справа № 1007/48/2012
Справа №1/1007/81/2012
П О С Т А Н О В А

ПОПЕРЕДНЬОГО РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

=========================================================================

25 січня 2012 року м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді - Рабець М.Д.

при секретарі - Щипакіній К.В.

з участю прокурора - Прокоф?євої Н.О.

обвинуваченої - ОСОБА_1

захисника - ОСОБА_2

провів в м.Бровари в залі судового засідання попередній розгляд кримінальної справи стосовно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2(ОСОБА_3, Грузія), громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсіонерки, проживаючої та зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимої, -

обвинуваченої в скоєні злочинів, передбачених ст.ст.212ч.3; 366ч.1; 366ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області із прокуратури Деснянського району м.Києва надійшла після проведення додаткового досудового розслідування вказана кримінальна справа, яка йому підсудна.

Прокурор вважає, що справа може бути призначена до судового розгляду, але якщо обвинувачена погоджується на закриття провадження по ст.366ч.1ч.2 КК України за закінченням строків давності, а по ст.212ч.3 КК України закрити по ч.4 вказаної статті, оскільки до притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності були сплачені податки в повному обсязі то прокуратура проти такого рішення суду не буде заперечувати.

Захисник ОСОБА_2, з такою альтернативною позицією прокурора не погодився, вказав, що обвинувачена вину не визнає і повинна бути виправдана судом та заявив клопотання про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, оскільки, як на його думку, досудовим слідством не виконані всі вказані судами першої та апеляційної інстанції вимоги, а також те, що за одними і тими ж встановленими органом досудового слідства обставинами, без проведення додаткових слідчих дій приймались кардинально протилежні рішення, а саме вчинення обвинуваченою неумисного злочину - халатність, а потім на підставі тих самих доказів пред?являється обвинувачення у вчиненні умисних злочинів, передбачених ст.ст.212ч.3, 366ч.1,2 КК України.

Крім цього, вказав, що по справі органом слідства після проведення слідчих дій не прийнято рішення стосовно інших посадових осіб з вини яких не було передано оригінал векселя або вимогу до банку про сплату ПДВ в розмірі 1222026,20 грн., а також не враховано те, що обвинувачена була головним бухгалтером, а керівник підприємства ОСОБА_4, який підписував всі документи не притягається до кримінальної відповідальності, стосовно нього після дослідування рішення в порядку ст.97 КПК України не прийнято, постанова слідчим не виносилась, а також слідством не враховано, що податки сплачені ще в 2008 році, а справа за ст.212ч.3 КК України направлена в суд з обвинувальним висновком.

При проведені слідчих дій, а саме допитів свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відповідно 20 і 25 січня 2010 року провадження по кримінальній справі було зупинено. Також органом слідства були порушені вимоги ст.ст.218-220 КПК України.

При затвердженні прокурором обвинувального висновку і направлені кримінальної справи в суд вказані обставини не приймались до уваги.

Вказане клопотання захисника повністю підтримала обвинувачена ОСОБА_1

Прокурор вказала, що заявлене клопотання захисника ОСОБА_2 підтримане обвинуваченою ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованим та передчасним, оскільки органом слідства прийнято рішення стосовно посадових осіб причетних до інкримінованих обвинуваченій злочинів і було винесено слідчим постанови, порушень вимог ст.ст.218-220 КПК України зі сторони слідства не було, а навпаки слідчим приймались всі можливі передбачені процесуальним законодавством заходи щоб обвинувачена і захисник мали можливість ознайомитись з матеріалами справи, а судом був для цього встановлений конкретний строк. На скарги і відводи надавались відповіді захиснику і обвинуваченій. Щодо різної кваліфікації дій обвинуваченої то це питання на даному етапі недоречно розглядати.

Вислухавши думку прокурора, клопотання захисника підтриманого обвинуваченою суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню, а тому кримінальну справу слід повернути прокурору для проведення додаткового розслідування з наступних підстав.

Згідно вимог ст.246 КПК України при попередньому розгляді справи суддя з власної ініціативи чи за клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника, потерпілого, позивача, відповідача або їх представників своєю постановою повертає справу на додаткове розслідування у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» вказано, що вказівки суду при повернені справи на дослідування є обовязковими для органу дізнання, слідчого та прокурора. Невиконання органом досудового слідства слідчої дії, зазначеної в постанові суду, допускається лише в разі, коли провести її фактично неможливо.

Так, судом апеляційної інстанції при повернені справи прокурору на додаткове розслідування 28 жовтня 2009 року в ухвалі було вказано на виконання слідчих дій повязаних з перевіркою на причетність до вчинення злочинів іншими посадовими особами, зокрема ОСОБА_4, який був директором, службовою особою Броварської ОДПІ ОСОБА_6 та інших.(т.12, а.с.175-185).

Одначе, органом досудового слідства вказівки в повному обсязі виконані не були.

Зокрема, слідчим були допитані посадові особи, але процесуальне рішення стосовно їх дій в порядку ст.97 КПК України з урахуванням їх допитів не прийнято постанова про це не виносилась. Вказівка прокурора в цьому процесі проте, що стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вже приймалось слідчим рішення не може прийматись до уваги, оскільки постанова була винесена стосовно них в порядку ст.97 КПК України відповідно 20 липня і 30 червня 2006 року.(т2,а.с.188-191; т.3,а.с.70-71). Після винесення цих постанов із 2006 року провадження по кримінальній справі пять раз закривалось, двічі дії обвинуваченої перекваліфіковувались, здобувались нові докази, проводились експертизи. (т.2, а.с.289, 311,343-350, 351-359; т.3,а.с.82-83, 139-140, 147-149; т.13,а.с.21, 127, 171-173; т.15,а.с.10-13) Тому суд вважає, що слідчим не прийнято рішення щодо дій інших причетних до злочинів посадових осіб.

Крім того, слідством не виконані інші вказівки суду зазначені в постанові від 23 червня 2011 року та ухвалі апеляційного суду від 17 серпня 2011 року щодо порушення вимог положень КПК України при виконані ст.ст.218-220 названого Кодексу. (т.15,а.с.151-152; 169-171). При проведенні додаткового розслідування знову було порушено право обвинуваченої ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2 на захист.

Так, слідчий не ознайомив і не направив копій слідчих документів постановлених після прийняття ним справи до свого провадження і постанови суду від 28.11.2011 року обвинуваченій та її захиснику для ознайомлення, чим грубо порушено вимоги ст.219 КПК України.

Постанова Пленуму Верховного Суду України №8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» вказує, зокрема, в п.16, що недодержання органами досудового слідств вимог ст.ст.218-222 КПК України є відповідно до п.11ч.2ст.370 КПК України істотним порушенням кримінально-процесуального закону і тягне направлення справи на додаткове розслідування.

Відповідно до ст.223 КПК України обвинувальний висновок повинен бути чітким, логічним, переконливим і мотивованим, а предявлене обвинувачення відповідати вимогам ст.132 КПК України.

Одначе, предявлене ОСОБА_1 обвинувачення неконкретне, не вказано спрямованості її умислу, не розкрито мотиву, мети та моменту їх виникнення, а також не відображено в чому виражалась зацікавленість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, тобто не розкрита субєктивна сторона інкримінованих злочинів.

Прокурор згідно вимог ст.ст.228, 229 КПК України при затвердженні обвинувального висновку не звернув на це увагу і на вказане порушення належним чином не відреагував в межах своєї компетенції, згідно вказаних статей процесуального законодавства.

Підстав для закриття чи зупинення провадження по справі на даний час з урахуванням позиції обвинуваченої ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2 не вбачається.

З урахуванням викладеного, суд вважає що без усунення вказаних недоліків, справа не може бути призначена до судового розгляду, а тому клопотання захисника про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування підлягає задоволенню.

Міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_1 слід залишити без змін підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Таким чином, досудовим слідством допущена суттєва неповнота, яка не може бути усунута в ході судового розгляду та істотно порушено норми кримінально-процесуального закону, а тому суд за вказаних обставин повертає матеріали кримінальної справи прокурору для організації провадження додаткового досудового слідства.

Без усунення вказаних порушень норм діючого законодавства кримінальна справа не може бути призначена до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 237, 240, 244, 246 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_2 про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування задовольнити.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.212ч.3; 366ч.1; 366 ч.2 КК України направити прокурору Деснянського району м.Києва для організації проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_1 залишити без змін у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Суддя Рабець М.Д.