ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
5-4177кМ14 У х в а л А
25 грудня 2014 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_8.,
суддів - ОСОБА_9., ОСОБА_10., при секретарі судового засідання - ОСОБА_11.,
з участю прокурора - ОСОБА_12.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №5-4177км14 за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_13., яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 18 січня 2014 року та на вирок Апеляційного суду Київської області від 15 квітня 2014 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Тетіївського районного суду Київської області від 18 січня 2014 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1,

раніше не судимого, -

засуджено:

· за ч. 1 ст. 289 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

· за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_1 судом виправдано.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засудженому остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов'язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч.1ст. 76 КК України.

Вирішено питання про процесуальні витрати і речові докази.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

30 листопада 2013 року, близько 01 години, засуджений, будучи у стані алкогольного сп'яніння, поблизу гуртожитку, розташованого по вулиці Київській, 31 у місті Тетіїв Київської області, незаконно заволодів автомобілем ОСОБА_2 марки «OPEL OMEGA CARAVAN», державний номерний знак НОМЕР_1, на якому поїхав у напрямку села Лобачів Володарського району Київської області. Однак по дорозі ОСОБА_1, не впоравшись з керуванням, допустив зіткнення автомобіля з електроопорою, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 43790 гривень.

Крім цього, 13 грудня 2013 року, близько 21 години 35 хвилин, засуджений на території Свято-Успенської церкви, розташованої по вулиці Леніна, 15-А, з метою повторного незаконного заволодіння автомобілем «CHERRY TIGGO», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 і перебуває у користуванні ОСОБА_5, шляхом пошкодження лівого переднього скла, проник у салон цього автомобіля, однак запустити двигун не зміг, і таким чином не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Органами досудого розслідування ОСОБА_1 також обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, яке було кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, за наступних обставин.

13 грудня 2013 року, близько 21 години 45 хвилин, засуджений на території Свято-Успенської церкви, розташованої по вулиці Леніна, 15-А, з метою повторного незаконного заволодіння автомобілем «RENAULT FCT», державний номерний знак НОМЕР_3, який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 і перебуває у користуванні ОСОБА_7, шляхом пошкодження замка багажного відділення проник через нього у салон автомобіля, однак запустити двигун не зміг, а у подальшому був викритий ОСОБА_5 З наведених причин, які не залежали від його волі, ОСОБА_1 не довів до кінця свій умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом.

У ході вчинення замаху на цей злочин засуджений, з метою уникнення затримання і кримінальної відповідальності, умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 не менше 3 ударів руками у голову і шию та повалив його на землю, чим заподіяв тілесні ушкодження середньої тяжкості.

За вказаним епізодом обвинувачення суд виправдав ОСОБА_1, виходячи з того, що засуджений застосував щодо ОСОБА_5 насильство з метою не заволодіння транспортним засобом, а уникнення затримання, і такі дії не утворюють об'єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України.

Вироком Апеляційного суду Київської області від 15 квітня 2014 року вирок Тетіївського районного суду Київської області від 18 січня 2014 року, у частині виправдання ОСОБА_1, у вчиненні замаху на незаконне заволодіння автомобілем «RENAULT FCT», державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_6, скасовано.

При цьому апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 за відповідним епізодом складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, перекваліфікував такі дії на ст. 15, ч. 2 ст. 289; ч. 1 ст. 122 КК України та призначив покарання: за ч. 1 ст. 289 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 122 КК України - 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України засудженому остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов'язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції. При цьому вважає, що дії ОСОБА_1 за епізодом замаху на незаконне заволодіння автомобілем «RENAULT FCT», державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_6, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, оскільки засуджений заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження з метою як уникнення затримання, так і заволодіння транспортним засобом. Прокурор звертає увагу, що апеляційний суд, додатково кваліфікувавши дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КК України, вийшов за межі висунутого обвинувачення, а також не зазначив у вироку вид вчиненого засудженим замаху на злочин і частину статті 15 КК України, із застосуванням якої кваліфікував відповідні дії. Крім цього, як на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, прокурор посилається на те, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без участі потерпілого ОСОБА_5, не з'ясувавши його позицію щодо підтримання обвинувачення у раніше пред'явленому обсязі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу, вважаючи за необхідне призначити новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції, оскільки порушення допущені судом апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд відповідно до ст. 337 КПК України проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Наведених вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до повідомлення про підозру та обвинувального акта, за епізодом замаху на незаконне заволодіння автомобілем «RENAULT FCT», державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_6, і заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ОСОБА_1 висувалося обвинувачення лише за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України (т. 2, а. с. 133-135, т. 3, а. с. 50-52).

Однак суд апеляційної інстанції, змінивши кримінально-правову кваліфікацію відповідних дій засудженого, додатково кваліфікував їх ще й за ч. 1 ст. 122 КК України, хоча обвинувачення у вчиненні цього злочину ОСОБА_1 не висувалося і від такого обвинувачення він не захищався.

Цим самим апеляційний суд вийшов за межі висунутого обвинувачення, істотно порушивши вимоги кримінального процесуального закону, у тому числі право засудженого на захист.

Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 420 КПК України вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам щодо вироків. У такому судовому рішенні, поряд з іншими даними, передбаченими ст. 374 КПК України, мають бути зазначені: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. Нечітке і неконкретне формулювання обвинувачення, у якому не відображені всі обов'язкові кваліфікуючі ознаки злочину, у вчиненні якого особа визнається винною, є підставою для скасування вироку.

Статтею 15 КК України передбачено два види замаху на злочин: закінчений і незакінчений, відповідальність за які передбачена різними частинами цієї статті.

Не врахувавши наведених положень закону, апеляційний суд не зазначив у вироку вид замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, у вчиненні якого визнав ОСОБА_1 винуватим, та кваліфікувавши ці дії винного за ст. 15 КК України, не зазначив конкретної її частини, хоча це, згідно ст.68 КК України, впливає на призначення покарання.

Тобто суд не конкретизував свою юридичну оцінку відповідних дій засудженого та норму кримінального закону, застосовану щодо таких дій, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та неправильно застосував кримінальний закон.

За змістом ст. 438 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставами для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_1 не може вважатися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

При новому апеляційному розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.

Оскільки у апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_15. порушувалося питання про скасування вироку Тетіївського районного суду Київської області щодо ОСОБА_1 у повному обсязі і постановлення нового вироку судом апеляційної інстанції щодо всього обсягу висунутих йому обвинувачень, вимога касаційної скарги щодо скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду в цьому суді є необґрунтованою і задоволенню не підлягає

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_14, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Київської області від 15 квітня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_8. ОСОБА_9 ОСОБА_10.

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ

5-4177кМ14 У х в а л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_8.,
суддів - ОСОБА_9., ОСОБА_10., при секретарі судового засідання - ОСОБА_11.,
з участю прокурора - ОСОБА_12.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №5-4177км14 за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_13., яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 18 січня 2014 року та на вирок Апеляційного суду Київської області від 15 квітня 2014 року, -

Керуючись ст. ст. 376, 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_14, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Київської області від 15 квітня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_8. ОСОБА_9 ОСОБА_10.