Кагарлицький районний суд Київської
Справа № 368/2442/13-к
Провадження № 1 - кп36814313
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2013 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської
області у складі:

Головуючого судді: Закаблук
О.В.

За участю прокурора: Павлик В.Ю.

При секретарі: Гембар В.В..

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
Кагарлицького районного суду
Київської області в м. Кагарлик
кримінальне провадження, внесене в
єдиний реєстр досудових розслідувань
за № 00000775 від 17.08.2013 року відносно
громадянки України, - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Зорінськ
Перевальського району Луганської
області, українки, гр.. України, освіта
середня, не одруженої, не працюючої,
маючої на утриманні одну неповнолітню
дитину, раніше притягувалася до
кримінальної відповідальності:

- 07.12.1999 року Брянківським міським
судом Луганської області за ч. 1 ст. 140, 108
- 1, 42 КК України ( в редакції 1960 року), -
позбавлення волі на 1 рік;

- 18.02.2000 року Перевальським
районним судом Луганської області за ч.
2 ст. 140, ч. 3 ст. 42 КК України ( в редакції
1960 року), - 3 роки 6 місяців позбавлення
волі з конфіскацією 12 частини майна;

- 26.01.2004 року Орджонікідзівським
районним судом м. Харків за ч. 2 ст. 186 КК
України до 4 років позбавлення волі, -
звільнена 06.07.2007 року по відбуттю
покарання;

- відповідно, в силу ст. 89 КК
України, вважається такою, що не судима,
зареєстрована по АДРЕСА_1, фактично
проживаюча АДРЕСА_2, за скоєння нею
таємного викрадення чужого майна
(крадіжка), поєднаною з проникненням у
сховище та приміщення, тобто в скоєнні
нею кримінального правопорушення, яке
передбачено ч. 3 ст. 185 КК України.

З участю сторін та інших
учасників кримінального провадження:

- обвинуваченої ОСОБА_1, суд, -

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні, яке
відбулося 25.12.2013 року судом встановлено
наступні фактичні обставини справи.

16.08.2013 року близько 13 години 30 хвилин
обвинувачена ОСОБА_1, з метою таємного
викрадення чужого майна, спільно з
невстановленими особами чоловічої
статі на ім'я Віктор та Юрій, які
займаються придбанням металобрухту, на
автомобілі останніх та спільно зі
своїм співмешканцем ОСОБА_2 прибула в с.
Расавка Ліщинська Кагарлицького
району до огородженого господарства №
50 по вул. Степовій, що належить ОСОБА_3,
де ввівши всіх присутніх в оману,
запевнила, що вказане господарство
належить її покійному чоловіку, і
ніякого кримінального правопорушення
вони вчиняти не будуть.

Після чого, через незамкнені вхідні
двері проникла до будинку, який після
пожежі не є житловим, та за допомогою
автогену невстановлені чоловіки з
крівлі будинку, зрізали 4 металеві
рельси, довжиною кожної по 5 метрів,
вартістю по 187 грн.59 коп., за одну, на
суму 750 гривень.

Таким самим способом через незамкнені
вхідні двері проникла до приміщення
сараю, де також за допомогою автогену,
зрізали 2 металеві рельси довжиною по 5
метрів кожна, вартістю по 187 грн.50 коп.
за одна, на суму 376 гривень.

Крім того, з будинку, шляхом демонтажу
викрала чугунну плиту з круглими
кільцями всередині, вартістю 60 гривень,
чугунні дверцята плити, вартістю 10
гривень та металевий кутник довжиною 1,5
метри, вартістю 15 гривень.

Все вказане склали в автомобіль
невстановлених осіб та залишили місце
вчиненого кримінального
правопорушення, таким чином вона
розпорядилася викраденим за власним
розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_3
матеріальні збитки на загальну суму 1210
гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_1 суд
кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України як
умисні, протиправні дії, які виразились
у таємному викраденні чужого майна
(крадіжка), яка поєднана з проникненням
у сховище та приміщення.

Обґрунтування судом правової
кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_1

В даному випадку об»єктом крадіжки є
право власності на майно фізичної
особи, - потерпілого ОСОБА_3

Предметом крадіжки є саме майно
потерпілої особи, - потерпілого ОСОБА_3,
- 6 металевих рельс, чугунна плита з
круглими кільцями всередині, чугунні
дверцята плити, металевий кутник.

Об»єктивна сторона злочину, - дії
обвинуваченої ОСОБА_1, спрямовані на
умисне, протиправне заволодіння майном
потерпілого ОСОБА_3

Суб»єктом даного злочину є
обвинувачена ОСОБА_1.

Суб»єктивна сторона даного злочину, -
прямий умисел обвинуваченої ОСОБА_1 на
умисне, протиправне заволодіння майном
потерпілого ОСОБА_3

Крадіжка майна є закінченою з моменту,
коли обвинувачена ОСОБА_1 повністю
здійснила умисел на заволодіння майном
потерпілого ОСОБА_3.

Винність обвинуваченої ОСОБА_1 в
судовому засіданні у вчиненні злочину,
який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України
повністю доведена зібраними та
дослідженими в судовому засіданні
доказами:

- показами обвинуваченої ОСОБА_1,
яка в судовому засіданні показала
наступне:

Вона проживала по АДРЕСА_3 в період з 2009
року по 2013 рік.

В цьому будинку вона проживала спільно
з ОСОБА_4.

ОСОБА_4 трагічно загинув 16.03.2013 року в
цьому будинку під час пожежі.

Після пожежі, з початку червня 2013 року
вона проживає по АДРЕСА_2 спільно з
своєю неповнолітньою дочкою, - ОСОБА_5.

16.08.2013 року вона перебувала в себе в
подвір»ї, коли до неї зайшли двоє
невідомих їй людей чоловічої статі, та
сказали, що вони збирають металолом за
кошти.

Так як у неї скрутне матеріальне
становище, вона вирішила викрасти
металеві речі з домогосподарства, де
вона раніше проживала, а саме з
домогосподарства, яке розташоване по
АДРЕСА_3 та запропонувала невідомим
чоловікам проїхати до вищевказаного
домогосподарства, на що останні
погодилися.

Невідомим чоловікам вона сказала, що
даний будинок належав її покійному
чоловікові, але він згорів, тому вона
проживає в іншому селі.

Автомобіль був типу мікроавтобуса
синього кольору.

Коли вони приїхали до
домогосподарства, яке розташоване по
АДРЕСА_3 вийшли з автомобіля, підійшли
до даного домогосподарства, яке
огороджене.

Зайшовши на територію
домогосподарства через фірточку, яка
була не замкнена, лише зав»язана
мотузкою, зайшли в будинок через вхідні
двері, які не були незамкнені на замок,
де за допомогою автогену невстановлені
чоловіки з крівлі будинку, зрізали 4
металеві рельси, шляхом демонтажу
забрали чугунну плиту з круглими
кільцями всередині, чугунні дверцята
плити, та металевий кутник

Таким самим способом через незамкнені
вхідні двері спільно з невідомими
особами зайшли до приміщення сараю, де
невідомі особи за допомогою автогену
зрізали 2 металеві рельси.

Викрадені речі склали в автомобіль
невстановлених осіб та поїхали до
будинку, який розташовано в с. Стави
Кагарлицького району, де вона на даний
час проживає.

За викрадений метал невідомі чоловіки
віддали їй 250 грн.

Вона 100 грн. потратила на продукти
харчування, а 150 грн. у неї вилучили
працівники міліції.

На запитання суду обвинувачена ОСОБА_1
відповіла наступне:

- ніде не працює, так як в селі
працевлаштуватися досить важко, тому
вона неофіційно доглядає за особою
похилого віку, тяжко хворою, за що
отримує щомісячно від сина хворої 1000
грн.;

- отримує допомогу на дитину як мати
одиночка в розмірі 300 грн. щомісячно.;

- 100 грн. потратила на придбання крупи,
хліба та інших продуктів харчування.;

- в скоєному щиро розкаюється, розуміє,
що скоїла злочин, але їй потрібні були
кошти на придбання продуктів
харчування для себе та своєї
неповнолітньої дочки;

- просить суворо її не карати, не
призначати їй покарання, пов»язане з
позбавленням волі, так як в неї
неповнолітня дочка, інших родичів у неї
немає.

Окрім повного визнання обвинуваченою
ОСОБА_1 своєї вини в скоєнні злочину,
який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України,
її вина в скоєнні кримінального
правопорушення, яке передбачено ч. 3 ст.
185 КК України, підтверджується
матеріалами кримінального
провадження, однак за клопотанням
прокурора Павлика В.Ю., та за згодою
учасників судового провадження,
зокрема, обвинуваченої ОСОБА_1., в силу
ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав
недоцільним дослідження доказів щодо
тих обставин, які ніким не оспорюються,
зокрема, суд визнав за не доцільне
допит потерпілого, який написав заяву,
що просить слухати справу без його
участі, претензій ні матеріального ні
морального характеру до обвинуваченої
не має, свідків, дослідження матеріалів
справи, обмежившись допитом
обвинуваченої ОСОБА_1, дослідженням
матеріалів справи, які характеризують
особу обвинуваченої ОСОБА_1,
обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд
має право, якщо проти цього не
заперечують учасники судового
провадження, визнати недоцільним
дослідження доказів щодо тих обставин,
які ніким не оспорюються.

При цьому суд з'ясовує, чи правильно
розуміють зазначені особи зміст цих
обставин, чи немає сумнівів у
добровільності їх позиції, а також
роз'яснює їм, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оскаржити ці
обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України
обвинуваченій ОСОБА_1 було роз»яснено
судом в судовому засіданні, які їй
зрозумілі, про що обвинувачена
написала розписку, яка приєднана до
матеріалів кримінального провадження.

Відповідно, суд на підставі
положень ч. 3 ст. 349 КПК України вирішив
обмежитися допитом обвинуваченої
ОСОБА_1, дослідженням матеріалів
кримінального провадження, які
характеризують особу обвинуваченої
ОСОБА_1:

- Згідно паспорту серії СТ 349700,
який видано 23 квітня 2013 року
Кагарлицьким РС Управління ДМС України
в Київській області ОСОБА_1 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Зорінськ Луганської
області, зареєстрована з 04.07.2008 року по
АДРЕСА_1

- Згідно довідки про судимість № 463 -
012 станом на 09.10.2013 року є
відомості щодо притягнення
обвинуваченої до кримінальної
відповідальності:

- 07.12.1999 року Брянківським міським судом
Луганської області за ч. 1 ст. 140, 108 - 1, 42
КК України ( в редакції 1960 року), -
позбавлення волі на 1 рік;

- 18.02.2000 року Перевальським
районним судом Луганської області за ч.
2 ст. 140, ч. 3 ст. 42 КК України ( в редакції
1960 року), - 3 роки 6 місяців позбавлення
волі з конфіскацією 12 частини майна;

- 26.01.2004 року Орджонікідзівським
районним судом м. Харків за ч. 2 ст. 186 КК
України до 4 років позбавлення волі, -
звільнена 06.07.2007 року по відбуттю
покарання;

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 89 КК України, де,
зокрема, зазначено, що особи, засуджені
до позбавлення волі або основного
покарання у виді штрафу за тяжкий
злочин, якщо вони протягом шести років
з дня відбуття покарання ( основного та
додаткового) не вчинять нового злочину.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає
покарання у виді позбавленням волі на
строк від трьох до шести років.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України тяжким є
злочин, за який передбачено основне
покарання у виді штрафу в розмірі не
більше двадцяти п»яти тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян або позбавленням волі від
п»яти але не більше десяти років.

Відповідно, обвинувачена ОСОБА_1 скоїла
тяжкий злочин, та на момент скоєння
злочину, тобто станом на 16.08.2013 року в
силу п. 8 ч. 1 ст. 89 КК України вважалася
такою, яка не судима..

- згідно вироку Перевальського
районного суду Луганської області від
18 лютого 2000 року ОСОБА_1 було визнано
винною в скоєнні злочину, який
передбачено ч. 2 ст. 140 КК України ( в
редакції 1960 року), та було призначено
покарання у виді позбавлення волі
строком на 3 роки з конфіскацією 12
частини майна.

На підставі ч. 3 ст. 42 КК України ( в
редакції 1960 року) до покарання,
призначеного даним вироком частково ( у
виді 6 місяців позбавлення волі)
приєднати не відбуту частину покарання
по вироку Брянківського міського суду
Луганської області від 07.12.1999 року,
остаточне покарання по сукупності
визначено у виді 3 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією 12
частини майна.

- згідно вироку Орджонікідзівського
районного суду м. Харків від 26 січня 2004
року ОСОБА_1 було визнано винною в
скоєнні злочину, який передбачено ч. 2
ст. 186 КК України та призначено
покарання у виді 4 років позбавлення
волі.;

- згідно довідки про звільнення серії
290024 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 була звільнена
06.07.2007 року з місць позбавлення волі по
відбуттю строку покарання.

- згідно довідки № 27802 - 42, яка
видана 29.08.2013 року Ліщинською сільською
радою Кагарлицького району Київської
області, ОСОБА_1, 1972 року народження по
місцю проживання характеризується
позитивно, має на утриманні
неповнолітню дочку.

- Згідно довідки № 312, виданої
06.09.2013 року поліклінічним відділенням
Кагарлицької ЦРЛ ОСОБА_1, 1972 року
народження, за наркологічною допомогою
не зверталася і на обліку в
наркологічному кабінеті Кагарлицької
ЦРЛ не перебуває.

- Згідно довідки № 313, виданої
06.09.2013 року поліклінічним відділенням
Кагарлицької ЦРЛ ОСОБА_1, 1972 року
народження, за психіатричною допомогою
гне зверталася і на «Д» обліку в
психіатричному кабінеті не перебуває.

- згідно свідоцтва про народження
серії НОМЕР_1, яке видане 27 березня 2013
року відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Кагарлицького районного
управління юстиції у Київській
області, ОСОБА_1 має неповнолітню
дитину, - дочку ОСОБА_5, яка народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кагарлик Київської
області, про що 26 вересня 2008 року
складено відповідний актовий запис за
№ 134.

Обґрунтування судом призначення
виду та розміру покарання.

Суд, призначаючи покарання
обвинуваченій ОСОБА_1 у відповідності
з положеннями ст.. 65 КК України враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу обвинуваченої ОСОБА_1, наслідки
вчиненого злочину, наявності
відомостей про судимість.

Так, санкція ч. 2 ст. 185 КК України
передбачає покарання в виді виді
позбавленням волі на строк від трьох до
шести років.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України тяжким є
злочин, за який передбачено основне
покарання у виді штрафу в розмірі не
більше двадцяти п»яти тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян або позбавленням волі від
п»яти але не більше десяти років.

Відповідно, обвинувачена ОСОБА_1 скоїла
тяжкий злочин, та на момент скоєння
злочину, тобто станом на 16.08.2013 року в
силу п. 8 ч. 1 ст. 89 КК України вважалася
такою, яка не судима..

Обставинами, що пом'якшують покарання
обвинуваченої ОСОБА_1 є:

- згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире
каяття та активне сприяння розкриттю
злочину;

- згідно п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України є
вчинення злочину внаслідок збігу
тяжких особистих, сімейних обставин;

Також, на підставі ч. 2 ст. 66 КК України,
де, зокрема, зазначено, що при
призначенні покарання суд може визнати
такими, що його пом»якшують і інші
обставини, не зазначені в ч. 1 ст. 66 КК
України, суд визнає як обставину, яка
пом»якшує покарання обвинуваченої
ОСОБА_1 те, що потерпілий не має до неї
претензій ні матеріального ні
морального характеру, та просить суд не
застосовувати до обвинуваченої
покарання, яке пов»язане з
позбавленням волі.

Обставин, які згідно ст.. 67 КК України
обтяжували б покарання обвинуваченої
ОСОБА_1 судом в судовому засіданні не
встановлено.

Отже, враховуючи ті обставини, що:
обвинувачена ОСОБА_1 в силу ст. 89 КК
України вважається такою, яка раніше не
судима, хоча притягувалася судом до
кримінальної відповідальності, злочин
відноситься до категорії тяжкого
ступеню тяжкості, проте тяжких
наслідків від злочину не настало,
шкода, хоч і частково, проте в більшості
відшкодована, потерпілий не має до
обвинуваченої претензій ні
матеріального ні морального характеру,
на утриманні обвинуваченої перебуває
неповнолітня дочка, у якої інших
родичів, окрім обвинуваченої, немає, то
суд вважає, що подальше виправлення та
перевиховання обвинуваченої ОСОБА_1
можливо здійснити в умовах без
ізоляції від суспільства, призначивши
їй покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185
КК України з застосуванням положення
ст. 75 КК України.

Згідно положень ст.. 75 КК України якщо
суд при призначенні покарання у виді
виправних робіт, службового обмеження
для військовослужбовців, обмеження
волі, а також позбавлення волі на строк
не більше п'яти років, враховуючи
тяжкість злочину, особу винного та інші
обставини справи, дійде висновку про
можливість виправлення засудженого
без відбування покарання, він може
прийняти рішення про звільнення від
відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити
засудженого від відбування
призначеного покарання, якщо він
протягом визначеного судом іспитового
строку не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього обов'язки.

Іспитовий строк встановлюється судом
тривалістю від одного року до трьох
років.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України
суд вважає, що застосування до
обвинуваченої ОСОБА_1 покарання у виді
позбавлення волі з урахуванням особи
обвинуваченої та її характеризуючих
обставин, які були досліджені судом,
будуть необхідним та достатнім
покаранням для виправлення
обвинуваченої та попередження
вчинення нею нових злочинів, з
призначенням іспитового строку на 2
роки.

Заходи забезпечення кримінального
провадження у відношення
обвинуваченої ОСОБА_1 не обиралися.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі:

- грошові кошти в сумі 150 грн., які
передані на зберігання потерпілому
ОСОБА_3, - залишити у потерпілого ОСОБА_3:
АДРЕСА_1, моб. Тел.: НОМЕР_2.

Процесуальні витрати по справі
відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.
1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 - 376 КПК
України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1, 1972 року народження, визнати
винною в скоєнні нею злочину, який
передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, як за
умисні, протиправні дії, які виразились
у таємному викраденні чужого майна
(крадіжка), поєднаного у сховище та
приміщення і призначити їй покарання у
виді позбавлення волі строком на 4 (
чотири) роки.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України
засуджену ОСОБА_1 звільнити від
відбування основного покарання,
призначивши їй випробування з
іспитовим строком на 2 ( два ) роки.

В порядку п. 2,3,4 ст. 76 КК України
покласти на засуджену ОСОБА_1
обов»язки:

- не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу
кримінально - виконавчої інспекції;

- повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання, роботи або
навчання;

- періодично з»являтися для реєстрації
в органи кримінально-виконавчої
інспекції.

Заходи забезпечення кримінального
провадження обвинуваченій ОСОБА_1 не
обиралися.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі:

- грошові кошти в сумі 150 грн., які
передані на зберігання потерпілому
ОСОБА_3, - залишити у потерпілого ОСОБА_3:
АДРЕСА_1, моб. Тел.: НОМЕР_2.

Процесуальні витрати по справі
відсутні.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Київської області
протягом 30 днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги через
Кагарлицький районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію
вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України
вручити негайно після його
проголошення.

Учасники судового провадження мають
право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України
отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше
наступного дня після ухвалення
надсилається учаснику судового
провадження, який не був присутній в
судовому засіданні.

Суддя О. В. Закаблук