Справа № 591/9536/13-к
Провадження № 1-кс/591/1264/13
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2013 року Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми Бурда Б.В з участю секретаря Хілько Ю.А., ., слідчого –Руднєва Є.Г., прокурора – Кононенко К.М., підозрюваного –ОСОБА_1, захисника – ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання старшого слідчого СУ УМВС України в Сумській області Руднєва Є.Г., про продовження строку тримання під вартою підозрюваного
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не одруженого та не працюючого, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,
Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим прокурором про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_1, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України. Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у тому, що за попередньою змовою з іншими особами вчинив ряд злочинів пов’язаних з незаконним обігом наркотичних засобів. 12.07.2011 року ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст. 115 КПК України 1960 року, а 15.07.2011 року відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою. Посилаючись на те, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_1 закінчується, просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного до 18.11.2013 року. Зазначив, що по кримінальному провадженню необхідно ще ознайомити підозрюваних з матеріалами та скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів, а підстав для зміни чи скасування раніше обраного запобіжного заходу не має: наявні ризики передбачені п 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на свободі підозрюваний буде незаконно впливати на свідків чи іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню.
Слідчий та прокурор у судовому засіданні клопотання підтримали.
Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення вказаного клопотання через його необґрунтованість та невідповідність КПК України.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що 12.07.2011 року ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст. 115 КПК України 1960 року, а 15.07.2011 року відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, якій в подальшому неодноразово продовжувався. 18.09.2013 року ОСОБА_1 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст 317 КК України, а 21.10.2013 року повідомлено про зміну раніше оголошеної підозри та оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_1порушено з метою запобігання ризикам, визначених ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків. На обґрунтування вказаних ризиків сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за попередньої змовою групою осіб, не має майна та коштів, має відомості про усіх свідків обвинувачення та відмовляється співпрацювати з органом досудового розслідування.
Слідчим суддею встановлено, що кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_1 вже спрямовувалася органом досудового слідства до суду, але Ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області від 22.08.2013 року була повернута для проведення додаткового розслідування з мотивів однобічності та неповноти дізнання та досудового слідства.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити:1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з’явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Твердження слідчого про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_1 враховуючи тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, не може бути прийнято до уваги, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини.
Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі “Мамедова проти Росії”, визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Продовження строку тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.
Якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (див. рішення Суду у справі “Вемгофф проти Німеччники).
Слідчим не доведено того, що заявлений ризик, з підстав наявності якого відносно ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, не зменшився або з’явилися нові ризики, які виправдовують його подальше тримання під вартою.
З урахуванням того, що ОСОБА_1 був затриманий відразу після вчинення злочину та після цього весь час тримався під вартою, жодними чином підтвердити намір підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків не можливо та слідчим й не надано доказів на підтвердження таких спроб чи можливостей підозрюваного.
Посилання обвинувачення не небажання підозрюваного співпрацювати зі слідством (надавати будь-які пояснення та підписати запропоновану прокурором угоду про визнання винуватості) взагалі не ґрунтуються на законі.
Окрім того, характер слідчих дій, які згідно клопотання необхідно виконати по справі, та підстави з яких виникла потреба у їх виконанні (а саме –однобічність та неповнота дізнання та досудового слідства, які потягли за собою повернення судом кримінальної справи для проведення додаткового розслідування), не дають підстави вважати, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є єдиним заходом, здатним забезпечити запобігання ризикам визначеним ст. 177 КПК України.
Враховуючи наведене, а також те, що на час звернення слідчого до суду з даним клопотанням ОСОБА_1 утримається під вартою вже більше двох років, в сукупності з позитивними даними, що характеризують особу підозрюваного, якій раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, родину та його вік, суд вважає зазначені обставини такими, що переважають над суворістю покарання, що може бути призначено за скоєння злочинів у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_1.
За таких обставин та з огляду на те, що прокурором та слідчим не доведено виправданості подальшого тримання під вартою підозрюваного, як і не доведено, що менш суворі запобіжні заходи не можуть запобігти заявленим ризикам, законні підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_1 відсутні, а тому у задоволенні клопотання про продовження строку тримання його під вартою слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193,194, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,-
Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ УМВС України в Сумській області Руднєва Є.Г. про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_1.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою –з моменту вручення її копії.