АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
представника власника майна ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу директора компанії «BIO COSMETIKS UA LTD» ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.03.2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС податкової міліції ОСОБА_7 , погодженого старшим прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на Сировину тваринну для косметичної промисловості.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що вказана у клопотанні слідчого «сировина тваринна для косметичної промисловості» визнана у кримінальному провадженні № 0000040 речовим доказом, у зв`язку з чим клопотання слідчого і було задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції директор компанії «BIO COSMETIKS UA LTD» ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.03.2015 року скасувати, постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.
Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 проводиться відносно ТОВ «Екватор-агро», СП ТОВ «Оптима-фарм ЛТД», ТОВ «Каптур». Власник арештованого майна компанія «BIO COSMETIKS UA LTD» не є у вказаному кримінальному провадженні ні підозрюваним, ні обвинуваченим, ні особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за дії зазначених осіб. Тобто, арешт на майно, на думку апелянта, було накладено необґрунтовано,слідчий суддя застосував найбільш обтяжливий спосіб арешту майна, який привів до зупинення підприємницької та господарської діяльності власника майна, що суперечить вимогам чинного законодавства. Також, враховуючи те, що про накладення арешту на майно стало відомо вже після того як пройшли строки на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, апелянт ставить питання про поновлення строку на оскарження, відповідно до вимог ст. 395 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не було пропущено, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого було розглянуто слідчим суддею 02 березня 2015 року без повідомлення і участі власника майно або його представника. Про постановлене рішення представнику власника майна стало відомо лише 11 березня 2015 року.
Таким чином, представником власника майна не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.
Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.
Як вбачається з ухвали суду, слідчим суддею встановлено, що в провадженні Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000040 від 13.02.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 212 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ст. 171 КПК України, слідчий має право, за погодженням з прокурором, в межах кримінального провадження звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у виді речей, документів або грошей, в якому повинно зазначатись підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про те, що арештоване майно відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, визнано у кримінальному провадженні № 0000040 речовим доказом.
У висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного судом першої інстанції виявлено не було. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.03.2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС податкової міліції ОСОБА_7 , погодженого старшим прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на Сировину тваринну для косметичної промисловості залишити без змін, а апеляційну скаргу директора компанії «BIO COSMETIKS UA LTD» ОСОБА_6 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/796/2015 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1