В И Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
Справа № 1-кп/489/103/2015 р.

14.01.2015 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

потерпілий ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

при секретарі судових засідань ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше не судимого, який працює слюсарем на ПАТ «Миколаївська ТЕЦ», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10.11.2014 року, приблизно о 19:00 годині, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 в ході раптово виниклого конфлікту, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи причинний зв`язок між своїми діями та можливими наслідками, штовхнув ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в область грудей, після чого схопив останню за праву руку вище ліктя, стиснувши її та штовхнув в напрямку зачинених дверей, в результаті чого ОСОБА_3 вдарилась об двері і отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 1723 від 17.11.2014 року, у ОСОБА_3 виявлені ушкодження у вигляді синців в область правого і лівого плеча, які утворились від дії тупих твердих предметів, якими могли бути пальці рук, в короткий проміжок часу між собою, можливо в строк і при обставинах, на які вказує потерпіла.

За ступенем тяжкості дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто у умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень.
Так обвинувачений вину в інкримінованому йому злочині не визнав і пояснив, що відбувся конфлікт 10.11.2014 року, який вчинила ОСОБА_3 . Він заперечує, що він її бив та штовхав. Потерпіла це жінка його рідного брата. З нею він перебуває у нейтральних відносинах. Вони спільно проживають у одній квартирі у різних кімнатах його брат з жінкою, він з жінкою та мати. Раніше конфліктів не виникало, почались конфліктні ситуації з того моменту як він привів свою жінку. Почалась лайка на кухні але він наполягає, що ОСОБА_7 не штовхав і не бив потерпілу. Потерпіла сама кидалась на нього та намагалась роздряпати йому обличчя, він тільки відмахувався від неї. Вона не плакала, не вдарялася об двері. Матеріальну і моральну шкоду не визнає.

Потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що обвинувачений це брат її чоловіка. Вони проживають спільно в комунальній кімнаті. 10.11.2014 року приблизно о 19:00 вона вийшла із своєї кімнати та зайшла до кухні де мати висловлювала зауваження обвинуваченому та його дружині з приводу підтримки чистоти в місцях спільного користування у квартирі.

Їм не сподобались ці зауваження. Вона домила посуд і вийшла з кухні та йшла по коридору до своєї кімнати, і у той момент обвинувачений вибіг з кухні, наздогнав її, він кричав та висловлювався нецензурною лайкою у її адресу. Він штовхнув її у область грудей праворуч, від чого вона вдарилась об двері, а потім схопив її за передпліччя. Від звуку удару об двері вибіг із кімнати її чоловік та почав рознімати брата та її затягнув до кімнати.

В результаті чого у неї були синці, вона зверталась до лікарні з приводу болю у області грудей, а також передпліччя.

Обвинувачений буває агресивним періодично, дратується навіть по відношенню до своєї матері. Також він усно висловлював погрози відносно неї особисто.

Підтримує матеріальну шкоду у розмірі 80 грн., а моральну - у розмірі 1000 грн.

Свідок ОСОБА_8 (мати обвинуваченого) суду показала, що в цей вечір 10.11.2014 р. була дома і зробила зауваження сину ОСОБА_9 та його дружині про необхідність підтримувати чистоту в місцях загального користування і ці вимоги підтримала невістка ОСОБА_3 . Син відреагував на зауваження лайкою яка переросла в штовханину між обвинуваченим та потерпілою. Вона бачила як ОСОБА_9 шарпав, штовхав ОСОБА_3 . Ці дії відбувались біля дверей квартири потерпілої. Бійку припинив чоловік потерпілої ОСОБА_10 , який вийшов з кімнати та розборонив їх і завів потерпілу до кімнати. Сологуб вів себе агресивно, брутально лаявся.

Свідок ОСОБА_10 (чоловік потерпілої та брат обвинуваченого) суду показав, що в цей день та вечір він був вдома та почув гомін дружини в коридорі та грюкіт в двері. Вийшовши в коридор побачив як ОСОБА_9 - його брат, шарпає за груди його дружину та товкає об одвірки. Він їх розборонив і забрав дружину(потерпілу) до квартири. Сологуб (брат) лаявся, вів себе агресивно.

Фактичні обставини справи які встановлені в судовому засіданні узгоджуються як з показами обвинуваченого, потерпілої, свідків і не суперечать письмовим доказам.

Відповідно до висновкаму експерта № 1723 від 17.11.2014 р., у яких зазначено, у ОСОБА_3 виявлені ушкодження у вигляді синців в область правого і лівого плеча, які утворились від дії тупих твердих предметів, якими могли бути пальці рук, в короткий проміжок часу між собою, можливо в строк і при обставинах, на які вказує потерпіла.

Матеріалами слідчого експерименту від 26.11.2014 р. де зафіксовано як відбувалась сварка та штовханина між обвинуваченим та потерпілою.

Відповідно до протоколів впізнання від 26.11.2014 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_8 вони прямо вказали на ОСОБА_9 як на особу яка вчинила штовханину 10.11.2014 р. о 19:00 годину у квартири АДРЕСА_2 .

Суд вважає що прокурором доведена вина обвинуваченого у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Поведінку обвинуваченого з приводу невизнання ним вини у вчиненні кримінального правопорушення суд оцінює критично, як реакцію на пред`явлене обвинувачення з метою уникнення покарання за вчинений злочин, маючи намір заплутати суд та перешкодити встановленню істини у справі.

Крім того, покази обвинуваченого не відповідають дійсності, обставинам справи, характеру скоєного злочину, повністю спростовуються показами потерпілої, свідка та матеріалами кримінального провадження.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує, що ним скоєно злочин, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, характеризуються задовільне, працює раніше не судимий.

Обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання судом не встановлені, а тому суд вважає, що виправлення Обвинуваченого можливе з застосуванням до нього покарання у вигляді громадських робіт, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та перевиховання.

Що стосується задоволення позову потерпілої про стягнення на їх користь моральної шкоди, завданої в результаті неправомірних дій обвинуваченого то суд враховує характер та тривалість душевних страждань, яких зазнала потерпіла внаслідок нанесення їй легкого тілесного ушкодження, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що на підставі викладеного та ст. 1167 ЦПК України цивільний позов потерпілої про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 600,0 (шістсот) грн.

Цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальних збитків на придбання ліків на підставі ст..1166 ЦПК України відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст.374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді 80 (сімдесят) годин громадських робіт.

В позові ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди на придбання ліків у сумі 80,0 грн. -відмовити.

Позов ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково у розмірі 600,0 (шістсот) грн.

Запобіжний захід засудженому не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: