Справа №784/349/13 05.03.2013 05.03.2013 05.03.2013
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/784/198/13
Головуючий у першій інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
суддя: Малюк Т.О.
Доповідач апеляційного суду:
суддя: Губа О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Маркової Т.О.,

суддів: Міняйла М.П.,
Губи О.О.

за участю прокурора: Артеменко Л.В.

захисника: ОСОБА_1

засудженого: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 20 грудня 2012
року, яким засуджено:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Вознесенська Миколаївської області,
українця, громадянина України, з
професійно-технічною освітою,
непрацюючого, який має на утриманні
неповнолітню дитину, зареєстрованого
по АДРЕСА_2, проживаючого без
реєстрації АДРЕСА_1, не судимого в силу
ст. 89 КК України,

- за ч. 1 ст. 286 КК України до 3 років
обмеження волі, без позбавлення права
керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2
звільнено від відбування покарання з
випробуванням строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено
обов'язок не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції та
повідомляти її про зміну місця
проживання та роботи, періодично
з'являтися в ці органи на реєстрацію.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь:

- держави в особі фінансового
управління Вознесенської міської ради
витрати на лікування потерпілого
ОСОБА_3 - 525 грн. 76 коп.

- потерпілого ОСОБА_3 спричинену
майнову шкоду в сумі 14456 грн. 33 коп. та 5000
грн. моральної шкоди;

- НДЕКЦ при УМВС України в
Миколаївській області витрати за
проведення експертиз в сумі 10199 грн. 96
коп.

Вирішено питання щодо речових доказів
по справі.

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним
та засуджений за порушення правил
безпеки дорожнього руху за наступних
обставин.

03.10.2011 року приблизно о 19 год. 30 хв. в
темний час доби на освітленій
ліхтарями проїзній частині вул.
Жовтневої революції в м.
Вознесенську Миколаївської області,
рівній в плані, з нахилом у вигляді
спуску з гори, яка має сухе, чисте, рівне
асфальтоване покриття, а також по дві
смуги для руху транспортних засобів в
кожному напрямку, ОСОБА_2 керуючи
автомобілем «ЗАЗ-1102» державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 з
ввімкненим ближнім світлом фар
головного світла автомобіля рухався з
м. Южноукраїнська Миколаївської
області до м. Нова Одеса Миколаївської
області по лівій смузі проїзної
частини зі швидкістю приблизно 50
км/год.

В цей час позаду водія ОСОБА_2 в
попутному напрямку по правій смузі
проїзної частини по вул. Жовтневої
революції в м. Вознесенську
Миколаївської області на мотоциклі
«ММВЗ-311211» державний реєстраційний
номер НОМЕР_3 з ввімкненим ближнім
світлом фар головного світла мотоцикла
рухався водій ОСОБА_3 зі швидкістю 65
км/год.

На регульованому світлофором
перехресті вулиць Жовтневої революції
та Кібрика в м. Вознесенську
Миколаївської області, розташованого
на 142 км+65 м автодороги Р-06 «Ульянівка -
Миколаїв» водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3
почали знижувати швидкість руху. Далі
водій ОСОБА_2, продовжуючи рух на
автомобілі на зелений сигнал
світлофора грубо порушив вимоги п. п. 1.3,
1.5, 2.3 «б», 9.4, 10.1, 10.4 ПДР України, тобто
проявив неуважність, відповідним чином
не стежив за дорожньою обстановкою та
зреагував на її зміну перед зміною
напрямку руху, а саме поворотом
праворуч з проїзної частини вул.
Жовтневої революції на вул. Кібрика
завчасно не зайняв праве крайнє
положення, тобто не перестроївся на
крайню праву смугу проїзної частини
при виконанні маневру повороту
праворуч, тобто зміною напрямку руху,
не переконався, що це буде безпечним і
не створить перешкод або небезпеки
іншим учасникам руху, крім того, подав
сигнал покажчиком правого повороту не
за 50-100 м, а безпосередньо перед
початком зміни руху, виконуючи поворот,
створив перешкоду для руху водієві
ОСОБА_3, який також мав намір повертати
праворуч та який не мав технічної змоги
уникнути зіткнення, застосувавши
екстрене гальмування.

В результаті цього відбулося зіткнення
транспортних засобів, а саме: «ЗАЗ-1102»
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
зіткнувся панеллю правої двері з лівою
амортизаційною стінкою та лівою
частиною переднього колеса мотоцикла
«ММВЗ-311211» державний реєстраційний
номер НОМЕР_3 і обидва транспортні
засоби отримали пошкодження.

В результаті ДТП водій ОСОБА_3 отримав
тілесне ушкодження у вигляді закритого
перелому лівої ключиці, який
відноситься до тілесного ушкодження
середнього ступеню тяжкості за ознакою
тривалого розладу здоров'я.

В апеляції засуджений ОСОБА_2,
посилаючись на недоведеність його
вини, просить вирок суду скасувати, а
провадження по справі закрити.

Зазначає, що потерпілий ОСОБА_3 після
пригоди стверджував, що саме він винен
в ДТП, оскільки перевищив швидкість і
не зміг своєчасно загальмувати і
вписатися у поворот, пропонував
компенсувати пошкодження його
автомобіля. При цьому звертає увагу, що
матеріали справи підтверджують, що
швидкість мотоцикла під керуванням
ОСОБА_3 була 65 км/год., що перевищує
встановлену ПДР України. Згідно ПДР
обгін заборонено ближче 50 м. перед
пішохідним переходом в населеному
пункті і 100 м. - за межами населеного
пункту.

На думку апелянта, саме перевищення
швидкості потерпілим та порушення
правил обгону на перехресті стало
причиною ДТП.

Вказує, що суд не взяв до уваги його
показання в тій частині, що він рухався
по правій смузі і поворот включив
приблизно за 150 метрів, показання
свідка ОСОБА_4, який під час ДТП
перебував в його автомобілі. А навпаки
взяв до уваги лише суперечливі
показання свідка ОСОБА_5, який, на
думку апелянта, на місці пригоди не був
і не є очевидцем ДТП. В момент пригоди
пішоходів не було ні з лівого, ні з
правого боку дороги.

Звертає увагу на висновки експертиз №
4/84 від 08.11.2011 року та № 1006 від 07.08.2012 року
щодо доведеності його вини.

Не погоджується з цивільним позовом
потерпілого ОСОБА_3 Вважає, що його
розмір завищений і не відповідає
дійсному розміру понесених збитків.

В запереченні на апеляцію прокурор,
який приймав участь в суді першої
інстанції, просить апеляцію
засудженого ОСОБА_2 залишити без
розгляду, а вирок без зміни.

Вважає, що доводи засудженого
викладені в апеляційній скарзі не
відповідають фактичним обставинам,
суперечать матеріалам справи та не
містять посилань на норми
процесуального права, які були
порушені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
засудженого ОСОБА_2 на підтримку
апеляції та його захисника ОСОБА_1,
думку прокурора Артеменко Л.В. про
законність та обґрунтованість вироку,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає,
що апеляція підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини
ОСОБА_2 у скоєні злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин,
встановлених судом відповідають
фактичним обставинам справи і
підтверджуються доказами дослідженими
в судовому засіданні і вони є
обґрунтованими.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_3,
вбачається, що 3 жовтня 2011 року у
вечірній час біля 20:00 год. він на своєму
мотоциклі «ММВЗ-3 11211» рухався по вул.
Жовтневої революції в м. Вознесенську
Миколаївської області в напрямку м.
Миколаєва. Рухався він по правій смузі
руху зі швидкістю 60 - 65 км/год. і мав
намір повернути на вул. Кібрика,
увімкнув правий покажчик повороту. По
лівій смузі руху в попутному напрямку
рухався автомобіль «Таврія». Коли він
доїхав до перехрестя з вул. Кібрика,
увімкнулося зелене світло світлофору.
Перед самим поворотом, майже на
пішохідному переході автомобіль
«Таврія», раптово з лівої смуги руху,
увімкнувши покажчик повороту праворуч
та не зменшуючи швидкості руху,
повернув праворуч на вул. Кібрика та
перегородив йому дорогу правою боковою
стороною. Він (потерпілий) застосував
екстрене гальмування, але оскільки
відстань між обома транспортними
засобами була мала, сталося зіткнення
його мотоцикла з автомобілем «Таврія».
Мотоцикл вдарив у передню частину
правих дверей автомобіля та мотоцикл
протягло до задньої частини правих
дверей. Він лівою ключицею ударився в
передню стойку автомобіля, а потім
разом з мотоциклом упав на асфальт (т. 2
а.с. 176).

Наведені показання потерпілого
узгоджуються з показаннями свідка
ОСОБА_5, з яких вбачається, що на початку
жовтня 2011 року в проміжок часу від 19:00
год. до 20:00 год. він йшов по вул.
Жовтневої революції в напрямку центру
міста. В цьому ж напрямку по правій
смузі руху їхав мотоцикл «Мінськ» з
ввімкненим світлом фар зі швидкістю
приблизно 60 км/год. Перед регульованим
світлофором, поворотом на вул. Кібрика
приблизно за 10 м до повороту водій
мотоцикла ввімкнув правий покажчик
повороту. В цей же час по лівій смузі
руху в тому ж напрямку їхав автомобіль
«Таврія». Приблизно за 2 м до повороту
водій автомобіля «Таврія» також
включив правий покажчик повороту та
почав маневр повороту з лівої смуги
руху праворуч, не знизивши швидкість та
не перестроївшись в правий ряд.
автомобіль «Таврія» опинився на лінії
руху мотоцикла і відбулося зіткнення
цих транспортних засобів. Від удару
автомобіль опинився на тротуарі, а
мотоцикл впав на дорозі (протокол
судового засідання - т. 2 а.с. 177).

Згідно висновку автотехнічної
експертизи № 1006 від 07.08.2012 року
(проведена з урахуванням похідних
даних, зазначених в протоколі огляду
місця події та схеми до нього, даних
протоколу відтворення обстановки і
обставин події за участю ОСОБА_2,
потерпілого ОСОБА_3, свідка ОСОБА_5)
показання водія автомобіля «ЗАЗ»
ОСОБА_2 про положення автомобіля «ЗАЗ»
відносно меж проїжджої частини з
технічної точки зору не спроможні, а
показання водія мотоциклу - з технічної
точки зору є спроможними. Перед
початком повороту на перехресті
направо дії водія автомобіля ЗАЗ, які
передували ДТП, не відповідали п.10.4 ПДР.
Перед початком повороту направо водій
автомобіля ЗАЗ мав керуватися
вимогами, викладеними в п. 10.1 ПДР. Дії
водія автомобіля ЗАЗ, які передували
ДТП і не відповідали п. п. 10.4, 10.1 ПДР
знаходяться в причинному зв'язку з ДТП
що сталася. Водій мотоцикла не мав
технічної можливості запобігти
зіткненню з автомобілем застосувавши
екстрене гальмування. Водієм
автомобіля «Таврія» державний номер
НОМЕР_2 - ОСОБА_2 порушено вимоги п. п. 1.3,
1.5, 2.3 «б», 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього
руху України, що знаходяться в прямому
причинному зв'язку з настанням ДТП. Дії
ж водія мотоцикла не знаходяться в
причинному зв'язку з настанням ДТП (т. 2
а.с. 88 - 92).

Дані висновки в судовому
засіданні підтвердив експерт ОНДІСЕ
ОСОБА_6, а також показав, що автомобіль
під керуванням ОСОБА_2 зміщувався з
лівої смуги руху на праву,
контактування транспортних засобів
виникло на в'їзді в перехрестя, про що
свідчать характерні сліди, зафіксовані
на схемі до протоколу огляду місця ДТП
і воно було поверхневим (т. 2 а.с. 179).

За таких обставин твердження апелянта
щодо того, що дорожньо-транспортна
пригода сталася саме через порушення
ПДР ОСОБА_3 є безпідставними і
спростовуються наведеними вище
доказами.

Крім того, з висновку
транспортно-трасологічної експертизи
№ 4/84 від 08.11.2011 року вбачається, що
однозначно та об'єктивно встановити, де
саме відносно меж проїзної частини
сталося зіткнення між транспортними
засобами, не є можливим через
відсутність достатньої кількості
прив'язок, але з врахуванням слідової
інформації можна вказати, що місце
зіткнення транспортних засобів
розташоване в межах проїзної частини
вул. Кібрика в місці близькому, де
визначено початок осипу скла та ЛПФ та
до початку визначення на схемі слідів
тертя на асфальті (т. 1 а.с. 67-76), що
підтвердив допитаний у судовому
засіданні судовий експерт НДЕКЦ при
УМВС України в Миколаївській області
ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 178 зворот).

Тому твердження ОСОБА_2 на висновок
експертизи № 4/84 від 08.11.2011 року, тільки
в тій її частині, що не було достатньо
кількості прив'язок і тому неможливо
зробити висновок щодо його винності у
вчиненні ДТП, є необґрунтованим

Аналізуючи досліджені доказів і
обґрунтовуючи доведеність вини
засудженого, суд першої інстанції
обґрунтовано взяв до уваги саме
показання потерпілого ОСОБА_3 та свідка
ОСОБА_5, оскільки вони узгоджується з
дослідженими доказами по справі.

Твердження апелянта, що свідок ОСОБА_5
не був очевидцем дорожньо -
транспортної пригоди є безпідставними,
оскільки свідок дав детальні та
послідовні показання щодо ДТП, які
узгоджуються з іншими дослідженими
доказами по справі, тому у колегії
суддів немає підстав не довіряти його
показанням

Суд першої інстанції обґрунтовано не
взяв до уваги показання ОСОБА_2 та
свідка ОСОБА_4, з яких вбачається, що 03
жовтня 2011 року, в період часу з 19:00 год.
до 20:00 години, ОСОБА_2 разом зі своїм
другом ОСОБА_4 рухався на автомобілі
«ЗАЗ-1102» по вул. Жовтневої революції в
м. Вознесенську в напрямку м. Миколаєва.
Транспортних засобів в той час на
дорозі не було. Рухався ОСОБА_2 по
правій стороні проїжджої частини і мав
намір повернути вправо на вул. Кібрика.
Приблизно за 150 метрів до повороту на
вул. Кібрика він увімкнув сигнал
повороту, на перехресті загорілося
червоне світло і він знизив швидкість
автомобіля. Розпочавши поворот вправо
на вул. Кібрика, він рухався зі
швидкістю приблизно 20 км/год. і відразу
відчув удар в правий бік автомобіля,
від якого його викинуло на тротуар.
Зіткнення з його машиною здійснив
потерпілий, який рухався на мотоциклі з
великою швидкістю (т. 2 а.с. 176, 177),
оскільки вони суперечать дослідженим
доказам по справі.

Виходячи з досліджених доказів,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про порушення
ОСОБА_2 правил дорожнього руху, що
спричинило потерпілому середньої
тяжкості тілесні ушкодження та
правильно кваліфікував його дії за ч. 1
ст. 286 КК України.

Що стосується призначеного ОСОБА_2
покарання, то воно відповідає вимогам
кримінального законодавства.

Суд, відповідно до вимог ст. 65 КК
України, при постановленні вироку
врахував як вчинення ОСОБА_2 злочину
невеликої тяжкості, так і дані про його
особу, а саме те, що він позитивно
характеризується за місцем проживання,
має на утриманні неповнолітню дитину,
раніше не судимий. Обставини, які
обтяжують покарання, як зазначено
судом, по справі відсутні.

Отже, засудженому призначено покарання
в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 286 КК
України, яке є справедливим за своїм
видом і розміром повністю відповідає
тяжкості вчиненого ним злочину.

.

Підстав для скасування вироку з
закриттям провадження по справі
колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів засудженого
ОСОБА_2 про неправильне вирішення
цивільного позову, то вони є
обґрунтованими.

Суд першої інстанції, задовольняючи на
підставі ст. 1166 ЦК України цивільний
позов потерпілого ОСОБА_3 в частині
відшкодування витрат на відновлення і
ремонт мотоцикла «ММВЗ-3 11211» державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, вартості
пошкодженого майна та витрат на
лікування, послався на те, що вимоги
потерпілого про відшкодування
майнової шкоди в сумі 14456 грн. 33 коп.
обґрунтовані матеріалами справи.

Також судом першої інстанції на
підставі ст. 1167 ЦК України задоволений
позов і в частині відшкодування
моральної шкоди в сумі 5000 грн. При цьому
суд врахував, що потерпілому довелось
перенести переживання через ДТП,
відчувати незручності, пов'язані з тим,
що рука знаходилася в гіпсі, переносити
біль, відчував емоційне пригнічення, а
також те, що потерпілий був обмежений в
можливості виконувати роботи в побуті.

Проте, із протоколу судового засідання
вбачається, що суд першої інстанції під
час розгляду справи належним чином не
дослідив цивільний позов потерпілого
ОСОБА_3 В судовому засіданні потерпілим
була оголошена позовна заява, в якій
ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_2
витрати на лікування, ремонт мотоцикла,
вартість одягу та моральну шкоду на
загальну суму 19456 грн. 33 коп. (т. 2 а.с. 9).
Ніяких показань щодо цивільного позову
потерпілий по кожній позиції не давав,
в тому числі і щодо розміру моральної
шкоди (т. 2 а.с. 176).

А зі змісту позовної заяви вбачається,
що потерпілий щодо вартості ремонту
мотоциклу вказав ціни з розрахунку
торговельних точок в м. Вознесенську,
не надавши цьому ніякого
підтвердження. Крім того, потерпілий
вважає, що частину запчастин, які
пошкоджені, ремонтувати недоцільно, а
тому необхідно придбати нові;
запчастини, які підлягають ремонту, але
втратили красоту зовнішнього виду,
потрібно замінити.

Із висновків товарознавчої експертизи
№ 3/35 від 28.12.2011 року вбачається, що
вартість матеріального збитку,
спричиненого в результаті ДТП власнику
мотоцикла ММВЗ - 3 11211 реєстраційний
номер НОМЕР_3, складає 1222 грн. 47 коп.

Крім того, із дослідженої частини
вказаної експертизи вбачається, що
вартість складових, які підлягають
заміні під час ремонту мотоциклу, без
урахування їх експлуатаційного зносу,
складає 537 грн.; ремонтно -
відновлювальних робіт та фарбувальних
робіт складає 2016 грн. (1386 грн. + 630 грн.). А
у висновках експерт зазначив, що
вартість матеріального збитку,
спричиненого в результаті ДТП власнику
мотоцикла ММВЗ - З.11211 реєстраційний
номер НОМЕР_3, складає 1222 грн. 47 коп. (т. 1
а.с. 93 - 103).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийняв
невірне рішення в частині розв'язання
цивільного позову, а тому воно підлягає
скасуванню, а справа направленню на
новий судовий розгляд у порядку
цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2
задовольнити частково.

Вирок Вознесенського міськрайонного
суду Миколаївської області від 20
грудня 2012 року відносно ОСОБА_2 в
частині роз'язання цивільного позову
скасувати, справу в цій часині
направити на новий судовий розгляд у
порядку цивільного судочинства.

В решті вказаний вирок залишити без
зміни.

Головуючий:

Судді: