Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 1 173/2010
ВИРОК

Іменем України
15 вересня 2010 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

02.06.2009 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу в сумі 1190 грн.,

за ч.2 ст. 186 КК України,

встановив:
Підсудний ОСОБА_4 вчинив повторний тяжкий злочин проти власності за таких обставин:

01 червня 2010 року близько опівночі, ОСОБА_4 , знаходячись поблизу магазину Слав`янський по вул. Конституції, 36 в м. Комсомольську, з метою заволодіння чужим майном, відкрито, з корисливих спонукань, шляхом ривку спробував заволодіти барсеткою потерпілого ОСОБА_5 , а коли той почав здійснювати опір, ОСОБА_4 з застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, наніс останньому удар кулаком в область грудної клітини, і вирвавши барсетку з рук потерпілого, з місця події зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом.

Внаслідок злочинних дій підсудного потерпілому було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1505 грн.

В судовому засіданні підсудний свою вину визнав повністю. Суду підтвердив, що за обставин, зазначених в мотивувальній частині вироку, шляхом ривку, з застосуванням насильства, заволодів барсеткою потерпілого, і витягнувши з неї мобільний телефон та гроші в сумі 15 грн., з місця події зник. Гроші витратив на власні потреби, телефон в цей же день продав в м. Кременчуці, в одному з кіосків про продажу мобільних телефонів, розташованих на території Центрального ринку, що підтверджено в матеріалах справи відповідним речовим доказом сторінкою № 66 з журналу прийому мобільних телефонів, що були у користуванні (а.с. 46).

Потерпілий підтвердив суду, що 01.06.2010 року опівночі, ОСОБА_4 , з застосуванням насильства, заподіявши удару в груди, заволодів його барсеткою, і витягнувши з неї мобільний телефон та гроші, кинувши барсетку долу, з місця події злочину зник, сівши в машину таксі. Записавши номер автомобіля, він /потерпілий/ одразу звернувся з відповідною заявою в міліцію. На даний час завдана йому матеріальна шкода відшкодована підсудним в повному обсязі, претензій матеріального характеру він не має, підтримує цивільний позов в частині вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди.

Вартість мобільного телефону (а.с. 24) з урахуванням % зносу визначена в матеріалах справи вартістю 350 грн.(а.с. 11), і ніким з учасників процесу не оспорюється.

Обгрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудного в скоєнні інкримінованого злочину, суд, обмежившись допитом підсудного та потерпілого, дослідженням письмових доказів, застосовуючи положення ч. 3 ст. 299 КПК України, приймає до уваги, що фактичні обставини справи та вартість викраденого ніким не оспорюються.

Отже, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в повторному, відкритому, пов`язаному із застосуванням насильства, яке не небезпечним в момент заподіяння, заволодінні чужим майном, органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинив повторний, умисний, тяжкий злочин, але у скоєному щиро покаявся, повністю відшкодував завдані матеріальні збитки і частково компенсував заподіяну потерпілому моральну шкоду, що в сукупності з визнанням ним своєї вини розцінене судом, як пом`якшуюча вину обставина.

За висновком ЛКК ОСОБА_4 практично здоровий, працездатний, не потребує примусового лікування від наркоманії та алкоголізму. Проживає в родині з матір`ю, братом та сестрою, за місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходять скарги від сусідів. За поясненням підсудного існує за рахунок заробітку, отриманого за роботу у приватних осіб, на даний час вирішує питання щодо працевлаштування на постійну роботу вантажником в магазин М`ясна лавка.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, з огляду на положення ст. 50 КК України, враховуючи відсутність тяжких наслідків від скоєного ОСОБА_4 , визнання ним своєї вини, щире каяття в скоєному, повне відшкодування завданої матеріальної шкоди, суд, визначаючи підсудному покарання у вигляді позбавлення волі, вважає можливим його виправлення без відбування покарання з встановленням максимального іспитового строку в межах терміну, передбаченого ст.75 КК України.

Вирішуючи питання щодо вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, потерпілий зазначив, що є інвалідом Ш групи через захворювання серця. Внаслідок здійсненого нападу зазнав стресу. Удар в область грудної клітини за наявності захворювання серця міг привести до непередбачуваних наслідків. Душевні страждання відчуває до наступного часу. Моральну шкоду оцінює в розмірі 10 000 грн.

Висновок щодо протиправності діяння ОСОБА_4 та його вини у скоєному зроблений судом при наданні правової оцінки його діям.

Наявність моральної шкоди обґрунтована потерпілим обставинами, які могли мати наслідки за певних умов, тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги характер та обсяг страждань потерпілого, часткову компенсацію підсудним завданої моральної шкоди, позов суд вважає обґрунтованим частково, і розмір моральної шкоди, що має бути відшкодованим визначає в розмірі 500 грн.

Питання про речові докази вирішене судом відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324, 328 КПК України, суд,

з а с у д и в:
ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю на три роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Позов потерпілого задовольнити частково, стягти з засудженого ОСОБА_4 на його користь компенсацію завданої моральної шкоди в сумі 500 грн.

Речовий доказ по справі барсетку залишити потерпілому, як йому належну.

На вирок суду протягом 15 днів з часу його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1 .

З оригіналом вірно

Суддя ОСОБА_1