УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 р. м.
Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської
області в складі:

головуючого -
Дорчинець С.Г., суддів -
Лізанця П.М., Дідика В.М., з участю прокурора - Сірохман Л.І. засуджених - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у відкритому
засіданні матеріали за апеляцією
прокурора, який затвердив

обвинувальний висновок, на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської

області від 11
травня 2006 року,
яким засуджені

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с Сторожниці

Ужгородського району,
мешканецАДРЕСА_4, гр-н України, українець, неодружений, судимий - 9.10.2003 року
Ужгородським міським судом за сукупністю ст. ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 15 ч.З ст. 185
ч.1 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення
волі зі звільненням від відбування покарання з випробування згідно ст. 75 КК України, якщо
він на протязі 2 років
іспитового строку не вчинить нового злочину, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м.
Ужгорода, мешканець АДРЕСА_2, гр-н
України, українець, неодружений, раніше судимий:

- 21.07.2003р. Ужгородським міським
судом за ч.З

ст. 185
КК України на 3 роки
позбавлення волі та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням,
якщо він на протязі 1 (одного)
року іспитового строку не вчинить нового злочину -за ст. 187
ч.2 КК України із застосуванням ст.
69 КК України на 5 (п'ять) років

позбавлення волі кожний з конфіскацією майна.

Справа: № 11- 151/2007p. номер рядка статистичного
звіту-6

Головуючий у
першій інстанції:Андрійцьо В.Д

Доповідач:
Дорчинець С.Г.

На підставі ст. 75 КК
України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням,
якщо вони на протязі 3 (трьох)
років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Запобіжний захід
засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постановлено змінити з тримання під вартою на
підписку про невиїзд їз негайним звільненням його з під варти в залі судових
засідань.

За вироком суду
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винними в тому, що будичи в стані алкогольного
сп'яніння, 15 січня
2006р. приблизно в 3
год. ночі на території ст. Ужгород за попередньою змовою між собою, із
застосуванням фізичного насильства, що виразилось в нанесенні руками та ногами
ударів в різні частини тіла, напали на потерпілого ОСОБА_4 та заволоділи його
мобільним телефоном марки «НОК1Я-6610» вартістю 500 грн. та грошима в сумі 380 грн.

В апеляції
прокурор порушує питання про скасування вироку щодо засуджених ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 Свої вимоги мотивує тим, що суд правильно встановив фактичні обставини
справи, дав належну оцінку зібраним у справі доказам, але неправильно
кваліфікував їх дії за ст. 187
КК України, як розбійний напад на потерпілого ОСОБА_4 з метою заволодіння
його майном. Оскільки потерпілому були причиненні легкі тілесні ушкодження, які
не є небезпечними для життя та здоров'я ОСОБА_4, а тому дії засуджених
неправильно кваліфіковані .
за ст. 187 КК
України. Крім того, звільнивши засуджених від відбування покарання з
випробуванням в порядку ст. 75
КК України, суд безпідставно призначив їм додаткове покарання у вигляді
конфіскації майна. Просить кримінальну справу повернути на новий судовий
розгляд.

Засуджені
ОСОБА_1, ОСОБА_3 та потерпілийОСОБА_4 вирок не оскаржили.

Заслухавши
доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він
оскаржений, виклавши основні доводи апеляції, заслухавши міркування прокурора,
який підтримав апеляцію, засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, які заперечили апеляцію,
просять залишити вирок суду без зміни, перевіривши справу в межах апеляції,
апеляційний суд приходить до до переконання, що вирок суду першої інстанції
підлягає зміні з таких підстав.

Згідно ч.1 п.8 ст. КПК
України прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а
також прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, маэ право подати апеляцыю у межах
обвинувачення, що пыдтримував
прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції.

Як вбачається з
матеріалів кримінальної справи засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред'явлено
обвинувачення також і за ст. 187
ч.2 КК України, тобто за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний
з насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу
(розбій).

З вказаним
обвинуваченням дана кримінальна справа направлена прокурором в суд для розгляду
по суті.

Суд першої
інстанції за даним обвинуваченням розглянув справу, в судових дебатах прокурор
розглянув справу, в судових дебатах прокурор підтримав обвинувачення за ч.2 ст.
187 КК
України. Суд першої інстанції визнавОСОБА_1а та ОСОБА_2 винними у вчиненні
розбійного нападу та засудив їх.ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в пред'явленому
обвинуваченні за ч.2 ст. 187
КК України вину свою визнав, вирок не оскаржили.

Тобто прокурор не вправі був порушувати в апеляції питання про
перекваліфікацію дійОСОБА_1а таОСОБА_2 з ч. 2 ст. 187
на ч. 2 ст. 186 КК України,
оскільки це суперечить ч. 1
п.8 ст. 348 УПК України.

Крім того суд першої інстанції за згодою учасників процесу (прокурора,
засудженихОСОБА_1а,ОСОБА_2, при визнанні ними вини в повному обсязі
пред'явленого

обвинувачення та визнанні
цивільного позову) в порядку ст. 299
КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних
обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються. Таким
чином в порядку ст. 299 КПК
України суд в судовому засіданні допитав лише підсудних, недосліджуючи інші
докази. Тому апеляційний суд згідно зі ст. 365 КПК позбавлений права перевіряти висновки суду першої
інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і щодо яких
відповідно до ч. 1 ст. 299 КПК України
докази не досліджувались.

Доводи апеляції в цій частині є безпідставними.

Одночасно
апеляційний суд відмічає, що в апеляції прокурор обгрунтовано вказує, що суд в
порушення вимог ст. 77 КК
України суд, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, в порядку ст.
75 КК України
безпідставно призначивОСОБА_1у та ОСОБА_2 додаткове покарання у вигляді
конфіскації їх майна. А тому апеляція в цій частині підлягає до задоволення.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК
України, апеляційний суд

Ухвалив:

Апеляцію
прокурора задовольнити.

Вирок
Ужгородського міськрайонного суду від 11
травня 2006 року
стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині призначення їм додаткового покарання у
вигляді конфіскації майна -
скасувати.

Вважати ОСОБА_1
та ОСОБА_2 засудженими за ч.2 ст. 187
КК України із застосуванням ст. 69
КК України на 5 (п'ять)
років позбавлення волі кожного без конфіскації майна.

В решті вирок залишити без зміни.