Справа № 206/3321/2012 року Провадження № 1/232/267/2012
В И Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2012 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Старинщук О.В.,

при секретарях - Шеметі П.М. Гаврилюк А.М.,

за участю прокурора Гоменюка В.М.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого столяром у ФОП ОСОБА_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 17, кв. 5, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 383 ч. 1, ст. 384 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 19.06.2011 звернувся до ОСОБА_4 ВМУ УМВС України у Вінницькій області в особі слідчого СВ ОСОБА_5 з заявою, в якій просив прийняти міри до невідомих осіб, які 19.06.2011 близько 19:30 години шляхом застосування фізичного насилства відкрито заволоділи його особистим майном по вул. Карла Маркса м. Вінниці, а саме мобільним телефоном Nokia 5800 вартістю 2 300 грн., золотою печаткою вагою 6,7 г вартістю 1 500 грн. та грошима в сумі 80 грн., всього на загальну суму З 880 грн. При цьому ОСОБА_6 був попереджений про відповідальність за ст. 383 КК України.

В подальшому, 19.06.2011 слідчим СВ ОСОБА_4 ВМУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 за даним фактом порушено кримінальну справу № 11280477 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Під час досудового слідства за даним фактом ОСОБА_6 в ході додаткового допиту його як потерпілого 11.02.2012, повідомив, що насправді він добровільно передав своє майно, а саме мобільний телефоном Nokia 5800 та золоту своєму знайомому ОСОБА_7, а про гроші в сумі 80 грн. він вигадав. Будучи опитаним старшим слідчим прокуратури м. Вінниці ОСОБА_8 04.04.2012, ОСОБА_6 надав такі ж пояснення.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 своєї вини в інкримінованому злочині не визнав, просив суд суворо його не карати. Суду пояснив, що дійсно 19.06.2011 звернувся до ОСОБА_4 з заявою, в якій просив прийняти міри до невідомих осіб, які 19.06.2011 близько 19:30 години заволоділи його особистим майном по вул. Карла Маркса м. Вінниці, а саме мобільним телефоном, золотою печаткою, та грошима в сумі 80 грн. При цьому він був попереджений про відповідальність за ст. 383 КК України.

Під час досудового слідства за даним фактом, він в ході додаткового допиту 11.02.2012 повідомив, що насправді він добровільно передав своє майно знайомому ОСОБА_7, а про гроші в сумі 80 грн. він вигадав, так як боявся батьків і пояснити чому він це зробив не може.

Про те, що сталося жалкує, просить суд суворо його не карати, та не позбавляти волі.

Вина підсудного повністю підтверджуються показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи:

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, він працює слідчим СВ ОСОБА_4 ВМУ УМВС України у Вінницькій області.

19.06.2011 року, до чергової частини Тяжилівського ВМ надійшло повідомлення про те, що скоєно пограбування по вул. Карала Маркса №32 м. Вінниці. Телефонував по даному факту ОСОБА_2. Під час опитування гр. ОСОБА_6 пояснив, що він 19 червня 2011 року вийшов з квартири, після чого зайшов до магазину «Корона», що по вул. Карла Маркса м. Вінниці, де придбав пляшку пива, яку збирався вжити у дворі будинку № 32 по вул. К.Маркса у м. Вінниці. Зайшовши у двір вищевказаного будинку, його підізвали троє незнайомих хлопців, які із застосуванням фізичного насилля заволоділи його мобільним телефоном моделі «Нокіа 5800», золотою печаткою та грошима. ОСОБА_6 попереджено про завідомо не правдиве повідомлення за ст.383 КК України, після чого, з його слів ОСОБА_5 було складено протокол усної заяви про злочин. ОСОБА_6 розписався в заяві, після чого з його слів було написано детальне пояснення, в якому він підтвердив факти, викладені в протоколі усної заяви про вчинення злочину. В подальшому, на підставі зібраних матеріалів, беручи до уваги в тому числі і протокол усної заяви про злочин та пояснення ОСОБА_6, ОСОБА_5 прийняв рішення про порушення кримінальної справи за фактом вчинення злочину, передбаченого за ч.2 ст.186 КК України. В подальшому, 15 вересня 2011 року ОСОБА_6 було допитано в якості потерпілого про обставини його пограбування, де він підтвердив надані раніше пояснення та факти, викладені в протоколі усної заяви про вчинення злочину від 19.06.2011. На початку допиту ОСОБА_6 попереджався про відповідальність за ст. 384 КК України, про що він розписався в протоколі.

В подальшому на адресу СВ ОСОБА_4 надійшла явка з повинною та пояснення від громадянина ОСОБА_7, який зізнався у вчинені шахрайства відносно гр. ОСОБА_6 Відповідно до показів ОСОБА_7 він зателефонував до ОСОБА_6 та домовився про те, що останній передасть йому у тимчасове користування належний йому мобільний телефон моделі «НОКІА 5800». Отримавши згоду ОСОБА_7 прибув до с. Цвіжин Вінницького району Вінницької області, де ОСОБА_6 передав йому свій мобільний телефон. Взявши мобільний телефон ОСОБА_7 поїхав до м. Вінниці та в подальшому здав його у ломбард. Через деякий час ОСОБА_7 запропонував своєму знайомому ОСОБА_9 викупити з ломбарду мобільний телефон, який належав ОСОБА_6

Додатково допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 показав, що він здійснив завідомо неправдиве повідомлення про злочин та повідомив про вчинення відносно нього пограбування свідомо, так як не бажав, щоб його рідні дізнались про те, що ОСОБА_7 заволодів його майном зловживаючи довірою. Тобто йому було соромно перед своїми родичами за те, що ОСОБА_7 зміг так легко обманути його. Тому він вигадав обставини пограбування та дав відповідні завідомо неправдиві покази під час написання заяви та в подальшому під час допиту в якості потерпілого. Відповідно до отриманих нових даних ОСОБА_5 була закрита кримінальна справа, порушена по факту пограбування ОСОБА_6, та порушена кримінальна справа відносно ОСОБА_7 по факту шахрайства.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він влітку 2011 року, якого місяця та числа - не пам'ятає, знаходився в м. Вінниці та вирішив зателефонувати до свого знайомого ОСОБА_2, який раніше проживав в його будинку, для того щоб позичити в нього грошей. З ОСОБА_2 у нього були нормальні дружні стосунки. Коли він зателефонував до ОСОБА_2, то останній повідомив, що знаходиться в селі Цвіжин Вінницького району, а також сказав, що грошей у нього немає. Тоді ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_6 дати покористуватися його мобільним телефоном, так як він сам казав, що у нього є іще один мобільний телефон. На таку пропозицію ОСОБА_2 погодився. Після цього ОСОБА_7 сів в таксі біля Залізничного Вокзалу в автомобіль ВАЗ 2110 та поїхав у село Цвіжин Вінницького району, що було близько 20-21 години. Роман в даному селі був на рибалці. Приїхавши в село Цвіжин Вінницького району, ОСОБА_10 знайшов ОСОБА_2 та сказав, що хоче взяти у нього мобільний телефон для того, щоб декілька днів покористуватися. На це ОСОБА_2 погодився і дістав свій мобільний телефон, витягнув із нього свою сім-картку та віддав ОСОБА_7, а останній при цьому вставив в даний телефон свою сім-картку, сів в автомобіль таксі та поїхав назад у Вінницю. З даним телефоном він ходив близько 2 днів, після чого у нього виникла необхідність у грошах для ліків, а тому він вирішив здати даний мобільний телефон в ломбард. Про здачу телефону в ломбард він ОСОБА_2 не попереджав, однак після цього він повідомив, що його мобільний телефон здано в ломбард. А саме приблизно через тиждень після здачі мобільного телефону в ломбард до нього прийшов ОСОБА_2 і він йому про це повідомив, пообіцявши, що одразу після того, як у нього з'являться гроші, він викупить даний мобільний телефон із ломбарду і віддасть ОСОБА_2. Проте через тиждень в нього не з»явилось грошей, щоб викупити мобільний телефон з ломбарду. Якщо б даний мобільний телефон залишався в ломбарді, то відсотки росли б. А тому він попросив свого знайомого на ім'я ОСОБА_7 викупити даний мобільний телефон з ломбарду за суму 550 грн. Також він сказав ОСОБА_7, що коли в нього з'являться гроші, він викупить в нього телефон. Після цього він ОСОБА_2 не бачив, а ОСОБА_7 викупив даний телефон із ломбарду і почав ним користуватися. Отримані за телефон кошти він витратив на ліки для себе.

В подальшому, а саме 01.09.2011 він був затриманий за вчинення злочинів, які не пов'язані із даною кримінальною справою. Приблизно в січні 2011 року до нього в СІЗО прийшли оперуповноважені з ОСОБА_4 ВМУ УМВС України у Вінницькій області та почали розпитувати за даний мобільний телефон. Він розповів їм все як було. Приїхавши наступного разу, вони розповіли йому про те, що ОСОБА_4 дав заяву в міліцію про те, що група невідомих йому осіб забрала у нього даний телефон на вулиці, а тому за даним фактом порушена кримінальна справа за ч. 2 ст. 186 КК України.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_7 йому повідомив, що телефон зданий в ломбард. Якщо він хоче, то може його забрати собі. Він викупив телефон за 600 грн. Це був чи травень чи червень місяць 2011 року. До ломбарду він заходив разом з ОСОБА_7 Користувався телефоном приблизно 6 місяців. Потім до нього зателефонували з міліції, прийшли в той же день і вилучили телефон. Вилучення проходило в січні 2012 року на робочому місці працівниками ОСОБА_4 При вилученні складався протокол, було двоє понятих. Сам він займається ремонтом мобільних телефонів по вул. Пархоменка, 29 у м. Вінниці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що дана справа надійшла йому від прокурора м. Вінниці. Справа була знайома йому раніше. З відділку надійшла заява, що підсудний неправдиво давав покази, потім змінив їх. Він був присутнім при першому виклику даного громадянина. Він прийшов і сказав, що самостійно змінив покази. ОСОБА_2 власноручно написав пояснення, в якому він все розписав. Дану справу передали йому, він продовжував залишатися на тих самих поясненнях. Йому всі права були конкретно розяснені. Підсудному перед батьками було соромно, що хтось шахрайським шляхом вкрав його телефон. ОСОБА_2 казав, що до нього звернувся громадянин для того, щоб зайти в інтернет, але телефон не повернув. Про тиск він нічого не говорив. В матеріалах справи був другий протокол допиту підсудного як потерпілого. Вони різнилися показами підсудного. Він змінив покази ще в міліції. Згідно матеріалів телефон було знайдено. Підсудному було розяснено не тільки права, але й попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України. Підсудний говорив, що все це розуміє.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_2 неправдиво повідомив про злочин. Там він був потерпілим по справі. Він викликав підсудного, який власноруч писав пояснення. ОСОБА_2 також пояснював, що до нього підійшов ОСОБА_7 на залізничному вокзалі, сказав дати печатку, щоб показати дружині, так як свою загубив. Він казав, що невідомі особи на вул. К. Маркса нанесли йому тілесні ушкодження. Тиск на нього не здійснювався. Він казав, що боїться ОСОБА_7 Постанову про порушення кримінальної справи підсудний не оскаржував.

Крім показів підсудного, потерпілих, свідків, вина підсудного ОСОБА_2 повністю доводиться зібраними в ході досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні матеріалами даної кримінальної справи.

Так, відповідно до висновку експерта № 1016 від 05.09.2011 року вартість мобільного телефону моделі Нокіа 5800 , складє 1979 грн. 60 коп (а.с. 20-22).

Згідно протколу добровільної видачі від 10.02.2012 року в гр.ОСОБА_9 вилучено мобільний телефон моделі "Нокіа 5800", який він викупив в ломбарді (а.с. 29).

Відповідно договру позики № 1.11.3915 від 18.06.2011 року ОСОБА_7 було передано в заставу мобільний телефон моделі "Нокіа 5800", який він взяв у ОСОБА_12 та отрмав в ломбарді позику в сумі 500 гривень 00 коп. (а.с. 110).

Покази підсудного ОСОБА_2, надані в судовому засіданні, суд вважає недостовірними, оскільки вони суперечать його ж показам, наданим в якості обвинуваченого на досудовому слідстві (а.с. 70-71), та показам свідків ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_13, які є послідовними та узгодженими між собою. Невизнання підсудним ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні інкримінованих злочинів суд розцінює як спосіб уникнення відповідальності.

Даючи юридичну оцінку діям підсудного, суд вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 383 КК України - завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення злочину, за ч. 1 ст. 384 КК України - завідомо неправдиве показання під час досудового слідства або проведення розслідування.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, обставини, що помякшують чи обтяжують його покарання.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного ОСОБА_2, є позитивна характеристика за місцем проживання.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_2, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи підсудного, суд вважає, що виправлення підсудного можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді обмеження волі, звільнивши його від відбуття призначеного покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 383 та ч. 1 ст. 384 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 383 КК України у виді двох років обмеження волі, за ч. 1 ст. 384 КК України у виді одного року обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_2 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді двох років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробовуванням і встановити йому іспитовий термін строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 обов'язок протягом іспитового строку повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Замостянський районний суд м. Вінниці протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: