Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/50/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.10.2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20.04.1999 року Броварським районним судом Київської області за ч.2, ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 46-1 КК України 1960 року, відстрочено виконання вироку на 1 рік;

- 14.07.1999 року Броварським міським судом Київської області за ч.2 ст. 141 КК України 1960 року до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ч.3 ст. 42 КК України 1960 року повністю поглинене даним вироком покарання за вироком Броварського районного суду Київської області від 20.04.1999 року, 01.06.2001 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 29 днів, за постановою Полтавського районного суду Полтавської області;

- 20.12.2002 року Броварським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 08.07.2003 року Броварським міським судом Київської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, 07.10.2005 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 20 днів за постановою Березанського міського суду Київської області;

- 02.04.2007 року Броварським міським судом Київської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, 26.02.2010 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 18.11.2010 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, 18.11.2013 року звільнений по відбуттю строку покарання,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь:

- ОСОБА_9 - 4190, 67 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 700 грн. моральної шкоди;

- ОСОБА_10 - 859 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 350 грн. моральної шкоди;

- ОСОБА_11 - 1500 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 350 грн. моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів по справі.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений зате, що він вчинив:

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням в інше приміщення;

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням у житло.

Вказані кримінальні правопорушення були вчиненні за таких обставин.

Так, 16.04.2014 року в період з 10.00 год. до 12:00 год., ОСОБА_8 , перебував в роздягальні столярного цеху, що по АДРЕСА_3 , де відкрив одну з шаф для речей, яка була незапертою, серед особистого одягу та речей ОСОБА_10 побачив мобільний телефон (смартфон) марки «Ргеstigіо» РАР 4322 DUO», який діючи повторно, таємно викрав, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 859,80 грн.

Крім того, 05.05.2014 року приблизно о 05.00 год. ОСОБА_8 перебуваючи біля магазину АТБ, розташованого по вул. Пашутінській, 69-в в м. Кіровограді, переліз через паркан та проник на територію магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою АДРЕСА_4 , де через відчинену кватирку у вікні, проник у середину приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки повторно таємно викрав грошові кошти в сумі 1500 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, в період часу з 23.00 год. 19.05.2014 року по 00.30 год. 20.05.2014 року ОСОБА_8 , проходячи повз двоповерховий будинок АДРЕСА_4 , де над прибудовою до зазначеного будинку, на 2 поверсі, помітив відкриту кватирку з «москітною сіткою» у вікні. З метою вчинення крадіжки чужого майна із проникненням у житло, зняв «москітну сітку» та через кватирку у вікні, шляхом її віджиму, проник у середину житла, що розташованого за адресою АДРЕСА_5 , звідки таємно, повторно викрав належні ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 550 грн. та ноутбук «Асег Азріге» У5 - 131-10072032», вартістю 3 640,67 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну школу на загальну суму 4 190, 67 грн.

У своїй апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.10.2014 року, призначивши ОСОБА_8 більш м`яке покарання за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. 70 ч. 1 КК України, остаточно призначивши йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Свої доводи сторона захисту мотивує тим, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

На досудовому слідстві і в ході судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_8 в повному обсязі визнав свою вину в скоєні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується по місцю проживання, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, це також підтверджується тим, що справа розглядалася відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України. Вищевказані обставини згідно ст. 66 КК України є обставинами, які пом`якшують його покарання.

Враховуючи вищевикладені обставини захисник вважає, що ОСОБА_8 необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, повинно бути призначене мінімальне покарання передбачене ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити вирок суду без зміни, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні вимоги, перевіривши матеріали справи та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами під час судового розгляду, у зв`язку з чим вони судом не перевірялися під час судового слідства відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

За такої процесуальної позиції сторін, суд першої інстанції, провівши судове слідство у відповідності до вимог процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно; таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, поєднана із проникненням в інше приміщення; таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, поєднана із проникненням у житло, а тому правильно кваліфікував його діяння за ч.2, ч.3 ст. 185 КК України.

Отже, перевіривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочині, які відносяться до категорії злочину середньої тяжкості та тяжкого, особу винного, який раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності, певних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку, знову вчинив злочини проти власності, а тому обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в місцях позбавлення волі.

При цьому слід зазначити, що вид та термін призначеного покарання є на переконання колегії суддів, виваженим і відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним діяння та його особі і буде необхідним і достатнім для його виправлення, слугуватиме попередженню вчинення ним нових злочинів. Тому підстав для задоволення апеляції захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та зміни вироку - не вбачається.

Дослідивши матеріали справи в межах апеляції, колегія суддів істотних порушень процесуального закону під час досудового та судового слідства по справі, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.10.2014 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2 .