Снятинський районний суд Івано-Франківської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2010 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді - Калиновського М.М.,

cекретаря - Равлюк М.І.,

з участю прокурора Божа І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снятині в залі суду кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого фельдшером Заболотівської районної лікарні, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_1 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесні ушкодження, яке не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоровя.

Злочин скоєно за наступних обставин:

Підсудний та потерпілий 25.09.2010 р. близько 23 год. 40 хв., знаходячись на весілля у господарстві ОСОБА_3, затіяли між собою суперечку. Внаслідок даної суперечки, ОСОБА_1, який перебував у стані алкогольного спяніння, на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс декілька ударів долонею руки по обличчю та голові ОСОБА_2 та застосовуючи фізичну силу викрутив назад потерпілому праву руку.

В результаті зазначених діянь підсудний спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді травматичного вивиху правого плечового суглобу, синця виличної ділянки, саден спинки носа та тімяної ділянки голови, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які викликали тривалий розлад здоровя і не є небезпечними для життя.

Підсудний у судовому засіданні свою вину у спричиненні потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень визнав та ствердив вищенаведене.

Зокрема, ОСОБА_1, у своїх показаннях вказав, що між ним та ОСОБА_2, 25.09. 2010 року на весіллі у господарстві ОСОБА_3, виникла суперечка з приводу присадибної ділянки. Потерпілий, який був у стані алкогольного спяніння погрожував йому фізичною розправою.

В результаті суперечки ОСОБА_2 схопив його за светр, а він у відповідь на це декілька раз ударив останнього долонею у область голови.

Пізніше він ще раз наніс один удар потерпілому, внаслідок якого той упав.

У скоєному щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.

Вина підсудного у вчиненому, крім визнання ним своєї вини, доводиться сукупністю доказів, зокрема показаннями потерпілого, свідків, дослідженими письмовими матеріалами справи.

Так, потерпілий ОСОБА_2, пояснив, що 25.09.2010 р. між ним та підсудним, на весіллі у ОСОБА_3, виникла суперечка.

Внаслідок даної суперечки підсудній наніс йому удар рукою в обличчя, від якого він упав на землю.

Пізніше, підсудний, ще декілька раз ударив його в обличчя та викрутив праву руку.

В результаті він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Зазначив, що підсудний йому відшкодував матеріальні збитки, тому має до нього тільки претензії морального характеру, просив підсудного суворо не карати.

З показань свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, слідує, що 25.09.2010 р. підсудний наніс потерпілому декілька ударів по обличчю.

З висновку експерта № 213/209-Е від 13 жовтня 2010 року слідує, що у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження у вигляді травматичного вивиху правого плечового суглобу, синця виличної ділянки, саден спинки носа та тімяної ділянки голови, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що викликали тривалий розлад здоровя і не є небезпечними для життя.

Суд дослідивши всі зібрані по справі докази та оцінивши їх в своїй сукупності приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому злочину знайшла своє відображення та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне спричинення ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоровя.

Не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні обвинувачення підсудного про нанесення потерпілому 01.10.2010 року удару в область травмованого плеча, оскільки у судовому засіданні доведеність вини ОСОБА_1 по даному факту не було встановлено сукупністю доказів, зокрема показаннями підсудного, потерпілого, свідків та іншими матеріалами кримінальної справи.

На досудовому слідстві та під час судового засіданні підсудний давав показання, що 01.10.2010 року не наносив потерпілому удар у плече, ці показання не спростовані будь-якими доказами, здобутими органами досудового слідства та в ході судового засідання.

На підставі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Інших доказів, які б вказували про причетність підсудного до вищезазначеного епізоду судом не встановлено, а тому даний епізод підлягає виключенню з обвинувачення.

У відповідності з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу підсудного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

До обставин, що помякшують покарання суд відносить позитивну характеристику, щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає, вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

При призначенні покарання судом враховано те, що підсудний відшкодував потерпілому матеріальні збитки, є опікуном перестарілої бабусі.

Суд вважає, що підсудному слід призначити покарання, в межах санкції ст. 122 ч.1 КК України у виді виправних робіт, оскільки дане покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів.

Потерпілий заявив цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. та матеріальної шкоди, у розмірі 933 грн. 48 коп.

У ході розгляду справи потерпілий подав заяву про залишення цивільного позову у частині стягнення матеріальної шкоди без розгляду, оскільки підсудний її добровільно відшкодував.

Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд виходить з вимог розумності і справедливості та враховує характер вчиненого правопорушення, глибину душевних страждань потерпілого.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року виправних робіт з відрахуванням у дохід держави 15 % його заробітку щомісячно.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 15 діб з моменту проголошення через Снятинський районний суд.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду М.М. Калиновський