Справа № 161/1001/15-к
Провадження № 1-кс/161/293/15
У Х В А Л А

м. Луцьк 25 січня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

затриманого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк клопотання прокурора м. Луцька Волинській області ОСОБА_5 про тимчасовий арешт,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор м. Луцька ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про тимчасовий арешт ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання посилається на те, що 23.01.2015 року о 19.00 годині в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України працівниками Луцького MB УМВС України у Волинській області затримано в АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 , який розшукується слідчим відділенням Дятловського районного відділу Слідчого комітету Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 413 КК Республіки Білорусь (втеча з виправної установи, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі), що відповідає ч. 1 ст. 393 КК України.

Постановою слідчого відділення Дятловського районного відділу Слідчого комітету Республіки Білорусь від 10.12.2014 року ОСОБА_4 притягнено як обвинуваченого та оголошено його розшук. Постановою про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 10.12.2014 року санкціонованою прокурором Дятловського району Гродненської області стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

Інкримінований ОСОБА_7 злочин за законодавством України відповідає ч. 1 ст. 393 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше 1 року. Строки давності притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за вчинений ним у 2014 році злочин відповідно до ст. 49 КК України не закінчилися. Просить суд застосувати тимчасовий арешт до затриманого ОСОБА_4 , строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Республіки Білорусь. Строк тимчасового арешту рахувати з моменту затримання, тобто з 19:00 годин 23.01.2015 року. Утримувати ОСОБА_6 у Слідчому ізоляторі № 2 міста Луцька.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у відповідності до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав у ньому викладених, просив клопотання задовольнити.

Затриманий громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, будь-яких заяв у відповідності до положень ч. 6 ст. 583 КПК України від нього не поступило, оскільки в нього взагалі відсутні будь-які заяви.

Заслухавши пояснення прокурора, затриманого, дослідивши письмові матеріали клопотання, суд приходить до висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що 23 лютого 2012 року вироком суду Кобринського району Республіки Білорусь ОСОБА_4 засуджений за п.2 ч. 2 ст. 43, ч. 2 ст. 65, ч.2 ст. 208 Кримінального кодексу Республіки Білорусь до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з відбуванням покарання у виправній колонії в умовах суворого режиму.

У відповідності з ст. 69 Кримінального виконавчого кодексу Республіки Білорусь за постановою суду Волковиського району Гродненської області від 28 серпня 2014 року переведений для подальшого відбування покарання у виправну установу Виправна колонія-поселення - 26 с. Гезгали Дятловського району Гродненської області Республіки Білорусь. До виправної установи Виправна колонія-поселення - 26 прибув 23 вересня 2014 року.

Під час відбування покарання у виправній установі Виправна колонія-поселення - 26, що знаходиться в с. Гезгали Дятловського району Гродненської області Республіки Білорусь, знову вчинив новий злочин так як 06 грудня 2014 року 0 07.40 годині здійснив втечу з місця відбування покарання.

Також встановлено, що 23 січня 2015 року уповноваженою службовою особою Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 о 19.00 годині в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України, було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борки Кобринського району Брестської області Республіки Білорусь. Який перебував у міждержавному розшуку, так як постановою начальника Дятловського РВВС від 20 грудня 2014 року його оголошено в міждержавний розшук.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що затриманий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Борки Кобринського району Брестської області Республіки Білорусь вчинив злочин за межами України. 23 січня 2015 року був затриманий в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України так як перебував у міждержавному розшуку. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення клопотання та застосування тимчасового арешту у відношенні ОСОБА_4 на строк сорок діб.

Відповідно до ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що 23 січня 2015 року о 19.00 годині ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України. Суд вирішив застосувати у відношенні ОСОБА_4 тимчасовий арешт на строк сорок діб. Таким чином строк тимчасового арешту у ОСОБА_4 розпочинається з 23 січня 2015 року і закінчується 03 березня 2015 року.

Керуючись ст. 583 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора м. Луцька Волинській області ОСОБА_5 про тимчасовий арешт ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борки Кобринського району Брестської області республіки Білорусь, який відбуває покарання у виправній установі Виправна колонія поселення №26 с. Гезгали Дятловського району Гродненської області республіки Білорусь, освіта середня, раніше судимого судом Кобринського району Брестської області республіки Білорусь тимчасовий арешт строком до сорока діб.

Строк тимчасового арешту рахувати з 23 січня 2015 року по 03 березня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Ухвала в повному об`ємі

складена 30 січня 2015 року