ун. № 759/4888/15-к
пр. № 1-кп/759/357/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 , потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000556 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, освіта середньо-технічна, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 20.01.2015 року приблизно о 21-30 год., прибув разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою за місцем проживання раніше знайомого йому ОСОБА_8 до будинку АДРЕСА_2 , заздалегідь домовившись про це по телефону з останнім. ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 придбати обладнання для кріплення вікон. Обговоривши вказану пропозицію, ОСОБА_8 через деякий час провів ОСОБА_7 та невстановлену досудовим розслідуванням особу до виходу із свого приватного будинку та з території огородженої присадибної ділянки, а сам залишився за місцем свого проживання.

Не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також будучи обізнаним про те, що за місцем проживання ОСОБА_8 зберігаються грошові кошти, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа вирішили вчинити крадіжку чужого майна, з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення, вступивши між собою в попередню злочинну змову.

Діючи згідно досягнутої раніше домовленості, з метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, приблизно о 05-30 год. 21.01.2015 року, пересвідчившись в тому, що ОСОБА_8 спить, перелізли через паркан на огороджену територію присадибної ділянки АДРЕСА_2 , та скориставшись тим, що ОСОБА_8 не замкнув вхідні двері до свого будинку, безперешкодно проникли до житла, звідки ОСОБА_10 таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон «Lenovo», вартістю 3000 грн. з сім-картками операторів мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 20 грн., та «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 20 грн., фотоапарат «Kodak EasyShare Z650», дійсна (ринкова) вартість якого становить 2138 грн., а невстановлена досудовим розслідуванням особа таємно викрала грошові кошти в сумі 15000 та срібний ланцюжок, дійсна (ринкова) вартість якого складає 281 грн., а всього майна на загальну суму 20479 грн.

Заволодівши таким чином чужим майном, яке належить ОСОБА_8 , ОСОБА_7 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому майнову шкоду.

Крім того, ОСОБА_7 , вчинивши приблизно о 5-30 год. 21.01.2015 року крадіжку чужого майна, яке належить ОСОБА_8 , залишаючи місце вчинення вказаного злочину, а саме приватний садовий будинок АДРЕСА_2 , знаходились на огородженій території присадибної ділянки №32 по вул. Садовій-9 в м. Києві та помітили автомобіль «ГАЗ-33023», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 .

Не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа вирішили повторно вчинити крадіжку чужого майна, яке належить ОСОБА_9 та знаходилось у вказаному автомобілі, з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення, вступивши між собою в попередню злочинну змову.

Діючи згідно досягнутої раніше домовленості, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, пересвідчившись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, приблизно о 05-50 год. 21.01.2015 року підійшли до автомобіля «ГАЗ-33023», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 . Скориставшись тим, що дверцята кабіни не були замкнуті, ОСОБА_7 повторно, таємно викрав з салону автомобіля чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: реєстратор, вартістю 895 грн.; навігатор «Pioneer PI530M», вартістю 1266 грн., мобільний телефон «Nokia C2-03», вартістю 884 грн., а невстановлена особа повторно, таємно викрала шуруповерт «DVT», вартістю 300 грн., шуруповерт, вартістю 150 грн., два набори інструментів, вартістю по 100 грн. кожний, а всього чужого майна на суму 3695 грн., після чого з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_9 майнову шкоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав частково та показав, що 20.01.2015 року близько 21.00-22.00 год. він разом із своїм знайомим ОСОБА_11 приїхали додому до ОСОБА_8 до будинку АДРЕСА_2 , щоб продати стяжку для кріплення вікон. Вони пройшли на кухню, показали стяжку та почали всі разом розпивати алкогольні напої. Потім ОСОБА_8 пішов спати, а вони із ОСОБА_11 залишились на кухні та вирішили викрасти чуже майно з метою особистого збагачення. Вони були в стані алкогольного сп`яніння, викрали фотоапарат, мобільний телефон, срібний ланцюжок та грошові кошти, скільки саме він не пам`ятає, та пішли з будинку. У дворі будинку вони побачили автомобіль, він був не зачинений та вони вирішили викрасти майно з автомобілю. Він та ОСОБА_12 викрали відео реєстратор, навігатор, мобільний телефон, два шуруповерти та два набори інструментів. Їх ніхто не побачив та вони пішли додому до дівчини ОСОБА_13 , де залишили частину викрадених речей.

Наполягав на тому, що не вчиняв проникнення в житло ОСОБА_8 , оскільки перебував в будинку з вечора 20.01.2015 та вийшов з нього тільки після вчинення злочину.

Не дивлячись на часткове визнання обвинуваченим своєї вини та його захисну версію подій, його вина у вчиненні крадіжки, поєднаної із проникненням у житло, вчиненої за попередньою змовою групою осіб та вчиненні крадіжки повторно, за попередньою змовою групою осіб за викладених вище обставин, підтверджується крім власне його показань, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку (наявність умислу на таємне заволодіння чужим майном з метою особистого збагачення, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб), усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що з ОСОБА_7 був раніше знайомий, вони працювали разом кілька років тому. Ввечері 20.01.2015 року йому зателефонував ОСОБА_7 та сказав, що приїде показати стяжку для вікон, для продажу. Через півгодини ОСОБА_7 приїхав разом з незнайомим хлопцем, показали обладнання. Він запросив їх до кухні будинку, подивився обладнання, погодився його придбати та пішов на другий поверх будинку, щоб взяти гроші із сейфу. Сейф замикається на ключ, який він зберігає разом із іншими ключами у вхідних дверях та обвинувачений і його знайомий побачили, де він зберігає ключі. Коли він повернувся із грошима, налив ОСОБА_7 та його знайомому алкогольні напої, сам він не вживав алкогольні напої, вони ще посиділи та близько 21.00-22.00 пішли. Він замкнув за ними ворота, вхідні двері він ніколи не закриває на замок, та пішов спати. Зранку 21.01.2015 року, збираючись на роботу він не зміг знайти свій мобільний телефон, потім виявив відсутність грошей та срібного ланцюжка в сейфі, також зник фотоапарат. Потім вийшов на двір та побачив, що в автомобілі ОСОБА_9 , який зберігався на території його присадибної ділянки АДРЕСА_2 , безлад та зникло багато речей. Відразу викликав працівників міліції. Через кілька днів зустрів ОСОБА_7 , який намагався продати частину належних йому та ОСОБА_9 речей. Йому повернули фотоапарат та срібний ланцюжок.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що з ОСОБА_7 до подій знайомий не був. Він зберігав належний йому автомобіль «ГАЗ» у сусіда ОСОБА_8 на території присадибної ділянки АДРЕСА_2 . Зранку 21.01.2015 року він збирався їхати на роботу та, сівши до автомобілю, помітив відсутність відеореєстратора, навігатора, мобільного телефону, двох шуруповертів та двох наборів інструментів. Вони з ОСОБА_8 відразу викликали міліцію та через декілька днів випадково зустріли ОСОБА_7 на зупинці в районі Борщагівки та в його пакеті знайшли деякі викрадені речі. Йому повернули навігатор, телефон та відеореєстратор.

Показання обох потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також обвинуваченого ОСОБА_7 в частині, що стосується переліку та обсягу викраденого майна, знайшли своє об`єктивне підтвердження під час дослідження даних, що містять протоколи огляду місця події від 22.01.2015 року, відповідно до яких у ОСОБА_7 вилучені речі, викрадені з автомобілю ГАЗ-33023 та з будинку, розташованих по АДРЕСА_3 . А саме: реєстратор, навігатор «Pioneer PI530M», мобільний телефон «Nokia C2-03», ключ від автомобіля, підставка пластикова до відеореєстратора, зарядний-пристрій та фотоапарат «Kodak EasyShare Z650», браслет чоловічий білого металу, зарядний пристрій до фотоапарату, відповідно (а.с. 48-53).

Згідно досліджених в суді висновків спеціаліста від 10.02.2015 року, дійсна (ринкова) вартість: фотоапарату «Kodak EasyShare Z650» становить 2138,00 грн.; срібного ланцюжка, довжиною 24 см., масою 20 г, - становить 281,00 грн.; навігатора марки «Pioneer PI530M» - становить 1266,00 грн.; відеореєстратора становить 895,00 грн.; мобільного телефону «Nokia C2-03» - становить 884,00 грн. (а.с. 54-56, 58-60).

Сторони захисту та обвинувачення не оспорювали встановлені висновками спеціалістів фактичні обставини справи.

За таких обставин, суд визнає показання потерпілих, дані, які містять протоколи слідчих дій, наведені вище висновки спеціалістів, а також показання обвинуваченого, в частині, що їм не суперечать, належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу ОСОБА_7 на таємне викрадення чужого майна, вчинене групою осіб, поєднане з проникненням в житло ОСОБА_8 , а також на повторне таємне викрадення майна, належного ОСОБА_9 , вчинене групою осіб, критично оцінюючи показання обвинуваченого в іншій частині як його намагання пом`якшити відповідальність за скоєне, усвідомлюючи всю тяжкість скоєного.

У судовому засіданні були допитані всі особи, свідчення яких мали значення для правильного вирішення справи, досліджено всі зібрані під час досудового та судового слідства докази, всім їм дана оцінка.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вказаних злочинів доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Потерпілий ОСОБА_8 заявив позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, відповідно на суму 15 000 грн. та 5 000 грн.

Потерпілий наполягав на задоволенні свого позову в повному обсязі.

Обвинувачений визнав підстави та розмір вказаного позову ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Оскільки підстави позову ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 15 000 грн. підтверджені наведеними вище доказами, суд вважає, що він підлягає задоволенню в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, встановивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд на підставі ст. ст. 23 та 1167 ЦК України, вважає за необхідне задовольнити позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди на суму 5 000 грн. в повному обсязі, враховуючи при цьому характер протиправних дій відповідача, глибину моральних страждань потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, у відповідності до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, другий злочином середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав частково, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не засуджений, по місцю реєстрації характеризується формально, не працює, а також те, що завдана потерпілим шкода відшкодована частково, позицію потерпілих щодо призначення йому покарання, пов`язаного із позбавленням волі.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні об`єктивні застереження, які унеможливлюють його тримання під вартою, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_7 тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому пов`язаний з такою ізоляцією вид покарання за вчинений ним злочин в межах санкцій ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, обравши щодо нього при призначенні покарання за сукупністю злочинів принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність клопотань прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), та відсутні підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст.197, ст. ст. 368, 371, 373-377 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, за якими призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначити ОСОБА_7 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Речові докази після набрання вироком законної сили (а.с. 58, 61, 62-63):

-фотоапарат «Kodak EasyShare Z650, срібний ланцюжок, довжиною 24 см, масою 20 г, передані на зберігання ОСОБА_8 вважати повернутими за належністю;

-відеореєстратор, навігатор марки «Pioneer PI530M», мобільний телефон «Nokia C2-03», передані на зберігання ОСОБА_9 вважати повернутими за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1