Справа №339/139/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадженням № 0000196 від 18.03.2015 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше не судимого

за ч.1 ст.125 КК України , суд,-

в с т а н о в и в:
16 березня 2015 року близько 12 год., ОСОБА_4 , в с.Міжріччя на центральній дорозі, яка веде за с. Міжріччя до вул.Заріччя, наздогнав ОСОБА_5 і на грунті давніх неприязних відносин вчинив з нею сварку, під час якої у нього виник умисел на спричиненняч їй тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс їй декілька ударів каменем в ділянку голови та по руках і при цьому умисно заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді забійної поверхневої рани у волосистій частині голови зліва, синця в ділянці лівої кисті, синця з саднами в ділянці правої кисті, променево-зап`ясткового суглоба та нижньої третини передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Під час проведення досудового слідства 27 березня 2015 року в даному кримінальному провадженні між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про примирення відповідно до вимог ч.1 ст. ст. 468, 471 КПК України.

Згідно даної угоди вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 125 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений та потерпілий не підтримали угоду про примирення.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить в затвердженні угоди відмовити, звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України , так як вони з потерпілоюи примирилися, а справу провадженням закрити.

Потерпіла ОСОБА_5 просить суд угоду про примирення не затверджувати, а обвинуваченого звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України , так як вони примирилися, не заперечує проти закриття провадження в справі, про що також надала заяву.

Прокурор не заперечив проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження в справі на підставі ст. 46 КК України .

Перевіривши зміст угоди про примирення, вислухавши думку потерпілої, обвинуваченого, прокурора, суд дійшов до висновку, що в затвердженні угоди про примирення слід відмовити, обвинуваченого звільнити від кримінальної відповідальності, а справу провадженням закрити, виходячи з наступного.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторонам під час досудового розслідування слідчим не роз`яснено, що оскільки вони помирились і потерпілій відшкодовані заподіяні збитки, тому відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України , вони мають право на закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України , у зв`язку з примиренням винного з потерпілою .

За таких обставин укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим не може бути затверджена судом, так як вона не визнана сторонами угоди та існують обґрунтовані підстави вважати, що умови угоди порушують права та інтереси сторін, що відповідно до п.3 ч.7 ст. 474 КПК України є підставою для відмови в затвердженні угоди.

Частиною 7 ст. 474 КПК визначено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися.

Як вбачається зі змісту угоди про примирення, укладеної 27 березня 2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , сторонам не було роз`яснено про можливість закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України .

В підготовчому судовому засіданні сторони дійшли згоди щодо звільнення обвинуваченого у зв`язку з його примиренням з потерпілою та закриття провадження, що за своєю правовою природою має різне значення з угодою про примирення та її затвердження.

Укладення угоди про примирення з потерпілою суд розцінює, як юридичну необізнаність обвинуваченого, що на думку суду може призвести до порушення його прав, оскільки в разі затвердження угоди про примирення обвинувачений буде вважатися засудженим за ч.1 ст. 125 КК України , що суд вважає неприпустимим, оскільки призначення покарання за умовами угоди буде погіршувати становище обвинуваченого, зокрема його право на звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 46 КК України , що матиме для нього більш сприятливі правові наслідки, а тому в затвердженні угоди слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 56 КПК на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритись з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Статтею 46 КК УКраїни передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК УКраїни , яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_4 , вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілою, шкоду відшкодував, потерпілий жодних майнових та моральних претензій до обвинуваченого немає.

За таких умов, беручи до уваги те, що стаття кримінального закону, яка передбачає звільнення від кримінальної відповідальності, має імперативний (обов`язковий) характер, необхідно відмовити в затвердженні вищевказаної угоди про примирення з підстав, передбачених п.п.1,3 ч.7 ст. 474 КПК України , а обвинуваченого ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Статтею 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди про примирення та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу .

Суд також має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч.2 ст. 284 КПК України. Оскільки досудове розслідування закінчено у встановленому законом порядку, тому немає підстав для повернення кримінального провадження прокурору, а таке підлягає закриттю у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. 46 КК України , п.1 ч.2 ст. 384, ч.4 ст.286, ст.314, ст.471, п.п.1,3 ч.7 ст.474 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :
В затвердженні угоди про примирення, укладеної 27 березня 2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 - відмовити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст.46 КК України - у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Суддя ОСОБА_1