Церква чекати на ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_26 , ОСОБА_9 . В той же час ОСОБА_14 перебував на вул. О.Гончара поруч з будинком № 11 в м. Біла Церква Київської області, спостерігаючи за навколишньою обстановкою біля будинку, для того щоб у разі виникнення непередбачених обставин, попередити про це ОСОБА_13 та ОСОБА_26 03.03.2010 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_13 та ОСОБА_26 знаходилися на сходинковому майданчику 3-го поверху 5-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 . В той час, коли потерпілий ОСОБА_15 зайшов до вищевказаного під`їзду, ОСОБА_13 та ОСОБА_26 , за попередньою змовою, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_15 , з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_15 та бажаючи їх настання, почали спускатися з 3 поверху вищевказаного під`їзду назустріч потерпілому ОСОБА_15 . Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_15 , ОСОБА_13 підійшовши до потерпілого, застосував до нього заздалегідь приготовлений електрошокер, внаслідок чого ОСОБА_15 намагався чинити опір нападнику, захищаючи своє життя та здоров`я. В той час, ОСОБА_26 , який знаходився поруч з ОСОБА_13 у вказаному під`їзді, використовуючи наданий йому ОСОБА_13 для вбивства ОСОБА_15 та заздалегідь приготовлений для цієї мети пістолет марки «АПС», здійснив чотири прицільних постріли в потерпілого ОСОБА_15 , спричинивши йому одне вогнепальне поранення правого стегна та три вогнепальних поранення лівого стегна, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: ушкодження правої артерії, що огинає стегнову кістку; ушкодження лівої стегнової вени; ушкодження правого та лівого чотирьохголових м`язів обох стегон; ушкодження правого тонкого м`язу; ушкодження зовнішнього та внутрішнього запираючих м`язів зліва; перелом лівої стегнової кістки; перелом нижньої горизонтальної гілки лівої лобкової кістки; садно; синець на голові; крововилив в м`які покрови голови; садно на правому колінному суглобі; рани на ногах, заволодівши при цьому грошима потерпілого в розмірі 1 доларів США, які в подальшому ОСОБА_9 , ОСОБА_26 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розподілили між собою. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_15 помер на місці вчинення злочину 03.03.2010 року.
Крім цього, у невстановлений слідством час, у невстановленому місці, у невстановленої слідством особи ОСОБА_13 придбав патрони у кількості шести штук, які без передбаченого законом дозволу зберігав за місцем свого проживання, у квартирі АДРЕСА_3 . Під час проведення обшуку 24.09.2010 року, за місцем проживання ОСОБА_13 , а саме в квартирі АДРЕСА_3 працівниками міліції було виявлено та вилучено шість патронів, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 7,62 мм., спортивними револьверними патронами промислового способу виробництва. Дані патрони призначені для стрільби з револьверів «Наган», «Рірег» та іншій зброї відповідного калібру. Дані патрони придатні для стрільби.

Крім цього, у невстановлений слідством час, у невстановленому місці ОСОБА_13 придбав патрони у кількості семи штук, які носив при собі без передбаченого законом дозволу. 07.03.2010 року під час затримання працівниками міліції ОСОБА_13 по пров. Маяковського в м. Ромни Сумської області та при спробі наближення працівників міліції до останнього, ОСОБА_13 дістав з лівої кишені своєї куртки предмет схожий на пістолет марки «ТТ», який спрямував в бік оперуповноваженого ВКР Білоцерківського МВ ГУ МВС України капітана міліції ОСОБА_27 , та намагався здійснити постріл у напрямку останнього. Під час даної спроби з рукоятки предмета схожого на пістолет, який тримав в руках ОСОБА_13 , випав магазин з сімома патронами. Під час огляду працівниками міліції 07.03.2010 року - земельної ділянки по пров. Маяковського в м. Ромни Сумської області було виявлено та вилучено предмет схожий на магазин, споряджений сімома патронами, які являються стандартними бойовими припасами калібру 7,62 мм. до пістолетів системи «Токарева» (ТТ), а також можуть використовуватися для стрільби із пістолетів-кулеметів « ППД», «ППШ», «ППС» та ін. для стрільби придатні.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_14 та обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , з урахуванням зміненого обвинувачення під час судового розгляду, 03.03.2010 року близько 15 год. 00 хв. за попередньою змовою між собою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_26 з метою пограбування громадянина ОСОБА_15 приїхали на автомобілі марки «BMW 5201» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , в м. Біла Церква Київської області.

Отже, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 , складений слідчим і затверджений прокурором, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_13 саме підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються. Викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, є суперечливими, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення. Крім того, розмір грошей потерпілого ОСОБА_15 , якими заволоділи ОСОБА_13 та ОСОБА_26 , а саме 1 доларів США, що зазначено в обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 , не відповідає розміру грошей потерпілого ОСОБА_15 , якими заволоділи ОСОБА_13 та ОСОБА_26 , а саме 1000 доларів США, що зазначено в обвинувальних актах у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_9 .

Також, в обвинувальному акті зазначено, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_13 вчинив умисне вбивство ОСОБА_15 з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та незаконне поводження з бойовими припасами, хоча, відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Суд першої інстанції, в порядку ст. 314 КПК України провівши підготовче судове засідання, на невідповідність вимогам ст. 291 КПК України обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 уваги не звернув.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані, відповідно до вимог ст. 9 КПК України, всебічно повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Вирок суду відповідно до ст. ст. 370, 374 КПК України повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При визнанні особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. Проте, вказані та інші вимоги кримінально-процесуального закону під час кримінального провадження по справі не виконані, обставини, які мають істотне значення для вирішення питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину належно і з достатньою повнотою не з`ясовані.

У сформульованому обвинувальному акті у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 і у вироку суду не знайшли свого відображення і оцінки встановлені по справі фактичні обставини.

Таким чином, сформульована в обвинувальному акті підозра і вироку суду обвинувачення щодо ОСОБА_13 , яке визнане доведеним, суперечить зазначеним фактичним обставинам справи, які встановив суд.

Суд першої інстанції під час підготовчого провадження, зобов`язаний був перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судового рішення, передбаченого ч. 3 ст. 314 КПК України.
Але при розгляді даного кримінального провадження, суд першої інстанції залишив поза увагою положення ч. 1 ст. 337 КПК України, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, та розглянув кримінальне провадження, в якому прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону не висунуто ОСОБА_13 обвинувачення у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

За даних обставин, колегія приходить до висновку, що зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону - є перешкодою у встановленні істини в даному кримінальному провадженні, забезпеченні дотримання законності, правильного правозастосування та відповідно постановлення обґрунтованого судового рішення.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг про те, що суд першої інстанції порушив вимоги кримінального процесуального закону. А тому вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2014 року щодо ОСОБА_13 необхідно скасувати, та призначити новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання в суді першої інстанції.
При новому розгляді зі стадії підготовчого судового засідання кримінального провадження щодо ОСОБА_13 необхідно усунути зазначені порушення, крім того звернути увагу на доводи, викладені в апеляційних скаргах, в залежності від встановленого, постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора прокуратури м. Біла Церква, захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_13 задовольнити частково.
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2014 року щодо ОСОБА_13 скасувати.
Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_13 в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_13 залишити попередній тримання під вартою.

Головуючий:
Судді: