ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
Провадження за касаційною скаргою №
5-6535ск14 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ17 вересня
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі колегії суддів:
Крижановського В.Я., Слинька С.С., Мороза
розглянувши касаційну скаргу
захисника ОСОБА_4, який діє в інтересах
засудженого ОСОБА_5, на вирок
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 20 травня 2014 року та
ухвалу Апеляційного суду
Миколаївської області від 21 липня 2014
У касаційній скарзі захисника
викладено вимогу про скасування
судових рішень, постановлених щодо
ОСОБА_5, і призначення нового розгляду у
суді першої інстанції. Вимога
мотивована невідповідністю
призначеного покарання тяжкості
кримінального правопорушення та особі
засудженого внаслідок суворості.
Вказав, що суди не повною мірою
дослідили матеріали кримінального
провадження та не врахували всіх даних
про особу засудженого, який
добровільно відшкодував матеріальну
шкоду та частково моральну, повністю
визнав вину у скоєному, розкаявся та
вибачився перед потерпілим, а також те,
що на утриманні засудженого
знаходяться вагітна жінка та батьки,
Вироком Заводського районного суду м.
Миколаєва від 20 травня

2014 року визнано винним і засуджено
ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122

КК України до покарання у виді
обмеження волі на строк один рік шість
місяців.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у
вчиненні кримінального правопорушення
за таких обставин.

ОСОБА_5 7 червня 2013 року, приблизно о 11-ій
год., керуючи транспортним засобом
«Geely», державний номерний знак НОМЕР_1,
на перехресті пр. Леніна та вул. Фрунзе
у м. Миколаєві, здійснив маневр, яким
створив перешкоду у русі транспортному
засобу «Fiat», державний номерний знак
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6,
притиснувши авто останнього до правого
узбіччя проїжджої частини, де обидва
автомобіля зупинились.

Після чого, ОСОБА_5 вийшов з автомобіля
та направився до водія ОСОБА_6,
висловлюючись на його адресу
нецензурною лайкою щодо створення
останнім аварійної ситуації та в ході
розмови з яким, на ґрунті раптово
виниклих особистих неприязних
стосунків долонею лівої руки наніс два
удари в область правої скроневої
частини голови, чим спричинив
потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості.

Ухвалою Апеляційного суду
Миколаївської області від 21 липня

2014 року апеляційні скарги захисника та
прокурора залишено без задоволення,
вирок суду щодо ОСОБА_5 - без зміни.

Перевіривши доводи, викладені у
касаційній скарзі, додані до неї копії
судових рішень, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
касаційної скарги та витребуванні
матеріалів кримінального провадження,
що є підставою, відповідно до п. 2 ч. 2 ст.
428 КПК України, для відмови у відкритті
провадження.

Висновки суду про
винність у скоєнні злочинів та
кваліфікація дій засудженого ОСОБА_5 за
ч. 1 ст. 122 КК України у касаційній скарзі
не оспорюються.

Доводи захисника у
касаційній скарзі щодо
невідповідності призначеного
покарання внаслідок суворості є
необґрунтованими.

Суд вважає, що призначене покарання
відповідає вимогам статей 50, 52, 65 КК
України, є необхідним та достатнім для
виправлення засудженого ОСОБА_5,
попередження вчинення ним нових
злочинів і є відповідним скоєному.

Судом при призначенні покарання повною
мірою враховано тяжкість скоєного
злочину, який є злочином середньої
тяжкості відповідно до вимог ст. 12 КК
України, дані про особу засудженого,
який раніше не судимий, за місцем
проживання характеризується
позитивно, на момент скоєння злочину
був працівником правоохоронного
органу, врахована думка потерпілого
щодо міри призначеного покарання.
Обставин, які пом'якшують чи обтяжують
покарання, ОСОБА_5 судом не встановлено.
Наведене у сукупності дало суду
підстав дійти правильного висновку про
неможливість виправлення засудженого
без ізоляції від суспільства,
призначивши покарання в межах санкції
статті у виді обмеження волі.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 419 КПК України, доводи щодо
невідповідності призначеного
покарання засудженому внаслідок
суворості перевірені апеляційним
судом, який відмовив у їх задоволенні з
наведенням докладних мотивів
прийнятого рішення, досліджені повною
мірою дані про його особу, зокрема й
наведені в касаційній скарзі щодо
сімейних обставин. Так, добровільне
повне відшкодування ОСОБА_5
матеріальних збитків та часткове
відшкодування моральної шкоди визнана
апеляційним судом як обставина, яка
пом'якшує покарання, та свідчить про
дійове каяття ОСОБА_5 Разом з тим, із
врахуванням всіх обставин вчиненого
злочину та даних про особу засудженого,
покарання у виді обмеження волі
відповідає меті покарання за ст. 50 КК
України, що передбачає виправлення
винної особи, а також запобігання
вчиненню нових злочинів.

Отже, обґрунтування касаційної скарги
не містить доводів, які викликають
необхідність перевірки їх матеріалами
кримінального провадження, а із
касаційної скарги та наданих до неї
копій судових рішень вбачається, що
підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_4,
який діє в інтересах засудженого
ОСОБА_5, на вирок Заводського районного
суду

м. Миколаєва від 20 травня 2014 року та
ухвалу Апеляційного суду
Миколаївської області від 21 липня 2014
року відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції
оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ _______________ ________________

В.Я. Крижановський С.С. Слинько М.А.
Мороз