ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11а-171/2007 Головуючий
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської
області в складі:

головуючого -
Щербакова О.С.

суддів -
Широян Т.А., Антипець В.М.

з участю:

прокурора -
Лисуна СІ.

адвокатів -
ОСОБА_1, ОСОБА_2

обвинувачених -
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові
кримінальну справу за апеляцією помічника прокурора м. Чернігова на постанову
Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2006
року.

Цією постановою кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Киянка
району та області, який працює ІНФОРМАЦІЯ_2 ТОВ „Чернігівбуддвір", не
одружений, має на утриманні батьків -інвалідів
3 та 2 групи, раніше не
судимий, проживає в АДРЕСА_1

Та

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.
Чернігова, який раніше не судимий, ніде не працює, не одружений, проживає в
АДРЕСА_2

обох за ст. 368
ч.2 КК України направлено на додаткове розслідування.

Органами досудового слідства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються
в тому, що вони, працюючи ІНФОРМАЦІЯ_4 Чернігівського районного управління
юстиції Чернігівської області та здійснюючи функції представників влади , тт. являючись
службовими особами, з метою отримання хабара вступили у злочинний зговір та
отримали хабар за наступними обставинами:

На виконанні відділу ДВС Чернігівського управління
юстиції перебувало виконавче провадження №
2067 , відкрите постановою від 16 серпня 2002
року про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості в сумі 2254, 4 грн. на користь
ОСОБА_6

26 серпня 2004 року ОСОБА_3 а ОСОБА_4 прибули до
помешкання ОСОБА_5, розташоване по АДРЕСА_3. Не здійснивши належних дій по
виявленню майна ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 склав акт про неможливість стягнення заборгованості і
відсутності будь якого майна, на яке може бути покладено стягнення, та викликав
ОСОБА_5 на 31 серпня 2004 року до ДВС
Чернігівського районного управління юстиції.

31
серпня 2004 року
ОСОБА_5 прибув до службового кабінету ОСОБА_4
в приміщення ДВС Чернігівського районного управління юстиції в м. Чернігові
по вул. Шевченка, 50.
ОСОБА_4 відвів ОСОБА_5 до службового кабінету ОСОБА_3а та передав
останньому виконавче провадження №
2067.

Діючи спільно, ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_4 почав вимагати
від ОСОБА_5 хабара в сумі 600
грн. за складання ними акту від 28
серпня 2004 року про
неможливість стягнення та в подальшому закритті провадження за цих обставин, на
що ОСОБА_5 вимушений був погодитись.

Після того, як ОСОБА_5 пішов із кабінету, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розподілили між
собою ролі та домовились, що хабар від ОСОБА_5 безпосередньо отримає ОСОБА_3, а
потім вони поділять його між собою :
ОСОБА_4 мав отримати 200
грн. хабара, решту -
400 грн. - ОСОБА_3.

Того ж дня ОСОБА_5 близько 10-30 зайшов до службового кабінету ОСОБА_3а та передав
останньому хабар в сумі 100
доларів США, що по курсу НБУ України станом на 31 серпня 2004 року становить 531, 16 грн. Поділити
хабар ОСОБА_3 не зміг, оскільки був затриманий працівниками міліції.

Повертаючи справу на додаткове розслідування з мотивів
неповноти, однобічності та неправильності досудового слідства, суд зазначив, що
органами досудового слідства було обмежено право обвинувачених на захист на
первинних стадіях розслідування кримінальної

2

справи, не визначена чітко об'єктивна /щодо всіх
кваліфікуючих ознак/ та суб'єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_3 та ОСОБА_4
злочину. Залишені нез'ясованими факти провокації хабара з боку працівників
правоохоронних органів, незаконного втручання працівників УБОЗу УМВС України в
Чернігівській області в роботу ДВС, поверхнево досліджені твердження
обвинувачених про вчинення тиску на них з метою отримання небажаних для них
свідчень. Судом запропоновано органом досудового слідства виконати ряд дій,
зокрема:

- з метою
встановлення наявності порушень ОСОБА_3а та ОСОБА_4 при складанні акту про відсутність
майна у ОСОБА_5, допитати всіх учасників цієї події із застосуванням
відеозйомки;

- встановити всіх державних
виконавців, у яких перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_6 боргу, з метою встановлення фактів втручання працівників УБОЗу
МВС України на стороні ОСОБА_5;

- з'ясувати причини невиконання
працівниками Чернігівського РВ УМВС України та державтоінспекції законних
розпоряджень щодо ОСОБА_5, як боржника, виданих ДВС Чернігівського
райуправління юстиції;

- припускаючи можливість особливих
стосунків ОСОБА_5 з працівниками міліції, провести відповідну перевірку як
силами прокуратури, так і відділенням внутрішньої безпеки УМВС України в
Чернігівській області.;

- встановити факт реєстрації
звернення матері обвинуваченого ОСОБА_3а до обласної та міської прокуратури із
заявою про побиття її сина працівниками міліції;

- з'ясувати факт незаконного
вилучення у ОСОБА_3 працівником УБОЗу Тіщенком заяви ОСОБА_5 про врегулювання
боргових зобов'язань перед ОСОБА_6;

- провести хронометраж пересувань
ОСОБА_5 31 серпня 2004 року під час
зустрічей з ОСОБА_4 та ОСОБА_3;

оперативним шляхом встановити автомобілі, на якому ОСОБА_5
приїздив 31 серпня 2004 року до УБОЗу з
ДВС Чернігівського району та з'ясувати
можливість належності даного
автомобіля правоохоронним службам;

- враховуючи припущення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що гроші
ОСОБА_3 могли бути підкинуті Тіщенком, допитати як Тіщенка, так ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 про обставини їх перебування 31 серпня 2004 року в кабінеті
ОСОБА_3а;

- виконати всі інші вказівки, які викладені у попередніх
постановах як Деснянського, так і апеляційного суду про направлення даної
кримінальної справи на додаткове розслідування.

В апеляції помічник прокурора , який приймав
участь по справі в суді 1
інстанції, просить дану постанову суду скасувати і справу направити

З

на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі
суду, посилаючись на те, що всі необхідні дії по встановленню події злочину,
винних осіб по справі виконані, підтверджені необхідними доказами, в тому числі
і тими, які були зібрані при додатковому розслідуванні. Вказівки суду про
повторні допити свідків по справі, проведенні перевірки окремих доказів,
витребуванні інших доказів можуть бути при необхідності, якщо це стосується
складу інкримінованого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочину, перевірені судом самостійно.

Заслухавши доповідача, думку прокурора , який підтримав
апеляцію і просив постанову суду скасувати і справу направити на новий судовий
розгляд, адвокатів ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також обвинувачених ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, які вважають рішення суду про направлення справи на додаткове
розслідування обґрунтованим , а тому просять залишити його без змін,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що
апеляція помічника прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 281
КПК України повернення кримінальної справи на додаткове розслідування з
мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише
тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому
засіданні.

Судом першої інстанції не були виконані вимоги
кримінально-процесуального закону та передчасно зроблений висновок про
неможливість розгляду справи по суті без повернення її на додаткове
розслідування.

Судова колегія вважає, що органами досудового слідства
достатньо повно у відповідності із вимогами норм кримінального та
кримінально-процесуального закону викладена об'єктивна та суб'єктивна сторона
інкримінованого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочину.

Як вбачається із постанови суду переважна більшість
порушених перед слідством питань полягає у усуненні розбіжностей свідка
ОСОБА_5, уточнення показані інших свідків по справі щодо складання акту про
відсутність майна доля опису.

Втім показання зазначених свідків неодноразово
перевірялись у судовому засіданні і суд мав можливість у сукупності із іншими
доказами по справі дати їм відповідну оцінку. Що ж до того, що органи
досудового слідства мали б дати юридичну оцінку цим показанням, то судження
органів досудового слідства щодо достовірності певних показань зазначених
свідка не є для суду обов'язковим.

Це ж саме стосується і вказівок суду щодо перевірки
обставин складання обвинуваченими акту про відсутність майна для опису.

4

Крім того, судом висловлені припущення щодо можливої
провокації хабара з боку працівників правоохоронних органів, учинення тиску на
обвинувачених з метою дачі ними неправдивих щодо себе показань. Дані обставини
, як це випливає з матеріалів справи, були предметом перевірки у судовому
засіданні, якими суд також має дати оцінку і прийняти відповідне рішення. Свої
ж припущення суд нічим не обґрунтував.

Щодо необхідності перевірки факту звернення матері
ОСОБА_3 до обласної та міської прокуратури із заявою про застосування щодо її
сина ОСОБА_3 недозволених методів слідства, то ці обставин можуть бути
перевірені судом самостійно.

Твердження ОСОБА_3 про те, що у нього працівниками
міліції у порушення вимог кримінально-процесуального законодавства було
вилучено доказ - заяву ОСОБА_5 про те, що він врегулював боргові зобов'язання
із ОСОБА_6 також були предметом судової перевірки, яка є достатньою і не
потребує додаткової перевірки.

Проведення хронометражу пересування ОСОБА_5 31 серпня 2006 року до моменту
передачі хабара є надуманою, оскільки судом достовірно встановлено похвилинно
перебування ОСОБА_5 у різних місцях 31
серпня 2006 року.

Сумніви суду щодо висновків судово-криміналістичної
експертизи вилучених у ОСОБА_3 грошей у іноземній валют також можуть бути
перевірені судом , в тому
числі і шляхом допиту експерта ,
а також понятих, які були присутні при проведенні виїмки і на підставі
отриманих доказів суд має дати відповідну оцінку висновку зазначеної
експертизи.

Вказівка суду про те, що органами досудового слідства у
обвинуваченні ОСОБА_3 та ОСОБА_4
за ст. 368 ч.2 КК
України інкримінована кваліфікуюча ознака -
вимагання хабара, при наявності не скасованої постанови органів досудового
слідства від 3 вересня 2004 року, то дана
обставина не є перешкодою для прийняття законного рішення без направлення
кримінальної справи на додаткове розслідування, оскільки це не тягне за собою
збільшення об'єму обвинувачення..

Виходячи із наведеного, судова колегія вважає, що
постанова суду про направлення справи на додаткове розслідування підлягає
скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд.

На підставі ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

5

Апеляцію прокурора, який приймав участь при розгляді
справи у суді 1 інстанції
задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2006 року про
направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - обох за ст. 368
ч.2 КК України на додаткове розслідування скасувати і справу направити на
новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Головуючий

6