У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Кузьменко О.Т., Скотаря А.М.

Кузьменко О.Т.

Кузьменко О.Т.,

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 6 грудня 2007
року кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора Луганської
області на вирок Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 30
січня 2007 року щодо ОСОБА_1

Цим
вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, судимості не має,

засуджено за ч.1 ст.190 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік. До неї також застосовано вимоги,
передбачені ст.76 КК України.

В апеляційному порядку вирок не переглядався.

ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона у стані алкогольного сп'яніння 24
листопада 2006 року у м. Суходольск Луганської області шляхом зловживання довірою
заволоділа мобільним телефоном “Самсунг” ОСОБА_2вартістю 700 грн.

У касаційному поданні прокурор, посилаючись на
неправильне застосування щодо ОСОБА_1, яка має дітей віком до чотирнадцяти років, покарання у
виді обмеження волі, що суперечить вимогам ч.3 ст.61 КК України, та м'якість
призначеного покарання, просить вирок скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, висновок
прокурора, який касаційне подання підтримав частково і просив вирок суду
змінити, звільнивши засуджену від покарання, перевіривши матеріали справи,
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у вироку
злочину підтверджується доказами, дослідженими судом, і не заперечуються у
касаційному поданні.

Дії засудженої правильно кваліфіковано
за ч.1 ст.190 КК України.

Проте, при призначенні засудженій
покарання у виді обмеження волі суд допустив помилку.

Зокрема, відповідно до ч.3 ст.61 КК
України покарання у виді обмеження волі не застосовується до жінок, що мають
дітей віком до чотирнадцяти років .

Як видно з матеріалів справи, на момент постановлення вироку ОСОБА_1 мала
двох дітей 09.08.2002 та 13.10.2004 року народження (а.с.66,68), а тому у
відповідності до вимог ст.61 КК України їй не могло бути призначено таке
покарання, як обмеження волі.

За таких обставин доводи прокурора про те, що суд, призначивши засудженій
покарання у виді обмеження волі, порушив вимоги закону, є обґрунтованими.

Санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, крім обмеження волі, передбачені такі
види покарання як виправні роботи та штраф.

Однак ОСОБА_1 не може бути призначено виправні роботи, в тому числі і з
застосуванням ст. 75 КК України, оскільки такий вид покарання відповідно до ст.
57 цього Кодексу відбувається за місцем роботи засудженого, а ОСОБА_1 не
працює.

Штраф є покаранням, яке належить відбувати реально, і у зв'язку з тим, що
ОСОБА_1 вироком суду звільнена від відбування покарання з випробуванням,
застосування до неї штрафу у даному випадку є більш суворим покаранням.

Так як прокурор, вказуючи про скасування вироку і направлення кримінальної
справи на новий судовий розгляд і у зв'язку з м'якістю призначеного ОСОБА_1
покарання, у касаційному поданні доводів на підтвердження м'якості покарання не
навів, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку з цих мотивів і
направлення справи на новий судовий розгляд.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 8 постанові Пленуму Верховного
Суду України від 24.10.2004р. “Про практику призначення судами кримінального
покарання”, у випадку, коли санкцією статті, за якою засуджується особа,
передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік та стан не можуть бути
до неї застосовані, суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст.7 КПК
України повинен звільнити особу від кримінальної відповідальності або звільнити
засудженого від покарання.

Оскільки до ОСОБА_1, з урахуванням її стану, не може бути застосоване
покарання у виді обмеження волі, а інші види покарання за конкретних обставин
справи призначити не можна, ураховуючи
відсутність підстав для звільнення засудженої від кримінальної відповідальності
за вчинений злочин відповідно до ст.7 КПК України, вирок суду підлягає зміні зі
звільненням її від покарання за ч.1 ст.190 КК України.

З огляду на викладене передбачені законом підстави для скасування вироку і
направлення справи на новий судовий розгляд відсутні.

Керуючись
ст. 395 і 396 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

касаційне подання заступника прокурора Луганської області задовольнити
частково.

Вирок Краснодонського міськрайонного
суду Луганської області від 30 січня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити, виключити з нього рішення
суду про призначення засудженій покарання у виді обмеження волі на 1 рік та
застосуванням щодо неї ст.ст. 75, 76 КК України і вважати ОСОБА_1 засудженою за
ч.1 ст.190 КК України зі звільненням від покарання.

Судді:

КОНОВАЛОВ В.М. КУЗЬМЕНКО О.Т. СКОТАРЬ А.М.