Справа № 736/52/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/411/2015
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження внесеного 31 липня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280, за апеляційною обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Прилуки, Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, військовозобов`язаного, з середньотехнічною освітою, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2015 року ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, і йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 135 України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 13092 грн. 07 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 150000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2948 грн. 40 коп. за проведення по справі судових експертиз.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій просить змінити вирок суду, пом`якшити призначене покарання та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, також просить зменшити розмір стягнення за цивільним позовом ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди. Вважає, що суд при призначенні покарання міг врахувати обставини повне визнання вини та стан здоров`я такими, що пом`якшують покарання, оскільки згідно лікарського висновку йому рекомендовано оперативне лікування, інакше він може втратити зір. Крім того зазначає, що суд першої інстанції не врахував його сімейний і матеріальний стан, зокрема те, що він з дружиною офіційно не працюють, проживають в будинку в садовому товаристві.

Потерпіла ОСОБА_7 , в поданих запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , фактично погоджуючись з визначеним судом першої інстанції строком покарання, у виді позбавлення волі, просить подану апеляційну скаргу залишити без змін.

Прокурор Корюківського району ОСОБА_11 в поданих запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 просить її залишити без задоволення, а вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін, оскільки призначене судом першої інстанції покарання є обґрунтованим та повністю відповідає тяжкості кримінального правопорушення

Суд першої інстанції встановив, що 31 липня 2014 року близько 00 год. 10 хв., ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки Ford Scorpio 2.8 І, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по ділянці автодороги Т-25-12, між с. Маховики Корюківського району та м. Корюківка Чернігівської області, у напрямку м. Корюківка, не виконав вимог Правил дорожнього руху України п. 2.3 б, та п. 12.3, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого не прийняв заходи для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, що призвело до скоєння наїзду автомобілем на пішохода ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який лежав на смузі руху автомобіля. Після скоєння наїзду на ОСОБА_13 обвинувачений зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_12 , який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №150 від 31 липня 2014 року ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, що призвели до його смерті.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, потерпілу ОСОБА_7 , яка заперечувала проти поданої апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін, думку прокурора щодо необхідності залишення вироку без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини, доведеність винуватості та кваліфікація дій обвинуваченого в судовому засіданні суду першої інстанції ніким, в тому числі самим обвинуваченим, не оспорювались.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Як вбачається з матеріалів справи, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та підтвердив фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті. При цьому, в скоєному щиро розкаявся та просив суворо його не карати.

За встановлених фактичних обставин, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого та залишення потерпілого в небезпеці.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких, згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, наслідки, що наступили смерть ОСОБА_12 , особу винного, те що раніше він не притягувався до кримінальної відповідальності та даних, які його характеризують. Прийняв до уваги обставину, що пом`якшує покарання щире каяття.

Також, колегія суддів враховує і думку потерпілої ОСОБА_7 , яка у судовому засіданні наполягала на тому, що ОСОБА_8 повинен понести суворе покарання.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, обставини події, внаслідок якої настала смерть людини, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому призначене покарання, є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, і не вбачає підстав для його пом`якшення, як про це йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Всі обставини, на які в апеляційній скарзі посилається обвинувачений були враховані судом першої інстанції та колегією суддів апеляційного суду, що і дало змогу призначити ОСОБА_8 покарання, наближене до мінімальної межі санкції статті 286 КК України.

Остаточне покарання вірно призначено у відповідності до ч .1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_8 та звільнення останнього від відбування покарання з випробування, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час вирішення цивільного позову ОСОБА_7 допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними в силу вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Так, ч. 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми цивільно-процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відсутні будь-які дані, що вказують на проживання однією сім`єю потерпілої ОСОБА_7 з загиблим ОСОБА_12 або перебування останніх у шлюбі, тобто дані, які відносять потерпілу до кола осіб, яким відшкодовується моральна шкода, завдана смертю фізичної особи. Посилання суду про тривалий час перебування потерпілої у цивільному шлюбі з ОСОБА_12 ніякими доказами не підтверджено та є немотивованим.

Таким чином, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону у даному випадку відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку в цій частині та направлення справи на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Корюківського районного Чернігівської області від 11 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд в той же суд у порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4