Справа № 727/1709/14-к
Провадження № 1-кп/727/103/14
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року Шевченківський райсуд м.Чернівці

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м.Чернівці кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хлівище, Кіцманського району, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого, 15 жовтня 2012 року Диканським районним судом Полтавської області, по ст. 185 ч.1 КК України, до 180 годин громадських робіт, у скоєнні злочину, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, -

встановив:

18 березня 2013 року до Чернівецького міськвідділу КВІ відділу державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області надійшов вирок Диканського райсуду Полтавської області від 15 жовтня 2012 року, відповідно до якого ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді 180 годин громадських робіт.
Після цього 22 березня 2013 року Чернівецьким міськвідділом КВІ ОСОБА_4 ознайомлено з порядком на умовами відбування покарання, а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування покарання. Згідно наказу №12 від 25 березня 2013 року ОСОБА_4 був прийнятий на роботу в КЖДЕП №17, після чого було складено відповідний графік відпрацювання цих робіт не більше ніж по 4 години на день. Однак, ОСОБА_4 умисно, без поважних причин, у встановлений термін не відбув призначені йому 180 годин громадських робіт та не вийшов на роботу з 25 березня по 30 квітня 2013 року.
26 лютого 2014 року між підозрюваним ОСОБА_4 та ст.прокурором Прокуратури Шевченківського району м.Чернівці ОСОБА_3 , було укладено угоду про визнання винуватості, додержуючись певних умов.
Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в цьому діянні під час судового провадження.
Крім цього, при укладенні угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення по ст. 389 ч.2 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України з частковим приєднанням покарання за вироком Диканського райсуду Полтавської області від 15 жовтня 2012 року та остаточним призначенням покарання у вигляді 1 року 20 днів обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 рік.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному і надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він розуміє наслідки укладення такої угоди, які роз`яснені йому головуючим.
Суд, заслухавши думку прокурора, який просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, вважає, що угода підлягає затвердженню, а ОСОБА_4 слід визнати винним за ст. 389 ч.2 КК України.
До такого висновку суд дійшов виходячи з вимог ст.ст. 469 ч.4, 472, 473, 474, 475 КПК України, відповідно до яких угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути затверджена оскільки такі угоди можуть бути укладені у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст.389 ч.2 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, а обвинувачений розуміє права, наслідки укладання та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, а також інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому суд доходить висновку про те, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, всі обставини справи, спосіб скоєння злочину, причини та умови, що спонукали його до цього та сприяли цьому, об`єм його обвинувачення, а також дані про його особу, те, що він раніше судимий, позитивно характеризується, вину свою визнав повністю та щиросердно кається у скоєному. При цьому також враховується наявність угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Враховуючи тяжкість скоєного злочину та дані про особу підсудного, зокрема те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше судимий, вину свою визнав повністю і щиросердно кається у скоєному, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробовуванням.
Керуючись статтями 314, 315, 369, 370-374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

засудив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ст.прокурором Прокуратури Шевченківського району м.Чернівці ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 від 26 лютого 2014 року.
ОСОБА_4 визнати винним за ст.389 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднати покарання за вироком Диканського райсуду Полтавської області від 15 жовтня 2012 року та остаточно призначити покарання у вигляді 1 року 20 днів обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном в один рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи і періодично з`являтися туди для реєстрації.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді особистого зобов`язання.
Вирок може бути оскаржений до палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський райсуд м.Чернівці протягом 30 днів з часу його проголошення, а засудженим в той же термін після отримання копії вироку.
Головуючий: