Єдиний унікальний номер 725/6308/14-к
Номер провадження 1-кп/725/260/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.01.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000084, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, військовозобов`язаного: механіка-водія інженерно-позиційного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 у серпні 2014 року вчинив умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби при наступних обставинах:
Так, 08.04.2014 ОСОБА_4 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та в складі команди направлений до військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), що дислокується в АДРЕСА_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) №69 від 08 квітня 2014 року ОСОБА_4 був зарахований до списків частини, всіх списків видів забезпечення і призначений на посаду механіка-водія інженерно-позиційного відділення інженерно-саперного взводу в/частини НОМЕР_1 .

Статтею 17, 65 Конституції України та статтею 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу на вищевказаній посаді, у військовому званні «старший солдат», ОСОБА_4 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, 25 серпня 2014 року біля 8-ї години старший солдат ОСОБА_5 через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, всупереч наведених вимог законодавства, не погоджуючи свої дії з командуванням та не одержавши дозволу командира (начальника), з метою ухилитись від військової служби, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 та вибув до місця постійного проживання в АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.

10 жовтня 2014 року ОСОБА_4 за викликом слідчого прибув до військової прокуратури Чернівецького гарнізону і надав пояснення щодо причин самовільного залишення частини, зобов`язався повернутись до військової частини.

Разом з тим, не бажаючи проходити військову службу, з метою ухилитися від її проходження, старший солдат ОСОБА_4 до місця служби не повернувся а продовжив перебувати по місцю постійного проживання в с.Давидівка, Сторожинецького району, Чернівецької області, проводячи час на власний розсуд.

Таким чином, механік-водій інженерно-позиційного відділення інженерно-саперного взводу в/частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем мобілізованим на особливий період, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст.17, 65 Конституції "країни, ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил "країни та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи дійсно з метою ухилитись від проходження військової служби та припинити виконання конституційного обов`язку по захисту Вітчизни, 25 серпня 2014 року біля 8-ї години самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 та вибув до місця постійного доживання в АДРЕСА_1 , де поводить час на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні дезертирства визнав повністю і суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах він самовільно залишив місце проходження військової служби. У вчиненому щиро кається.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового слідства правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.408 ч.1 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема те, що даний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно.

Суд враховує, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.

Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, та особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції статті обвинувачення.
Крім того, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши відносно нього ст.ст.75,76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинені протиправні діяння, а й для його виправлення.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 484 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.1 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1