У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Косарєва В.І. та
Таран Т.С.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 10
квітня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 на судові рішення
щодо ОСОБА_1, -

встановила:

вироком Керченського міського суду
Автономної Республіки Крим від 3 липня 2006 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця міста Керчі Автономної Республіки
Крим, раніше не судимого, -

засуджено за:

- ст. 190 ч. 2 КК України на 2 роки
позбавлення волі;

- ст. 190 ч. 3 КК України на 3 роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_1 визначено остаточне покарання 3 роки позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_3, судові рішення щодо якого не оскаржено.

Судом постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на відшкодування спричиненої злочином
матеріальної шкоди на користь: ОСОБА_4 - 25 000 гривень, ОСОБА_5 - 30 000 гривень. Також судом постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 2 500 гривень на відшкодування
спричиненої злочином моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 15 серпня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

ОСОБА_1 визнано судом
винним і засуджено за те, що він за попередньою змовою з іншим засудженим у
справі ОСОБА_3 8 серпня 2005 року близько 14-ої години в офісі агенції
з нерухомості «СПД ОСОБА_6», що розташовувалася в будинку АДРЕСА_1, зловживаючи довірою ОСОБА_5, начебто для
придбання останній квартири АДРЕСА_2 заволоділи шляхом обману її грошима в
сумі 4 000 доларів США. Продовжуючи свою злочинну діяльність ці ж особи 31
серпня 2005 року близько 14-ої години з тією ж
метою заволоділи ще 2 000 доларами США цієї ж потерпілої. Однак
покладених на себе обов'язків придбання житла не виконали, а грошима потерпілої
розпорядилися на власний розсуд.

У такий же спосіб ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 8 і 15 січня 2006 року заволоділи грошима ОСОБА_4 в сумі 1 500 та 3 500 доларів США начебто для придбання
для цього потерпілого квартири АДРЕСА_3.

29 вересня 2005 року ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_3 шляхом обману під
приводом обміну заволоділи квартирою ОСОБА_7 АДРЕСА_4, яку 27 січня 2006 року продали ОСОБА_8 за 10 000 доларів США. Цьому потерпілому квартири не
придбали, а грошові кошти привласнили і розпорядилися ними на власний розсуд.

У касаційній скарзі захисника
порушується питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_1 з його виправданням.
Свою вимогу вона обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 не брав участі у вчиненні злочинів.
Він не був обізнаний про те, що ОСОБА_3 обманює людей. Також захисник вважає,
що ОСОБА_1 перебував під негативним впливом ОСОБА_3 Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що судом при призначенні ОСОБА_1 покарання не було
враховано усіх даних про його особу, наявність у нього тяжких захворювань,
перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей, дружини, похилого віку
батька.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для внесення справи на касаційний розгляд з метою перегляду
постановлених у ній судових рішень.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні злочинів підтверджена сукупністю зібраних по
справі, вірно оцінених та обґрунтовано покладених судом в основу вироку
доказів, зокрема, показаннями самого ОСОБА_1 в яких він не заперечував факту
того, що співпрацював з ОСОБА_3, і підтвердив, що давав йому у користування печатку
своєї фірми, показаннями іншого засудженого у справі ОСОБА_3, який також
підтвердив, що співпрацював з ОСОБА_1, а також повідомив про те, що останній
був обізнаний про операції з нерухомістю і брав у нього гроші, отримані від
здійснення угод, показаннями потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9.
ОСОБА_7, які підтвердили, що
користувалися послугами агенції з нерухомості, в якій працювали ОСОБА_1 та ОСОБА_3, останні обіцяли придбати
їм нерухомість, вони передавали їм гроші, однак своїх обіцянок ці особи не
виконали й не повернули грошей, показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, даними протоколів
очних ставок між потерпілими та засудженими, під час яких ці особи детально
розповідали про обставини вчинення злочинів, письмовими документами, іншими
доказами.

Уся сукупність зібраних по справі доказів була ретельно проаналізована
судом, що дало можливості дійти обґрунтованого висновку про доведеність
винності ОСОБА_1 у вчиненні злочинів. Тому доводи скарги захисника про
незаконність засудження ОСОБА_1 колегія суддів вважає безпідставними. Посилання
у скарзі про те, що ОСОБА_1 не був обізнаний про злочинну діяльність ОСОБА_3,
колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу. Судом із показань потерпілих
було встановлено, що й ОСОБА_1 знав про операції з нерухомістю, він їх запевняв
у дійсності угод, вони також і йому передавали гроші для реалізації цих угод з
нерухомістю. Таким чином суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 вчинив
злочин разом з ОСОБА_3

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 190 ч. ч. 2 і 3 КК України є правильною.

Що стосується міри покарання, яка судом обрана ОСОБА_1, то вона відповідає
вимогам закону і призначена з урахуванням характеру та ступеня суспільної
небезпечності вчиненого злочину, даних про його особу, а також усіх обставин
справи. У даному випадку колегія суддів вважає її необхідною та достатньою для
виправлення ОСОБА_1 та попередження нових злочинів, а тому такою, що не
підлягає пом'якшенню.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для скасування або
зміни судових рішень щодо ОСОБА_1 та керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

відмовити в задоволенні касаційної скарги захисника ОСОБА_2 на судові рішення щодо ОСОБА_1, засудженого вироком Керченського міського суду
Автономної Республіки Крим від 3 липня 2006 року.

С у д д і:

Паневін В.О. Косарєв
В.І. Таран Т.С.

_______________________________________________________________________

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України
Паневін В.О.