Справа № 570/5811/14-к
номер провадження 1-кп/570/9/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2015 року м. Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 ,
представника цивільного відповідача ОСОБА_10 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000204 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березне Березнівського району Рівненської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, який є непрацюючим, одруженого, який є не судимим, проживає по АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 07 травня 2014 року, приблизно о 17.10 год., керуючи автомобілем «Ореl Vektга», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 140 км + 50 м авто дороги Городище-Рівне-Староконстянтинів поблизу с. Ремель Рівненського району Рівненської області, порушив вимоги п. п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху (затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001), згідно яких перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху; у разі виникнення перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Однак, ОСОБА_4 , намагаючись уникнути зіткнення з перешкодою, яка раптово виникла на дорозі (собака, котра перебігала проїзну частину з правої на ліву сторону по ходу руху його автомобіля), не врахував дорожню обстановку, що склалася, не переконався у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, не вжив належних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не впорався з керуванням транспортним засобом, раптово та в безпосередній близькості виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з легковим автомобілем марки «ЗАЗ Lanos ТF69Y0», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який не мав можливості його уникнути з незалежних від нього технічних причин. Внаслідок чого потерпілий ОСОБА_6 та пасажир його автомобіля ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм довготривалості розладу здоров`я, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Вказані дії ОСОБА_4 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого потерпілі отримали середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, визнав повністю і суду детально показав, що він 07 травня 2014 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «Ореl Vektга», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю приблизно 90 км/год, на 140 км + 50 м автодороги Городище-Рівне-Староконстянтинів поблизу с. Ремель Рівненського району Рівненської області, намагаючись уникнути зіткнення з перешкодою, яка раптово виникла на дорозі (собака, котра перебігала проїзну частину з правої на ліву сторону по ходу руху його автомобіля), раптово та в безпосередній близькості виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з легковим автомобілем марки «ЗАЗ Lanos ТF69Y0», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_6 , який не мав можливості його уникнути з незалежних від нього технічних причин. Погодився з результатами експертних висновків про те, що в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілі отримали середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтвердили обставини ДТП, вказали, що всі бачили перешкоду, яка раптову виникла на дорозі - собака, котра перебігала проїзну частину з правої на ліву сторону по ходу руху автомобіля обвинуваченого. Фактичні обставини ДТП ніким із сторін не оспорюються.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху (а саме п.10.1, 12.3 Правил дорожнього руху), що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та потерпілі також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Оскільки сторони повністю визнавали обставини часу, місця, деталей механізму здійснення зіткнення двох вказаних автомобілей, наслідок у виді отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілими, пункти Правил дорожнього руху, які були порушені обвинуваченим, судове слідство було обмежене сторонами лише допитом сторін, з`ясуванням даних, які характеризують особу обвинуваченого, та дослідженням виду і розміру відшкодування за цивільним позовом, підставності вимог такого відшкодування за даним цивільним позовом.
Потерпілими були подані цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_4 та АТ «Страхової групи «ТАС»» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП, а також про стягнення витрат на правову допомогу. В ході судового засідання потерпілий ОСОБА_6 подав до суду заяву про залишення його позову до обвинуваченого ОСОБА_4 та АТ «Страхової групи «ТАС»» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП без розгляду. Потерпіла ОСОБА_7 наполягає на задоволенні заявлених нею позовних вимог з врахуванням її заяви про залишення без розгляду в частині позовних вимог, які стосуються часткового відшкодування АТ «Страховою групою «ТАС»» витрат за пошкодження автомобіля та на її лікування.

Обвинувачений ОСОБА_4 частково визнає заявлений до нього цивільний позов. Суду пояснив, що на даний час він ніде не працює і відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої в розмірі 95 000 гривень є для нього непосильним.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину, добровільне часткове відшкодування шкоди. Обтяжуючі покарання обставини судом не встановлено.
Виходячи з наведених характеристик обвинуваченого суд погоджується з пропозицією прокурора про призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на строк у 2 роки та без позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами. За положеннями ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи щире каяття та повне визнання підсудним своєї вини, сприяння досудовому та судовому слідству, часткове відшкодування шкоди обвинуваченим до судового розгляду суд приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Відносно заявленого потерпілою цивільного позову судом встановлене таке:
Потерпіла-цивільний позивач просить стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди в порядку ст.1168 ЦК України грошові кошти в розмірі 95000 гривень та 23 785 гривень 49 коп. у відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля в порядку ч.1 ст.1166 ЦК України та витрати на лікування - 716 гривень 36 коп. А також потерпіла просить стягнути з обвинуваченого витрати на правову допомогу в розмірі 5000 гривень.
В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що ДТП, під час якого вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, сталася з вини обвинуваченого, вона пережила фізичний біль і їй довелося тривалий час лікуватися, а також їй довелося пережити сильний емоційний стрес та душевні страждання. Потерпіла-позивач вказує на те, що заподіяну моральну шкоду їй у грошовому виразі важко визначити і заявлена нею сума в 95000 гривень лише частково відшкодує розмір такої шкоди.
Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачу та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди.
У відповідності до ч.1. ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Ст.1167 України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.
Ст.3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі.
Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілої. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; глибини моральних страждань як нестерпний, душевний біль руйнівної для здоров`я сили; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені; довічні негативні наслідки для них.
Суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого 23 785 гривень 49 коп. у відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля та про стягнення витрат на лікування 716 гривень 36 коп., а також щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000 гривень підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 1166, 1167 ЦК України з урахуванням принципу диспозитивності - відповідач визнав позовні вимоги повністю.
Щодо задоволення позовних вимог про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 95 000 гривень, то суд, беручи до уваги те що факт заподіяння моральної шкоди не оспорюється обвинуваченим та з врахуванням матеріального стану підсудного (який не має роботи та майна, яке б надавало змогу звернути на нього стягнення), з метою можливості виконання вироку в частині відшкодування моральної шкоди, з урахуванням положень ч. 1 ст. 1202 ЦК України (згідно якої відшкодування шкоди, завданої ушкодженню здоров`я потерпілого, здійснюється щомісячними платежами), керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути зазначене відшкодування моральної шкоди в розмірі 40 000 гривень.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на два роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного основного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Циівльний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та АТ «Страхової групи «ТАС»» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 716 гривень 36 коп. у відшкодування витрат на лікування та витрати на правову допомогу в сумі 5 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 23 785 гривень 49 коп. у відшкодування метеріальної шкоди (за пошкодження автомобіля).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 40 000 гривень у порядку відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_6 повністю, а позовну заяву ОСОБА_7 в заявленій неючастині залишити (за клопотаннями вказаних осіб) без розгляду.
Речові докази по справі - автомобіль марки «Ореl Vektга», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_4 ; автомобіль марки «ЗАЗ Lanos ТF69Y0», реєстраційний номер НОМЕР_2 , безоплатно повернути власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1