П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ в м. Києві про встановлення або зміну способу і порядку виконання виконавчого листа №1-989/10 від 22.10.2010 року про конфіскацію майна на користь держави, що належить ОСОБА_4 , -
В провадженні Дніпровського районного суду знаходилася кримінальна справа за обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.
Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві звернувся до суду з заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання виконавчого листа №1-989/10 від 22.10.2010 року про конфіскацію майна, що належить ОСОБА_4 .
Свої вимоги мотивує тим, що в ході виконання зазначеного виконавчого провадження, державним виконавцем відповідно до ст.ст. 11, 52, 64 ЗУ «Про виконавче провадження», 23.12.2011 року описано і арештовано майно боржника - ОСОБА_4 , а саме: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .
Згідно довідки Форми № 3а ЖРЕО № 403, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані неповнолітні діти.
На звернення державного виконавця до органів опіки та піклування про надання дозволу на реалізацію описаного і арештованого нерухомого майна до ВДВС Дніповського РУЮ у м. Києві надійшла відмова у наданні дозволу на реалізацію вказаного нерухомого майна.
Просить встановити або змінити спосіб і порядок виконання виконавчого листа №1-989/10 від 22.10.2010 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про конфіскацію майна, яке належить ОСОБА_4 .
У судове засідання учасники не з`явилися, про день та час розгляду заяви повідомлені своєчасно.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно зі ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
Відповідно до ст.32 Закону "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.
Судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13.09.2010 року ОСОБА_4 визнано винним за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України і на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Вказаний вирок набрав законної сили 18.10.2010 р.
Виконавчий лист №1-989/10 від 22.10.2010 року про конфіскацію майна, що належить ОСОБА_4 , перебувають на виконанні у ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві.
11.11.2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
23.12.2011 року описано і арештовано майно боржника ОСОБА_4 , а саме: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .
В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що у будинку АДРЕСА_2 зареєстровано неповнолітню дитину ОСОБА_5 , 1997 року народження.
На звернення державного виконавця до органів опіки та піклування про надання дозволу на реалізацію описаного і арештованого нерухомого майна до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві надійшла відмова у наданні дозволу на реалізацію вказаного нерухомого майна.
Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (ст. 59 КК України).
Разом з тим, в діючому КК України відсутня норма закону, яка передбачає заміну судом способу виконання рішення щодо конфіскації майна на користь держави, яке є додатковим покаранням, призначеним вироком суду у кримінальній справі.
Державним виконавцем до суду не надано доказів вчинення ним інших, передбачених ст.32 Закону "Про виконавче провадження", заходів для примусового виконання рішень, окрім описання та арешту нерухомого майна ОСОБА_4 , а звертаючись з даною заявою до суду, державний виконавець не зазначає в ньому, який саме спосіб і порядок його виконання він просить встановити.
Суд приходить до висновку щодо необґрунтованості заяви державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції про встановлення або зміну способу і порядку виконання вироку Дніпровського районного суду від 13.09.2010 р. у справі №1-989/10, на підставі виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 22.10.2010 року про конфіскацію майна, яке належить ОСОБА_4 , в прибуток держави, суд не має можливості встановити або змінити спосіб та порядок виконання вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 13.09.2010 року у вказаній кримінальній справі в частині конфіскації майна, яке належить засудженому, а тому в задоволенні заяви державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ слід відмовити.
Керуючись ст. 59 КК України, 409, 411 КПК України, суд, -
В задоволенні заяви державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ м. Києва про встановлення або зміну способу і порядку виконання виконавчого листа №1-989/10 від 22.10.2010 року про конфіскацію майна, що належить ОСОБА_4 - відмовити.
На постанову протягом семи днів з моменту її винесення може бути подано апеляцію.
Суддя