Справа №1-27/07 p.
ВИРОК

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

1 лютого 2007 року Ямпільський райсуд

Сумської області

в складі: головуючого - судді - Воловик Г.М.

при секретарі - Савченко О.М.

з участю прокурора - Камчатного
О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в сел. Ямпіль справу про обвинувачення

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, с Чуйківка, Ямпільського району, Сумської
області, українця, громадянина України, освіта середня,
одруженого, на утриманні має двох доньок:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н., працюючого приватним
підприємцем, проживаючого м. Дружба, АДРЕСА_1, раніше не судимого,

- по ст. ст. 172 ч. 1, 366 ч. 1 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_1 був зареєстрований, як суб'єкт
підприємницької діяльності -
фізична особа в сфері роздрібної торгівлі.

Здійснюючи підприємницьку діяльність, ОСОБА_1 використовує працю найманих
працівників, тим самим виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто є службовою
особою.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що
кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі
на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно
погоджується.

Згідно ст. 2 КЗпП України, працівник реалізують
право на працю шляхом укладення трудового договору.
Працівники мають право на матеріальне забезпечення в порядку
соціального страхування.

Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є
угода між працівником і власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою , за якою працівник зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання
роботи, передбачені законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

Згідно ст. 24-1 КЗпП Україні у разі укладення
трудового договору між працівником і фізичною особою
фізична особа повинна у тижневий строк з моменту

фактичного допущення працівника до роботи
зареєструвати укладений у письмовій формі
трудовий формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством
праці та соціальної політики України.

Згідно ст. 253 КЗпП України - особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, установах, організаціях
незалежно від форми власності, виду діяльності та
господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню.

Згідно ст. 27 ЗУ ст. 27 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням",
страхувальник зобов'язаний:

· нараховувати і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески;

· надавати та оплачувати застрахованим особам у разі
настання страхового випадку відповідний вид
матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до цього
закону;

- вести облік
коштів загальнообов'язкового державного соціального

страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності
та витратами,

зумовленими народженням та
похованням і своєчасно надавати органам фонду

встановлену Звітність щодо цих коштів;

- вести облік заробітної плати
застрахованої особи та зберігати ці дані протягом

строку, встановленого законодавством;

- надавати на вимогу застрахованої
особи відомості щодо заробітної плати

суми, сплачених страхових внесків;

- надавати виконавчій дирекції
відділення Фонду відомості:

- про чисельність найманих
працівників, розмір їх заробітної плати за

встановленою формою Звітності;

- про зміну відомостей про
застраховану особу в десятиденний строк з дня

одержання цих змін.

Згідно Порядку подання та обліку Звітів по коштах
державного соціального страхування, затвердженого постановою Правління ФСС з
ТВП НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_12 року всі страхувальники повинні
щоквартально, наростаючим підсумком спочатку року надавати робочим органам Фонду „Звіт про нараховані внески,
перерахування та витрати, пов'язані із
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку із
втратою працездатності" за формою Ф4-ФСС з ТВП.

В порушення зазначених нормативних актів приватний
підприємець ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 року по
домовленості з ОСОБА_4 прийняв її на роботу в якості продавця продовольчих товарів, в належному йому магазину в с Чуйківка Ямпільського району, не оформивши
при цьому письмовий трудовий договір з найманим
працівником та не зареєстрував його в Ямпільському районному центрі зайнятості. Таким чином, продавець ОСОБА_4 працювала в магазині до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Отже, ОСОБА_1 не уклавши у встановленому законодавством
порядку трудовий договір з найманим
працівником, грубо порушив законодавство про працю, а саме: порушив право найманого працівника на соціальне страхування та
пенсійне забезпечення у випадках безробіття, тимчасової втрати працездатності,
настання пенсійного віку (зменшення трудового стажу), а також ОСОБА_1не вносив відповідні внески до Фонду соціального страхування
України, передбачені діючим законодавством України.

Крім
того, ОСОБА_1являючись службовою особою, з метою приховування факту грубого порушення законодавства про працю, так як з
найманим працівником не було
укладено трудовий договір, надав до Ямпільської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності недостовірні
Звіти форми Ф4-ФСС з ТВП, в яких умисно відображав середню облікову
кількість працівників в еквіваленті повної зайнятості.

Так, при подачі ЗвітуФ4-ФСС з ТВП 1ІНФОРМАЦІЯ_13 року, за ІНФОРМАЦІЯ_10 рік ОСОБА_1в п. 1 Звіту вказав, що середньооблікова
кількість працівників в еквіваленті повної зайнятості у нього складає дві особи, в т.ч. дві жінки. Фактично у нього працювало протягом другого півріччя в еквіваленті повної зайнятості три особи.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року при подачі Звіту Ф4-ФСС з ТВП до Ямпільської
міжрайонної виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування України ОСОБА_1 за перший квартал ІНФОРМАЦІЯ_11 року ІНФОРМАЦІЯ_11 року в пункті 1 Звіту вказав, що середньооблікова кількість працівників в еквіваленті повної зайнятості у
нього складає три особи. Фактично ж у нього працювало
протягом першого кварталу ІНФОРМАЦІЯ_11 року в
еквіваленті повної зайнятості чотири особи.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року при подачі Звіту Ф4-ФСС з ТВП до Ямпільської
дирекції ОСОБА_1 за перше півріччя ІНФОРМАЦІЯ_11 року в пункті 1 Звіту вказав, що
середньооблікова кількість працівників в
еквіваленті повної зайнятості у нього складає
три особи. Фактично у нього працювало першого півріччя ІНФОРМАЦІЯ_11 року в еквіваленті повної зайнятості чотири особи.

Таким чином, ОСОБА_1являючись службовою особою, вніс в
офіційні документи завідомо неправдиві відомості, а також склав і видав
завідомо неправдиві документи - Звіти до виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1визнав, що він є
дійсно приватним підприємцем - фізична особа з ІНФОРМАЦІЯ_4 року і
займається роздрібною торгівлею. Свою діяльність він
здійснював на території міста Дружба, де в той час у нього було відкрито дві торгівельні точки та в с Чуйківка - одна торгівельна точка. В своїй діяльності протягом ІНФОРМАЦІЯ_9 pp. він використовував працю 4-х
найманих працівників, з трьома з них було
укладено письмові трудові договори і зареєстровані в Ямпільському районному центрі зайнятості. З найманим працівником ОСОБА_4, яка працювала в нього в магазині с Чуйківка з ІНФОРМАЦІЯ_5 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року, письмовий трудовий договір з нею не був укладений і
незареєстрований в Ямпільському районному центрі зайнятості. Він розумів, що в
даному випадку він порушує чинне законодавство про
працю, оскільки ОСОБА_4 при не оформленні письмового
договору не мала право на отримання державних виплат в разі тимчасової непрацездатності, нещасного випадку на виробництві, а
також не зарахування періоду роботи до трудового стажу, що дає право на отримання
пенсії.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_4не була належним чином оформлена на роботі
він подавав до Ямпільської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
недостовірні Звіти форми Ф4-ФСС з ТВП за ІНФОРМАЦІЯ_10 рік, за перший квартал ІНФОРМАЦІЯ_11 року, за перше півріччя ІНФОРМАЦІЯ_11 року, в яких невірно
вказував середньооблікову кількість працівників в еквіваленті повної зайнятості,
не враховуючи при цьому ОСОБА_4.

Згідно
свідоцтва про державну реєстрацію (л.с. 17)
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець.

Згідно табелів виходу на роботу (л.с. 19-24) видно, що ОСОБА_4 в табелях за період з ІНФОРМАЦІЯ_5 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року, не
значиться.

Згідно протоколу огляду речових доказів (л.с. 109), видно, що Звіт за ІНФОРМАЦІЯ_10 рік містить
середньооблікову кількість працівників в еквіваленті повної зайнятості - 2 особи; за перший квартал ІНФОРМАЦІЯ_11 року - 3 особи; за перше півріччя ІНФОРМАЦІЯ_11 року - 3 особи.

Враховуючи вищезазначені обставини та обмежившись
дослідженням доказів у справі в порядку, передбаченому 299 КПК України, суд приходить до висновку, що вина
підсудного у скоєнні даних злочинів доказана повністю.

Вказані дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за статтею 172 ч. 1 КК
України, як інше грубе порушення законодавства про працю та по ст. 366 ч. 1 КК
України, як службове підроблення, тобто внесення
службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а
також складання і видача завідомо неправдивих документів.

При призначенні підсудному вида та міри покарання суд
враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів,
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно.

Пом'якшуючими відповідальність обставинами для ОСОБА_1
суд визнає те, що він щиро розкаявся у вчиненому,
на утриманні має двох неповнолітніх дітей, вперше
притягається до кримінальної відповідальності.

З урахуванням цих обставин, суд вважає за можливе не
застосовувати до ОСОБА_1 додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права
обіймати певні посади чи займатися певною
діяльністю по ст. 366 ч. 1 КК України, застосував ст. 69
КК України.

Цивільний позов не заявлено,
судових витрат немає.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України,
суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених
ст. ст. 172 ч. 1, 366 ч. 1 КК України і призначити йому
покарання:

· по ст. 172 ч.І КК України у вигляді штрафу в
сумі 800
грив.;

· по ст. 366 ч. 1 КК України з застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у вигляді штрафу в сумі 600 грив., без позбавлення права обіймати певні посади
чи займатися певною діяльністю.

У відповідності зі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_1 покарання шляхом поглинанням менш суворого покарання більш суворим і остаточно визначити йому покарання у вигляді
штрафу в сумі 800 грив., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обрати, підписку
про невиїзд.

Речові докази по
справі - Звіти
Ф4-ФСС з ТВП вважати повернутими Ямпільській
виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

На вирок може бути подана апеляція в Сумський апеляційний суд через Ямпільський райсуд протягом 15 діб з моменту його проголошення всіма учасниками судового
розгляду.