УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
жовтня 2007 року м. Ужгород

Апеляційний суд
закарпатської області в складі суддів:

головуючого -
Гошовського Г.М. ,

суддів -
вотьканича Ф.А. і животова Г.О.,

за участю
прокурора - сирохман л.і.

розглянув
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок виноградівського районного суду від 10 серпня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Горінчево
Хустського району Закарпатської області,
мешканця АДРЕСА_1, громадянина
України, судимого 20.11.2006 року
Оболонським районним судом м. Києва за
ч.1 ст.
263 КК України на 1 рік позбавлення волі, -

засуджено
за ч.3 ст. 190 КК України на 5 років б місяців
позбавлення волі;

за ч.1 ст.
357 КК України на 1 рік обмеження волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування
ОСОБА_1. призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі.

На
підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених
злочинів, шляхом часткового складання
призначених покарань до покарання,
призначеного цим вироком,
частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оболонського
районного суду м. Ужгорода від 20
листопада 2006 року - 1 місяць і остаточно до відбування ОСОБА_1 призначено 5
років 7 місяців.

Строк
відбування призначеного ОСОБА_1
покарання постановлено розпочати обчислювати з 15 вересня 2006
року, а запобіжний захід щодо нього до
вступу вироку в законну силу постановлено залишити попередній - взяття під
варту.

Справа: №
11-652/07

Головуючий у
першій інстанції: Коючкович В.Ю.

доповідач:
Вотьканич Ф.А.

номер
рядка статистичного звіту: 6

2

постановлено
стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду на користь потерпілих: ОСОБА_2. -
2230, 90 грн., ОСОБА_3. -2342, 60 грн., ОСОБА_4 - 2337, 10 грн., ОСОБА_5. - 2337, 10
грн., ОСОБА_6. - 1646, 80 грн., ОСОБА_7.
- 2337, 10 грн., ОСОБА_8. - 2337,
10 грн., ОСОБА_9. - 2342, 60 грн.,
ОСОБА_10. - 2337, 10 грн. Позов потерпілого ОСОБА_11 судом залишено без
розгляду.

Питання
речових доказів вирішено відповідно до
ст. 81 КПК України.

як
визнав доведеним суд першої інстанції,
ОСОБА_1 в період з 20 вересня 2004 року по листопад 2004 року з метою
заволодіння грошовими коштами, перебуваючи
в будинку АДРЕСА_2, належного ОСОБА_12.*
де зловживаючи довірою, шляхом
обману, повідомляючи завідомо неправдиві
відомості про можливість працевлаштування в Австралії, під виготовленням робочої візи, заволодів грошовими коштами ОСОБА_10., ОСОБА_7. , ОСОБА_8, ОСОБА_9., ОСОБА_3.,
ОСОБА_2., ОСОБА_6., ОСОБА_5 в розмірі по 310 доларів США від кожного
на загальну суму 2480 доларів США, однак
взяті на себе обов'язки по виготовленню робочих віз не виконав, а отримані гроші привласнив для власних потреб.

Крім
цього, 29 вересня 2004 року по листопад
2004 року з метою заволодіння грошовими коштами, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2, належного ОСОБА_12., де повторно,
шляхом обману, повідомивши
ОСОБА_4 завідомо неправдиві відомості про можливість його працевлаштування в
Австралії, під виготовленням робочої
візи, заволодів грошовими коштами
ОСОБА_4 в розмірі 310 доларів США, однак
взяті на себе обов'язки по виготовленню робочої візи не виконав, а отримані гроші привласнив для власних
потреб.

З початку
жовтня 2004 року по листопад 2004 року з метою заволодіння грошовими
коштами, перебуваючи в будинку
АДРЕСА_2, належного ОСОБА_12 за
аналогічних обставин, повторно, шляхом обману заволодів грошовими коштами
ОСОБА_11 в сумі 310
доларів США, однак взяті на себе обов'язки по виготовленню робочої
візи не виконав, а отримані гроші
привласнив для власних потреб.

23
грудня 2004 року з метою заволодіння грошовими коштами, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2, належного ОСОБА_12., де повторно,
шляхом обману, повідомивши
ОСОБА_10., ОСОБА_7. , ОСОБА_8,
ОСОБА_9., ОСОБА_3., ОСОБА_2.,
ОСОБА_4, ОСОБА_5. та ОСОБА_11.,
завідомо неправдиві відомості про необхідність оплати по 98 Євро з
кожного за виготовлення робочої візи в Консульському відділі Австралії, заволодів грошовими коштами останніх в по 98
Євро з кожного, а всього - 882
Євро, однак взяті на себе обов'язки по
виготовленню робочих віз не виконав, а
отримані гроші привласнив для власних потреб.

23
грудня 2004 року з метою заволодіння грошовими коштами, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2, належного ОСОБА_12., де шляхом обману, повідомивши ОСОБА_10., ОСОБА_7. , ОСОБА_8, ОСОБА_9., ОСОБА_3.,
ОСОБА_2., ОСОБА_4, ОСОБА_5. та
ОСОБА_11., завідомо неправдиві відомості
про необхідність здачі їх закордонних паспортів для виготовлення їм робочих віз
до

3

Австралії, заволодів належними потерпілим паспортами
громадян України для виїзду за кордон на загальну суму 882 Євро, однак взяті на себе обов'язки по
виготовленню робочих віз не виконав, а
отримані документи зберігав з корисливих спонукань до червня 2005 року.

Внаслідок
цих дій ОСОБА_1 в період з 20 вересня 2004 по 23 грудня 2004 року заволодів
грошовими коштами громадян в особливо великих розмірах на загальну суму 22723
грн. 20 коп.

У
апеляції засуджений ОСОБА_1 порушує питання про скасування вироку та
направлення справи на додаткове розслідування.

Апеляцію
мотивує тим, що ні органом досудового
слідства в порушення ст. ст.
22, 64 КПК України не
встановлено безспірними доказами його винність у вчиненні злочину, за який його засуджено. Допущена неповнота і
неправильність як досудового так і судового слідства призвели до його
безпідставного засудження за злочин,
який він не вчиняв, на думку
апелянта судом однобічно і вибірково було досліджено ряд доказів у справі, зокрема,
показання самих потерпілих, щодо
привласнення ним грошових коштів. Вважає,
що дані обставини жодним доказом не підтверджені, також вказує на те, що грошові кошти потерпілих привласнила
ОСОБА_12

Заслухавши
доповідь судді, міркування прокурора
про обґрунтованість вироку і залишення його без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів
приходить до переконання, що вона не
підлягає задоволення з наступних підстав.

винність
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які
його засуджено, підтверджується
зібраними у справі доказами, яким суд
дав належну оцінку після дослідження їх у судовому слідстві.

У
судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України визнав частково, показавши,
що дійсно отримував паспорти потерпілих, однак вини у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст.
190 КК України не визнав і пояснив,
що ніяких коштів від потерпілих не брав, також показав, що він в дійсності перебував на лікуванні в
кардіологічному відділенні Хустської ЦРЛ і там розповів ОСОБА_12 про існування
фірми «ІНГ», яка займається
працевлаштуванням в Австралії,
виконавчим директором якої він являється, від вказаної фірми в нього було доручення на
ведення переговорів щодо працевлаштування людей в Австралії, яке він показував потерпілим, але грошей від потерпілих не брав.
Закордонні паспорти, передані йому
потерпілими для виготовлення віз, він
передав громадянці Умріхіній, на яку
зареєстрована фірма «інг», яка
знаходиться в Польщі.

незважаючи
на те, що ОСОБА_1 свою вину не
визнав, така повністю доведена
наступними доказами.

Показаннями
потерпілого ОСОБА_2 про те, що його
дружина - ОСОБА_12 дізналась від ОСОБА_1 про можливість працевлаштування в
Австралії, яку він мав змогу
реалізувати, а також залишив його
дружині перелік документів, необхідних
для оформлення візи та повідомив, про
необхідність

4

зібрати
з бажаючих по 250 доларів США
за виготовлення робочих віз. про свої наміри виїхати на роботу за кордон від
розповівОСОБА_9., який через деякий час,
разом з 6-ма односільчанами прийшли до нього додому та передали його
дружині необхідні документи та гроші в сумі по 250 доларів США кожний. Через
деякий час до них приєднався ОСОБА_4 Разом зібралось 9-ть чоловік, після того,
як його дружина - ОСОБА_12 зібрала необхідні документи і гроші на
загальну суму 2250 доларів США, вона передзвонила ОСОБА_1, а 25
вересня 2004 .року до них додому прийшов ОСОБА_1 забрав гроші и документи, залишивши дружині 450 грн. для купівлі
квитків до м. Києва. На початку жовтня
2004 року до них додому передзвонив ОСОБА_1 і дав вказівку його дружині купити
квитки на 10 жовтня 2004 року на 12 чоловік для проходження медкомісії в
м. Києві. 11 жовтня 2004 року на
залізнодорожньому вокзалі в м. Києві їх
зустріла москаленко ОСОБА_14 і доправила їх в клініку «Борис», де зібрала з 11 чоловік українські паспорти
та гроші в сумі по 300 грн. з кожного. 12 жовтня 2004 року вони повернулись
додому. В середині листопада 2004 року його дружині зателефонував ОСОБА_1 і
повідомив про необхідність зібрати з 11 чоловік ще по 30 доларів США та по 60 гривень і
передати ОСОБА_13 через водія автобуса «хуст-Київ». На наступний день вона і
ОСОБА_10. передали гроші водію ОСОБА_14. На наступний день зателефонувала
ОСОБА_13 і повідомила, що гроші, необхідні перекладу документів на англійську
мову, отримала. На початку грудня 2004
року до них додому прийшов ОСОБА_1 який повідомив всім, що необхідно виїжджати до Австралійського
консульства і зібрав з 9-х чоловік по 100 грн.,
для замовлення автобуса до м.
Києва, про день і час виїзду
зобов'язався повідомити додатково. 23 грудня 2004 року до них додому приїхав
ОСОБА_1 і повідомив, що візи в зв'язку з
політичними подіями, будуть
виготовлятись на в м. Києві, а в Польщі,
для чого всім необхідно здати ще по 98 Євро для відкриття віз, які в той же день разом з паспортами йому
були здані. Після цього ОСОБА_1 не бачили. Роботу в Австралії так і не
отримали, паспорти та гроші ОСОБА_1 не
повернув. Йому особисто ОСОБА_1 завдав матеріальну шкоду на загальну суму 230,
90 грн.

Потерпілий
ОСОБА_3. показав, що на початку вересня
2004 року від свого знайомого ОСОБА_10. він дізнався про можливість
працевлаштування в Австралії, через
деякий час він, разом з ОСОБА_10. пішли
додому до ОСОБА_12 та принесли необхідні документи та гроші в сумі 250 доларів США,
які передали особисто їй в руки. Десь в середині вересня
2004 року вдома в ОСОБА_12 вони познайомились з ОСОБА_1,
який мав займатись організацією виготовлення робочих віз.
10 жовтня 2004 року він разом з ОСОБА_12. і іншими односільчанами вирушили до
м. Києва для проходження
медкомісії, де їх на залізничному
вокзалі зустріла жінка на ім'я ОСОБА_14. Прибувши в клініку «Борис» ОСОБА_12.
зібрала в них паспорти та гроші в сумі 300 грн., які передала жінці на ім'я ОСОБА_14. 13
жовтня 2004 року вони повернулись додому. В середині листопада 2004 року вдома
у ОСОБА_12. ОСОБА_1 повідомив про необхідність здачі за переклад документів на
англійську мову ще по 30 доларів США
і 60 грн. на наступний день вказану суму він передав ОСОБА_12. 20 грудня
2004 року ОСОБА_12. за дорученням ОСОБА_1, зібрала з людей ще по 100 грн. на замовлення автобуса до
м. Києва. 23 грудня 2004 року ОСОБА_1
вдома у ОСОБА_12. повідомив, що в
зв'язку з політичними

5

подіями
в Україні візи будуть виготовлятись не в м.
Києві, а в Польщі, а тому необхідно здати ще по 98 Євро та
закордонні паспорти, також пообіцяв
через декілька днів повернутись з з відкритими візами. Однак, після цього він, як і всі інші бажаючі працевлаштуватись в
Австралії, ОСОБА_1 не бачив, ні документів, ні грошей йому повернуто не було.

дані
показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілихОСОБА_5., ОСОБА_8. ,
ОСОБА_6., ОСОБА_7. , ОСОБА_10, ОСОБА_9., ОСОБА_10.,
які також показали, що ніяких
довіреностей щодо фірми «інг» ОСОБА_1 їм не показував.

Аналогічні
показання, оголошені в судовому
засіданні, дали потерпілі ОСОБА_11. та
ОСОБА_4

З
показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що
про можливість працевлаштування в Австралії,
яку він мав змогу реалізувати,
вона дізналась від ОСОБА_1, а також залишив їй перелік документів, необхідних для оформлення візи та
повідомив, про необхідність зібрати з
бажаючих по 250 доларів США
за виготовлення робочих віз. все це вона розповіла своєму чоловіку -
ОСОБА_2., а той, в свою чергу,
про свої наміри виїхати на роботу за кордон від розповівОСОБА_9.,
який через деякий час,
разом з б-ма односільчанами прийшли до них додому та передали їй
необхідні документи та гроші в сумі по 250 доларів США кожний, через деякий час до них приєднався ОСОБА_4
Разом зібралось 9-ть чоловік, після
того, як вона зібрала необхідні
документи і гроші на загальну суму 2250 доларів США, вона
передзвонила ОСОБА_1, а 25 вересня 2004 року до них додому
прийшов ОСОБА_1 і в присутності її чоловіка - ОСОБА_2. забрав гроші й
документи, залишивши їй 450 грн. для
купівлі квитків до м. Києва. На початку
жовтня 2004 року до них додому передзвонив ОСОБА_1 і дав їй вказівку купити
квитки на 10 жовтня 2004 року на 12 чоловік для проходження медкомісії в
м. Києві. 11 жовтня 2004 року на
залізнодорожньому вокзалі в м. Києві їх
зустріла москаленко ОСОБА_14 і доправила їх в клініку «Борис», де зібрала з 11 чоловік українські паспорти
та гроші в сумі по 300 грн. з кожного. 12 жовтня 2004 року вони повернулись
додому, в середині листопада 2004 року
їй знову зателефонував ОСОБА_1 і повідомив про необхідність зібрати з 11
чоловік ще по 30 доларів США
та по 60 гривень і передати ОСОБА_13 через водія автобуса «хуст-Київ». на
наступний день вона і ОСОБА_10. передали гроші водію ОСОБА_14, на наступний день зателефонувала ОСОБА_13 і
повідомила, що гроші, необхідні перекладу документів на англійську
мову, отримала. На початку грудня 2004
року до них додому прийшов ОСОБА_1 який повідомив всім, що необхідно виїжджати до Австралійського
консульства і зібрав з 9-х чоловік по 100 грн.,
для замовлення автобуса до м.
Києва, про день і час виїзду
зобов'язався повідомити додатково. 23 грудня 2004 року до них додому приїхав
ОСОБА_1 і повідомив, що візи в зв'язку з
політичними подіями в Україні, будуть
виготовлятись не в м. Києві, а в Польщі,
для чого всім необхідно здати ще по 98 Євро для відкриття віз, які в той же день разом з паспортами йому
були здані та повідомив, що привезе
паспорти з відкритими візами до неї додому. Після цього ОСОБА_1 не бачила, його мобільний телефон не відповідав, ні документи,
ні гроші людям не повернув.

6

Свідок
ОСОБА_15. показав, що від ОСОБА_12., яку добре знав, довідався про те, що ОСОБА_1, з яким
також добре знайомий, забрав від
людей, які хотіли виїхати на сезонні
роботи, 11 закордонних паспортів і не
повертає, ОСОБА_12. також
повідомила, що вказані паспорти ОСОБА_1
передав ОСОБА_13., яка мешкає в м.
Києві. Будучи на початку червня 2005 року по справам в м. Києві він зустрів ОСОБА_13. і попросив
повернути людям закордонні паспорти, за
що остання стала вимагати по 50 доларів США
за паспорт, вона передала йому
паспорти, однак грошей за них він їй не
дав, а по приїзді додому передав
паспорти ОСОБА_12 для передачі їх власникам.

З
протоколів прийняття заяви про вчинений злочин від 12 березня 2005 року від
потерпілих ОСОБА_2., ОСОБА_10, ОСОБА_6.,
ОСОБА_5, ОСОБА_11 щодо
заволодіння ОСОБА_1. їх коштами шахрайським способом та закордонними
паспортами.

З
протоколу добровільної видачі від 11 березня 2005 року, згідно якого ОСОБА_1 видав 4 фотокартки
потерпілого ОСОБА_7. , інші документи та
копії, видані на його ім'я.

Згідно
відповіді Консульства Австралії в Україні вбачається, що у вказаному консульстві не існує візового
відділу і не приймаються документи на оформлення віз до Австралії, а для отримання таких віз громадяни України
повинні звертатись до посольства Австралії в Москві.

З
довідки посольства Австралії в Російській Федерації вбачається, що ОСОБА_1 до Посольства з питання
виготовлення робочих віз для ОСОБА_10. і інших не звертався, а також не рахується працівником посольства в
м. Москві та консульства Австралії в
м. Києві.

Даючи
оцінку зібраним у справі доказам,
колегія суддів вважає, що суд
обґрунтовано дійшов висновку про винність ОСОБА_1 у заволодінні чужим майном
шляхом обману та зловживання довірою,
вчиненому повторно, у великих
розмірах, а також у заволодінні офіційними
документами шлязом шахрайства та їх приховування з корисливих мотивів і
правильно кваліфікував ці його дії за ч. 3
ст. 190, ч.1 ст. 357 КК України.

твердження
засудженого у апеляції про істотну неповноту та неправильність досудового і
судового слідства не ґрунтується на матеріалах справи і спростовано наведеними
у вироку доказами, яким суд дав належну
оцінку.

Суд дав
критичну оцінку показанням ОСОБА_1 про те,
що він являється виконавчим директором фірми «інг», і діяв по дорученню фірми, але коштів від потерпілих не отримував.

такі
показання засудженого суперечать об'єктивним доказам у справі, зокрема,
показанням самих потерпілих та свідків,
які повністю взаємоузгоджуються одні з одними.

твердження
апелянта про те, що грошові кошти привласнила
ОСОБА_12., також не грунтуються на
матеріалах справи і спростовані наведеними у вироку доказами.

7

Всі інші
питання, порушені в апеляції, є необгрунтованими, надуманими та жодними доказами не
підтверджені.

покарання
засудженому ОСОБА_1 призначено у відповідності до вимог закону і є
справедливим.

керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення,
вирок Виноградівського районного суду закарпатської області від 10 серпня
2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.