Справа № 450/3625/14-к Провадження № 1-кп/450/3/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2015 Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом, внесеного в ЄРДР за №0000877 від 01.07.2014 р., відносно обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Зимна Вода, Пустомитівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 24.09.2012 року вироком Пустомитівського районного суду Львівської області за ст.185 ч.3 КК України на строк 3 (три) роки позбавлення волі та на підставі ст.104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , 01.07.2014, близько 13 год. 45 хв., перебуваючи в с. Зимна Вода, по вул. Суховільській, Пустомитівського району Львівської області, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_6 , та відкрито заволодів його майном, а саме: мобільним телефоном «NokiaLumia 1520» imei- НОМЕР_1 , чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 5299 грн.00 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винність у вчиненому визнав повністю та пояснив, що 01.07.2014 р. близько 13 години 45 хвилин, йшов разом із ОСОБА_7 по селу Зимна Вода, Пустрмитівського району, Львівської області в напрямку с. Рудно. Побачивши потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений попросив у нього телефон, а одержавши такий, втік разом з ним. Біля будівлі школи, зачекав близько 10 хвилин на ОСОБА_8 , та в подальшому останні разом поїхали до м.Львова з метою здачі телефону в ломбард. Так як в ломбарді відмовились приймати телефон, ОСОБА_9 його продав своєму братові приблизно за 240 грн., за які були придбані спиртні напої, які в подальшому були ними спожиті. У вчиненому щиро розкаюється.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винність стверджується іншими доказами, зібраними по кримінальному провадженню. Однак, суд визнає недоцільним дослідження доказів про фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду.

Таким чином, аналізуючи зібрані по кримінальному провадженні докази, суд вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину і його дії слід кваліфікувати за ст.186 ч.2 КК України, оскільки він повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, який раніше судимий, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не стоїть, негативно характеризується за місцем проживання, визнання вини, активне сприяння у розкритті злочину, позицію потерпілого про відсутність претензій морального та матеріального характеру як пом`якшуючі обставини, та обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, приходить до переконання обрати покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі.

Крім того, суд вважає за доцільне, відповідно до вимог ст.71 КК України, частково приєднати до визначеного покарання за цим вироком 6 (шість) місяців невідбутої частини покарання за попереднім вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.09.2012 року.

Суд звертає увагу на зміст п.10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р., яким передбачено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 ККУ. Виходячи з положень ч.2 ст.75 КК України, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 ККУ про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 ККУ. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

п р и с у д и в :

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати 6 (шість) місяців невідбутої частини покарання за попереднім вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.09.2012 року і обрати остаточне покарання ОСОБА_5 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту засудженому ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його обмеження у вільному пересуванні.

Речові докази, а саме мобільний телефон марки «NokiaLumia 1520» imei- НОМЕР_1 - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_10