Справа № 303/3853/15-к
1-кп/303/378/15
Номер рядка стат. звіту - 18

УХВАЛА
Іменем України
17 липня 2015 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при : секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не працюючої, незаміжньої, інваліда І-ої групи,
у вчиненні кримінального злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_6
представника обвинуваченої ОСОБА_7
Згідно акту судово - психіатричного експерта № 92 від 21 травня 2015 року ОСОБА_4 виявляє ознаки легкого розумово недорозвитку у вигляді олігофренії в ступені вираженої дебільності, що позбавляє її у теперішній час, а також у період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння здатності розуміти значення свої дій та керувати ними. У зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру, примусового лікування психіатричному закладі із звичайним наглядом.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просила клопотання задоволити, оскільки факт вчинення ОСОБА_4 кримінального злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України доведений, але у зв`язку з тим, що обвинувачена згідно висновку експерта за № 92 від 21 травня 2015 року, виявляє ознаки легкого розумово недорозвитку у вигляді олігофренії в ступені вираженої дебільності, відносно неї необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру.
Представник обвинуваченої ОСОБА_4 - ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_6 у судовому засідання також просили клопотання прокурора задоволити, застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру.
Заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до висновку, що наявні всі правові підстави для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до частини 2 статті 19 Кримінального кодексу України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок
хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Нормою статті 92 Кримінального кодексу України встановлено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Відповідно до статті 93 Кримінального кодексу України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 2 статті 94 Кримінального кодексу України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такий примусовий захід медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність чи обмежену осудність і викликають потребу у застосуванні щодо неї таких заходів.
Відповідно до частини 2 статті 513 Кримінально - процесуального кодексу України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування до неї примусових заходів медичного характеру.
Судом встановлено, що кримінальний злочин передбачений ч.1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, було вчинене ОСОБА_4 в стані легкого розумового недорозвитку у вигляді олігофренії в ступені вираженої дебільності, що позбавляє її у теперішній час, а також у період часу,до якого відноситься інкриміноване їй діяння здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому з урахуванням вищенаведеного, а також заслухавши думки учасників судового провадження, які підтримали клопотання, слід прийти до висновку, що ОСОБА_4 в момент вчинення інкримінованого нею діяння та на теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, суд вважає, що є всі підстави для задоволення клопотання та необхідно застосувати щодо неї примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги.
Заподіяна потерпілому ОСОБА_8 злочином шкода відшкодована обвинуваченою в добровільному порядку.
Речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальних витрат по справі не має.
Керуючись ст. ст. 2, 94, 349, 372, 376, 512, 513, 516 КПК України, суд,-
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1