Провадження №11-кп/772/26/2015
Головуюча в суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 КОПІЯ.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2015 р. м. Вінниця
Апеляційний суд Вінницької області у складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2014 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003179 від 07.05.2014 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, останній раз: 28.12.2007 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ст.ст186 ч.2, 71 КК України на 5 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_9 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого: ОСОБА_11

в с т а н о в и в :
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2014 року ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як зазначено у вироку суду, ОСОБА_8 05 травня 2014 року близько 11 годин 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в кафе «Арнем» за адресою АДРЕСА_3 , вирішив здійснити напад з метою заволодіння чужим майном шляхом проникнення у житло. Реалізуючи свій злочинний намір направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, шляхом проникнення у житло, ОСОБА_8 діючи умисно, 05.05.2014 року приблизно о 16:00 год. направився до будинковолодіння АДРЕСА_4 де проживає ОСОБА_11 .

Скориставшись тим, що двері будинку були незамкнені, ОСОБА_8 проник до будинку, на кухні зі столу взяв ніж та з погрозою застосування насильства, що є небезпечним в момент заподіяння, приставив ніж до шиї ОСОБА_11 та почав вимагати у нього гроші та цінні речі. Під впливом вказаних погроз, вбачаючи небезпеку для свого життя та здоров`я, ОСОБА_11 на вимогу ОСОБА_8 пішов в одну із кімнат свого будинку де показав ОСОБА_8 , що в нього нічого цінного не має. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_8 діючи умисно, наніс один удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_11 . Після вказаного ОСОБА_11 почав знову показувати вміст меблів ОСОБА_8 , в зв`язку з чим нахилився до нього спиною. В цей час, ОСОБА_8 продовжуючи напад, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наніс один удар ножем в область правої сідниці ОСОБА_11 . Під час застосування вказаного насильства та погроз ОСОБА_11 на вимогу ОСОБА_8 склав в пакет речі, а саме: набір парфумів «Old Spісе» вартістю 50 гривень, спінінг вартістю 150 гривень, матерчату куртку чорного кольору вартістю 200 гривень, шкіряну куртку коричневого кольору вартістю 500 гривень, мобільний телефон «Nokia» вартістю 100 гривень з картою пам`яті вартістю 50 гривен. Вбачаючи реальну небезпеку для свого життя та здоров`я ОСОБА_11 на вимогу ОСОБА_8 передав йому вказані речі. З зазначеними речами ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, а майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши власнику речей матеріальну шкоду на загальну суму 1050 гривень.

Під час нападу ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді садна на обличчі, на слизовій оболонці нижньої губи по центру, на задній поверхні шиї, синці на грудній клітці, в проекції правового клубового гребеня та рану в ділянці правої сідниці, які згідно судово-медичної експертизи №673 від 07.05.2014 року належать до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційних скаргах:

- прокурор ОСОБА_6 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду змінити, перекваліфікувавши дії обвинуваченого з ч.3 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України, призначивши ОСОБА_8 мінімальне покарання. Основними доводами апеляційної скарги є те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки умислу на проникнення до житла потерпілого в обвинуваченого не було, та ніж до потерпілого обвинувачений не застосовував. Твердить, що при розгляді справи судом було порушено принцип рівності сторін, неупередженості та об`єктивності. Зазначає також про те, що протокол огляду предметів від 14.05.2014 року та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.05.2014 року є недопустимими доказами, оскільки вони не відповідають вимогам закону. Посилається також на те, що судом першої інстанції речові докази в судовому засіданні не оглядались і не досліджувались, а тому суд безпідставно вирішив їх долю.

- обвинувачений ОСОБА_8 , вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує, що при проведені досудового та судового слідства було порушено вимоги кримінального процесуального закону, його право на захист, допущено однобічність та неповноту. Посилається на те, що умислу на проникнення до житла потерпілого в нього не було, та ніж до потерпілого він не застосовував. Зазначає про те, що речі він не викрадав, так як потерпілий віддав йому їх добровільно під заставу за борг. Вказує також на те, що він звертався до суду першої інстанції з усним клопотанням про виклик і допит свідків, однак суд цих свідків не викликав і не допитав, чим порушив його право на захист, а також принцип змагальності.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечив проти інших апеляційних скарг, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, адвоката ОСОБА_10 який підтримав апеляційні скарги захисника та обвинуваченого та заперечив проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини 1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, суд зробив на підставі досліджених у судовому засіданні доказах.

Доводи ж про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та недоведеність вини ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, є безпідставними і спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами. Зокрема, показами потерпілого ОСОБА_11 про те, що 05.05.2014 року він перебував в кухні будинку, в якому він проживає за адресою АДРЕСА_4 , де курив, в зв`язку з чим відчинив двері будинку. В період часу з 16 до 17 години до будинку без його дозволу увійшов ОСОБА_8 та став вимагати в нього гроші в сумі 1000 гривень за послуги, які обвинувачений нібито вирішив для нього. Він повідомив ОСОБА_8 , що в нього грошей немає та ніяких послуг від обвинуваченого він не отримував. В подальшому ОСОБА_8 взяв в руки ніж, який лежав біля мікрохвильової печі та притиснув ніж до його шиї і наказав йому йти в кімнату та шукати гроші в шухлядах. Вбачаючи небезпеку для свого життя та здоров`я, ОСОБА_11 показав обвинуваченому, що є в шухлядах. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_8 , вдарив потерпілого в вухо, потім по обличчю. ОСОБА_11 повернувся спиною до обвинуваченого з метою зібрати речі, які були викинуті з шухляд, а ОСОБА_8 йому в цей момент наніс один удар ножем в праву сідницю. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_8 наказав потерпілому зібрати речі в пакети, а саме, він вказав на чоловічі парфуми, мобільний телефон, спінінг та дві куртки. Забравши речі, ОСОБА_8 пішов з будинку. Через годину прийшла ОСОБА_12 та обробила йому рани.

Ці його показання суд обґрунтовано визнав достовірними, оскільки вони підтверджуються іншими об`єктивними доказами у справі, які були досліджені судом першої інстанції, зокрема, показами свідка ОСОБА_12 , яка показала, що вона проживає разом з ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_4 , 05.05.2014 року близько 19:00 години вона повернувшись додому з роботи побачила, що ОСОБА_11 був дуже схвильований, на шиї та в області правої сідниці в нього була кров, він їй повідомив, що до них проник в будинок ОСОБА_8 , який взяв зі столу ніж, вимагав у нього гроші та золото, приставляючи ніж до шиї. Наніс йому один удар ножем у праву сідницю та забравши дві куртки, чоловічі парфуми, спінінг та мобільний телефон зник. Вона бачила також на обличчі потерпілого синяк.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 673 від 07.05.2014 року в потерпілого ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у виді садна на обличчі, на слизовій оболонці нижньої губи по центру, на задній поверхні шиї, синці на грудній клітці, в проекції правового клубового гребеня виникли від дії тупого твердого предмета (предметів); рана в ділянці правої сідниці виникла від дії предмета з колюче-ріжучими властивостями, які належать до легких тілесних ушкоджень, походження яких можливе в час і за обставин, про які повідомив потерпілий, тобто в строк 05.05.2014 року.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність цих доказів, не встановлено.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується також іншими доказами, які були досліджені судом першої інстанції, зокрема: протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.05.2014 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 серед пред`явлених фотознімків впізнав особу на фото №1 на якому зображений ОСОБА_8 та вказав на нього як на особу, що вчинила щодо нього злочин; протоколом слідчого експерименту від 07.05.2014 року та фототаблиць до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 в присутності понятих зазначив на час, місце вчинення щодо нього злочину, місце де ОСОБА_8 взяв ніж, спосіб погроз та механізм завдання тілесних ушкоджень; протоколом огляду місця події від 09.05.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_8 в присутності понятих видав шкіряну куртку, матерчату куртку, спінінг, чоловічий набір «Old Spісе» та телефон, а саме речі належні потерпілому ОСОБА_11 , що також підтверджується заявами ОСОБА_8 на ім`я слідчого від 09.05.2014 року; протоколом огляду предметів від 14.05.2014 року з фототаблицями до нього; постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 14.05.2014 року; протоколом слідчого експерименту від 04.06.2014 року проведеного за участю ОСОБА_8 та фототаблиць до нього, відповідно до якого ОСОБА_8 вказав на нанесення одного удару потерпілому кулаком в голову та те, що в подальшому ОСОБА_11 на його вимогу зібрав та передав обвинуваченому речі.

Посилання сторони захисту в апеляційних скаргах на те, що умислу в обвинуваченого ОСОБА_8 на проникнення до будинку потерпілого не було, оскільки він зайшов туди за згодою самого потерпілого, ніж до потерпілого обвинувачений не застосовував, а також на те, що потерпілий віддав обвинуваченому речі добровільно, суд вважає необґрунтованими, оскільки ці доводи перевірялися судом першої інстанції і обґрунтовано визнані безпідставними та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження, а саме показам потерпілого ОСОБА_11 , який показав, що обвинувачений ОСОБА_8 проник до будинку без його дозволу, став вимагати в нього кошти, після чого взявши в руки ніж притиснув до його шиї, потім наніс один удар рукою в вухо та по обличчю, а також ножем в праву сідницю, відчуваючи реальну загрозу для свого життя і здоров`я, він вимушений був передати своє майно обвинуваченому ОСОБА_8 , який забравши майно зник.

Ці свої покази потерпілий підтвердив під час апеляційного розгляду справи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , визнаючи себе винним у вчиненні інкримінованого злочину частково, підтвердив, що він ще перебуваючи поза будинком потерпілого, вирішив піти до ОСОБА_11 з метою отримати винагороду за вирішення питання щодо автомобіля потерпілого. Так, 05.05.2014 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він заходив в будинок потерпілого ОСОБА_11 щоб отримати винагороду, однак ОСОБА_11 відмовив йому і він наніс потерпілому декілька ударів, а отримавши після цього від останнього майно залишив будинок. Пізніше зазначене майно потерпілого в нього було вилучено працівниками міліції.

Суд першої інстанції, ретельно проаналізувавши показання потерпілого, обґрунтовано поклав їх в основу вироку, а показання обвинуваченого, в яких він заперечував проникнення до будинку, використання ножа, та викрадення майна в потерпілого, відкинув. Докладні мотиви прийнятого рішення з питання оцінки доказів відповідно до вимог ст.374 КПК України наведено у вироку, відтак підстав вважати, що суд першої інстанції допустив неповноту чи однобічність під час судового розгляду апеляційний суд немає.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано врахував правовий висновок Верховного Суду України, який викладений в постанові від 15 листопада 2012 року у справі №5-15кс12, відповідно до якого якщо особа мала намір заволодіти майном певного виду (якості, значення тощо), місце знаходження якого зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація якого передбачає входження чи потрапляння в приміщення, незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізичне потрапляння до такого приміщення з означеною ціллю є незаконним, а з вчиненням наступних дій із застосуванням насильства чи погроз його застосування з метою заволодіння майном має кваліфікуватися як розбій, поєднаний з проникненням у приміщення.

Висновки Верховного Суду України, викладені в його ухвалах (постановах), відповідно до положень частини 1 статті 400-25 КПК України 1960 року та частини 1 статті 458 КПК України є обов`язковими для всіх судів України.

Виходячи з наведене суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_13 , який допитаний при апеляційному розгляді справи, за клопотанням сторони захисту, суд вважає їх такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 , оскільки свідок заявив, що про події 5.05.2014 року, які інкриміновані ОСОБА_8 йому нічого не відомо, а він лише знає зі слів обвинуваченого, що ОСОБА_11 просив його допомогти вирішити питання щодо повернення автомобіля.

Отже, за встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України кваліфіковані правильно. Правових підстав для їх перекваліфікації на ч. 2 ст. 186 КК України немає.

Доводи апеляційних скарг прокурора та захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, суд вважає необґрунтованими.

За змістом частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог статті 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_8 покарання суд дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до категорії особливо тяжких, дані про його особу, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів та вчинив умисний особливо тяжкий корисливий злочин, що негативно характеризує його особу, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, обставину, що пом`якшують покарання - відшкодування збитків потерпілому, обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, врахувавши при цьому також обставини, на які посилається прокурор та захисник в апеляційних скаргах.

Статтею 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції цих вимог закону не порушив і призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_8 з додержанням вимог Кримінального кодексу України.

Отже, призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам закону, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим через м`якість або через суворість суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_14 про те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було порушено його право на захист та принцип змагальності, оскільки не було задоволено його усне клопотання про виклик і допит свідків захисту, суд вважає безпідставними, так як, згідно звукозапису судового засідання, під час судового розгляду сторона захисту клопотань про виклик і допит свідків захисту із зазначення їх анкетних даних та місця проживання суду першої інстанції не заявляла.

Наведені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що під час розгляду справи було допущено упередженість судом першої інстанції, спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки обставин, які б викликали сумнів у неупередженості суду перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено. Суд враховує і те, що стороною захисту не заявлялось відводу складу суду першої інстанції у справі ані в підготовчому судовому засіданні, ані при розгляді кримінального провадження по суті, хоча судом першої інстанції таке право стороні захисту було роз`яснено.

Твердження в апеляційній скарзі захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно вирішив долю речових доказів, оскільки вони в судовому засіданні не оглядались і не досліджувались, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції в судовому засіданні досліджувалась постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.05.2014 року, відповідно до якої мобільний телефон марки Nokia-101 №МЕІ1: НОМЕР_1 та МЕІ2: НОМЕР_2 , чоловічий набір парфумів «Old Spісе», чоловіча шкіряна куртка коричневого кольору, чоловіча куртка чорного кольору з червоними вставками, вудка чорного кольору з катушкою з кольоровою жилкою визнано речовими доказами, відтак залишаючи зазначені речові докази потерпілому суд першої інстанції дотримався вимоги кримінального процесуального закону.

Не ґрунтуються на вимогах закону також доводи апеляційної скарги захисника про те, що протокол огляду предметів від 14.05.2014 року та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.05.2014 року є недопустимими доказами, оскільки перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено невідповідності цих доказів вимогам кримінального процесуального закону.

Виходячи з викладеного, підстав для скасування чи зміни вироку суду за наведеними у апеляційних скаргах мотивами апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання копії ухвали.
Судді: (підписи)
З оригіналом згідно.
Суддя: