Справа № 11 -
212/07 Головуючий
у І інстанції Галушка О.Г.
Категорія: ч. 1 ст. 186, ст. 128 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 27
квітня 2007 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого -судді: Оксентюка
В.Н.

суддів: Польового
М.І., Пазюка О.С.

за участю прокурора: Смолюка
Б.С.

захисника: ОСОБА_4.

засудженого: ОСОБА_1.

потерпілого: ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу
за апеляцією засудженого ОСОБА_1. та його захисника ОСОБА_3., потерпілого ОСОБА_2.на вирок
Нововолинського міського суду від 02 лютого 2007 року яким ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженець та житель смт. АДРЕСА_1, не працюючий,
не одружений, українець, громадянин України, на підставі ст. 89 КК України
судимості не має,

- засуджений за ст. 128 КК України до 1 (одного) року
обмеження волі, за ч. 1 ст. 186 КК України - до 1 (одного) року позбавлення
волі

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування
визначено покарання ОСОБА_11 (дин) рік позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1змінено з підписки
про невиїзд на утримання під вартою. Засудженого ОСОБА_1взято під варту у залі
суду.

Строк
відбування покарання визначено з 02 лютого 2007 року.

Вироком
вирішено долю речових доказів.

Розглянувши
справу в апеляційному порядку колегія суддів, -

Керуючись
ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Даним вироком ОСОБА_1. засуджений за те, що в жовтні 2006
року, знаходячись біля будинку № 8 по вул. Миру селища Жовтнева м.
Нововолинська з особистих неприязних спонукань умисно вдарив рукою ОСОБА_2. в обличчя, від
чого той впав і вдарився тулубом об бордюру,

2

одержавши від
цього удару перелом ребра
зліва, чим вчинив
необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому.

Після цього, ОСОБА_1., з корисливих мотивів, відкрито
викрав у потерпілого ОСОБА_2.
мобільний телефон "Моторола-980" вартістю 650 грн., сімкартку
"Діджус" вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходилось 34 копійки,
заподіявши потерпілому шкоду на суму 665 грн. 34 коп.

Засуджений ОСОБА_1. та його захисник ОСОБА_3. у поданих
на вирок апеляціях, не оспорюючи фактичних обставин справи і правильності
кваліфікації дій засудженого, посилаються на те, що при обранні міри покарання
суд не врахував щирого каяття засудженого та його сприяння у розкритті
злочинів, того факту, що ініціатором конфлікту був потерпілий і останній у
судовому засіданні не настоював на суворій мірі покарання. Просять вирок
змінити та обрати засудженому покарання не пов'язане з позбавленням волі,
застосувавши ст. 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_2.
у поданій апеляції посилається на те, що з садженим він помирився, просить
вирок змінити і звільнити ОСОБА_1. від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи
апеляцій, засудженого та його захисника, які апеляцію підтримали, потерпілого ОСОБА_2., який Свою апеляцію
підтримав, просив вирок змінити та застосувати відносно засудженого ст. 75 КК
України, міркування прокурора про залишення вироку суду без змін, а апеляції
засудженого, його захисника та потерпілого без задоволення, вивчивши матеріали
справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляції підлягають до
задоволення.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні
обставини справи і дав їм вірну юридичну оцінку. Ці обставини апелянтами в
своїх апеляціях не оспорюються. Дії засудженого ОСОБА_1. правильно
кваліфіковані за ст. 128, 186 ч. 1 КК
України.

Обтяжуючих вину обставин щодо ОСОБА_1. судом першої
інстанції не встановлено. До пом'якшуючих вину обставин суд відніс щире каяття.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи та
пояснень потерпілого ініціатором конфлікту між засудженим і потерпілим був сам
потерпілий. Останній в суді першої інстанції не настоював на обранні щодо
засудженого міри покарання у вигляді позбавлення волі.

Злочини за які засуджений ОСОБА_1. не відносяться до
категорій тяжких. Щире каяття та сприяння розкриттю злочину вказують на
усвідомлення засудженим ОСОБА_1. протиправності своїх дій. Критичне відношення
засудженого до вчиненого суттєво знижує суспільну небезпечність особи
засудженого і в сукупності з іншими обставинами дають підстави вважати, що
виправлення та перевиховання його можливе без ізоляції від суспільства. Тому,
колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування відносно
засудженого ОСОБА_1. ст. 75 КК України і звільнення його від відбування
покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

2

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1, його захисника та
потерпілого ОСОБА_2 задовольнити.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1.
звільнити від відбування покарання за вироком Нововолинського міського суду від
2 лютого 2007 року з випробування з іспитовим строком терміном на два роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1. покласти
зобов'язання не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без
дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця
проживання та роботи, періодично з'являтись на реєстрацію в органи
кримінально-виконавчої інспекції.

Засудженого
ОСОБА_1. звільнити з-під варти у залі суду.

Зарахувати в період відбування покарання строк
перебування його під вартою з 2 лютого 2007 року по 27 квітня 2007 року.

В решті вирок залишити без змін.