Справа № 169/217/15-к
Провадження № 1-кп/169/32/15
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2015 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березово Рокитнівського району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з базовою загально середньою освітою, неодруженого, громадянина України, раніше судимого: 19 грудня 2014 року Турійським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Турійського районного суду Волинської області від 19 грудня 2014 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, будучи ознайомленим працівниками Турійського РП КВІ УДПтСУ у Волинській області з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та відповідальністю за ухилення від його відбування, відмовився від отримання направлення для відбування покарання до Овлочинської сільської ради Турійського району та жодного разу не з`явився для відпрацювання громадських робіт, чим умисно без поважних причин ухилився від відбування призначеного вказаним вироком суду покарання.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування злочину визнав повністю і показав, що дійсно вироком Турійського районного суду від 19 грудня 2014 року йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. З порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт його ознайомлювали працівники КВІ, однак він не бажає, не має для цього часу і не буде відпрацьовувати громадські роботи, оскільки зайнятий поїздками у Польщу. Просив призначити йому покарання у виді штрафу.

Наведені вище показання обвинуваченого ОСОБА_4 є детальними, чіткими та послідовними і цілком узгоджуються з фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, суд за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і кваліфікує такі умисні його дії як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який є здоровою особою, ніде не працює, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, попередня його судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що характеризує обвинуваченого як особу, схильну до вчинення злочинів, який, будучи засудженим за вчинення умисного злочину до реального покарання, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, немає.

З урахуванням наведеного вище суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України із застосуванням положень ст.ст. 71, 72, 73 КК України, будучи переконаним в тому, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Турійського районного суду Волинської області від 19 грудня 2014 року, перевівши за правилами ст. 72 КК України менш суворий вид покарання в більш суворий, виходячи із співвідношення, що одному дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт, і остаточно призначити до відбування ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 5 (п`ять) днів.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий