Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 1-715/11 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Хрипун С.В.

при секретарі Бесчастній В.В.

за участю прокурора Юркової Ю.В.

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки АДРЕСА_1, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженої, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, раніше судима 24.03.2011 року Києво-Святошинським районним Київської області за ст. 190 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, 30.06.2011 року ухвалою Апеляційного суду Київської області вирок в частині призначеного покарання змінено, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовим строком 2 роки, у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.357; ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.08.2011 року близько 16.00 год. ОСОБА_2 шляхом виставлення віконної шибки проникла в квартиру АДРЕСА_2, звідки незаконно заволоділа паспортом громадянина України серії МВ 224349, виданого на імя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та паспортом громадянина України серії МВ 355077, виданого на імя ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. Після чого з викраденим з місця вчинення злочину зникла.

Крім цього, 12.08.2011 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_2, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3, маючи на меті повторне заволодіння чужим майном та повернення його на свою користь, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, повторно таємно викрала мобільний телефон «САМСУНГ Х460» вартістю 80 грн. 01 коп з СІМ-картою оператора «Київстар» за номером 098-030-28-93, вартістю 21 грн. 75 коп. на рахунку грошей не було, який належить громадянці ОСОБА_6

Після вчиненого з місця вчинення злочину зникла, викраденим розпорядилася за власним розсудом, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 101 грн. 76 коп.

Допитана у судовому засіданні підсудна свою вину у предявленому їй обвинуваченні визнала повністю та пояснила суду, що вона знайома з ОСОБА_7, який з його слів, офіційно зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6, власником якої є його дядько. В даній квартирі поселись квартиранти, які не дозволяють ОСОБА_7 проживати в цій квартирі. 06.08.2011 року близько 15 год. їй на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_7 та попросив допомогти забрати його одяг із квартири, де він зареєстрований. ОСОБА_2 погодилась йому допомогти. Коли вона та ОСОБА_8 прийшли до квартири, то виявилось, що двері зачинені і їм ніхто не відчиняв. Оскільки дана квартира розміщена на першому поверсі, ОСОБА_2 вирішила потрапити до неї через вікно. Близько 16 год., отримавши від ОСОБА_7 згоду залізти у квартиру через вікно, ОСОБА_2 підійшла до вікна, зняла деревяні штапики та скляну шибку. Після чого потрапила в квартиру. ОСОБА_8 весь час стояла на вулиці та нічого не робила. Перебуваючи в квартирі, ОСОБА_2 почала шукати одяг ОСОБА_7, проте не знайшла його. Під час пошуку вона знайшла два паспорти громадянина України на імя ОСОБА_5 та на імя ОСОБА_4. ОСОБА_2 зрозуміла, що ці паспорта належать квартирантам, що тимчасово проживають в цій квартирі, тому вирішила забрати ці паспорти, щоб таким способом домогтися, щоб ОСОБА_7 мав можливість заселитись в цю квартиру. Взявши паспорти, ОСОБА_2 через вікно вилізла на вулицю. Після цього, остання зателефонувала ОСОБА_7 та повідомила, що його речей не знайшла, проте забрала паспорти квартирантів. Він їй на це нічого не відповів. Через деякий час ОСОБА_2 затримали працівники міліції та вилучили у неї паспорти. Стверджує, що не знала, що за крадіжку паспортів існує кримінальна відповідальність, вона просто хотіла допомогти ОСОБА_7 заселитися в квартиру.

В середині серпня місяця 2011 року ОСОБА_2 перебувала у квартирі своєї знайомої ОСОБА_8, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, де окрім неї були дівчина на імя ОСОБА_2, хлопець на імя ОСОБА_1 разом зі своєю матірю. В квартирі вони розпивали спиртні напої. Приблизно о 16.00 годин всі лягли відпочивати, так як були в стані сильного алкогольного спяніння. ОСОБА_2 відпочивати не лягала,

а вирішила піти додому, але не знайшла свого гаманця. На кухні ОСОБА_2 побачила мобільний телефон марки «САМСУНГ» темного кольору, який лежав на дивані біля вікна та був підключений до зарядного пристрою. Остання вирішила забрати вказаний телефон та сказала ОСОБА_6, що віддасть його після того, як їй повернуть гаманець. Взявши мобільний телефон, вийшла з квартири на вулицю, де вийняла сім-карту з телефону та викинула, куди саме не памятає. В подальшому, в цей же день, викрадений мобільний телефон продала наглядно знайомому ОСОБА_8 за 70 грн.

У вчиненому розкаюється, просить призначити покарання не повязане з позбавленням волі.

Крім визнання підсудної своєї вини, її винність у незаконному заволодінні паспортами підтверджується іншими доказами, дослідженими в процесі судового слідства.

Із показів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які дали під час досудового слідства і які були оголошені у судовому засіданні згідно ст.ст.306,308,314 КПК України, вбачається, що з середини липня місяця 2011 року вони проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, де кімнату у квартирі їм винайняв їх роботодавець ОСОБА_9.

06.08.2011 року близько 07.00 години вони пішли на роботу. Коли близько 19.00 годин повернулися, то побачили, що немає частини скла у вікні, що веде на кухню квартири, в якій вони в той час проживали, потім виявили відсутність паспортів на їх імя. В цей же день звернулися до міліції із письмовою заявою про крадіжку паспортів. (а.с. 28-29; а.с. 31-32)

Із показань свідка ОСОБА_8, які вона дала під час досудового слідства і які були оголошені у судовому засіданні згідно ст.306,308,314 КПК України, вбачається, що 06.08.2011 року приблизно о 12 годині до неї додому приїхала ОСОБА_2, з якою розпивали спиртні напої. Приблизно о 15.00 годин до ОСОБА_2 подзвонив якийсь хлопець. ОСОБА_2 розповіла, що їй телефонував колишній її хлопець, який попросив забрати його речі з його квартири по вул. Чорновола в м. Вишневе, номеру будинку та квартири вона не знає, попросила ОСОБА_8 піти з нею та допомогти нести речі, ОСОБА_8 погодилася. Прийшовши до зазначеної вище квартири, вони побачили, що двері зачинені на замок, вдома нікого не було. ОСОБА_10 по мобільному телефону зателефонувала до свого колишнього хлопця та сказала, що двері зачинені. Тоді цей хлопець попросив ОСОБА_2 залізти в квартиру через вікно, оскільки йому терміново потрібно було забрати його речі, що були в середині квартири. З цього ОСОБА_8 зрозуміла, що колишній хлопець ОСОБА_2 є власником цієї квартири, через це дозволив підсудній залізти до квартири через вікно. ОСОБА_2 підійшла до вікна, вийнявши скляну шибку вікна, що веде на кухню квартири, залізла до квартири, ОСОБА_8 в той момент залишилася на вулиці. Приблизно через 10 хвилин ОСОБА_2 назад на вулицю через вікно. В руках ОСОБА_2 тримала два паспорти громадян України. На запитання чиї це паспорта ОСОБА_2 розповіла, що це документи квартирантів, які проживають в даній квартирі. ОСОБА_2 також розповіла, що квартиранти, які проживають в даній квартирі не платять за проживання, тому їх паспорти поки що будуть у неї. Де саме в квартирі знаходилися паспорта ОСОБА_8 не відомо та ОСОБА_2 не розповідала (а.с. 50-51).

Із показань свідка ОСОБА_7, які він дав під час досудового слідства і які були оголошені у судовому засіданні згідно ст.306,308,314 КПК України, вбачається, що 06.08.2011 року приблизно о 15.00 годин він зателефонував до ОСОБА_2и, з якої він раніше зустрічався, та попросив піти до його квартири, забрати його одяг. Вона погодилася йому в цьому допомогти. Про те, що ОСОБА_2 викрала паспорти квартирантів, йому стало відомо від працівників міліції. Він попросив ОСОБА_2 забрати тільки його речі (а.с. 57).

Винність підсудної у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.357 КК України також підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Згідно заяв потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 07.08.2011 року 06.08.2011 року з 7.00 до 19.00 год. до них в квартиру проникли невідомі особи та викрали паспорти громадян України на їх імена (а.с. 8,9).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 07.08.2011 року ОСОБА_2 добровільно видала працівникам міліції два паспорти громадян України на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 10-11).

У протоколі огляду місця події від 08.08.2011 року зафіксована обстановка за місцем вчинення злочину у кімнаті за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.12).

Згідно протоколу огляду речового доказу від 11.08.2011 року обєктом огляду є паспорти громадянина України на імя ОСОБА_5, серія МВ 355077 та на імя ОСОБА_4, серія МВ 224349 від 11.08.2011 року (а.с. 19-23).

Крім визнання підсудною своєї вини, її винність у вчиненні крадіжки повністю підтверджуються іншими доказами, дослідженими під час судового слідства.

Із показань потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що 12.08.2011 року вона перебувала в квартирі своєї подруги ОСОБА_8 АДРЕСА_5, де окрім неї були ще підсудна, ОСОБА_11, та його мати ОСОБА_12, де приблизно з 12.00 год. до 14-30 год. розпивали горілку. Близько 14.30 год. всі лягли відпочивати, так як знаходились в стані сильного алкогольного спянінні. ОСОБА_2 сказала, що вона прибереться на кухні, прийме душ і теж піде відпочивати. Приблизно о 17.00 год. її розбудила її подруга ОСОБА_8, яка повідомила, що в квартирі відчиненні двері, не має ОСОБА_2 та зник мобільний телефон марки «САМСУНГ Х460», синього кольору, який належав ОСОБА_6, що лежав на дивані підключений до зарядного пристрою на кухні біля вікна.

Мобільний телефон марки «САМСУНГ Х460», синього кольору, був придбаний в б/у стані 11.08.2011 року за 250 гривень. В телефоні була СІМ-карта оператора «Київстар» за номером 098-030-28-93, вартістю 25 грн., на рахунку коштів не було. Потерпіла зазначила, що матеріальна шкода їй відшкодована у повному обсязі, претензій до підсудної не має, просить призначити покарання не повязане з позбавленням волі.

Винність підсудної у вчиненні крадіжки також підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Із заяви ОСОБА_6 від 17.09.2011 року вбачається, що потерпіла просить прийняти міри до ОСОБА_2, яка 12.08.2011 року викрала її мобільний телефон марки «САМСУНГ Х 460» (а.с. 64)

Відповідно до протоколу очної ставки між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_2 останні підтвердили свої раніше дані показання з приводу крадіжки мобільного телефону ОСОБА_6 ОСОБА_2 12.08.2011 року (а.с.123-124).

Із звіту про проведення товарознавчої експертизи від 22.09.2011 року вбачається, що вартість мобільного телефону «Самсунг Х 460» становить 80 грн. 01 коп., сім-карти мобільного оператора «Київстар» 21 грн. 76 коп. (а.с.117-121).

Суд визнає, що потерпілі, свідки, частково підсудна давали правдиві показання, які відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються з іншими доказами по справі.

Оцінюючи показання підсудної в частині викрадення у неї потерпілою ОСОБА_6 гаманця, суд визнає їх неправдивими, розцінює, як систему захисту, намаганням помякшити покарання за вчинений злочин.

Аналіз досліджених та оцінених по справі доказів свідчить про те, що вина підсудної у вчиненні злочинів доказана повністю, її дії судом кваліфікуються за ч.3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом; ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу підсудної.

Призначаючи покарання підсудній, суд бере до уваги, що вчинений злочин відноситься до злочинів невеликої та середньої тяжкості, ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше судима, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 23.10.2010 року з діагнозом епізодичного вживання опоїдів, обставинами, що помякшують покарання підсудної, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжують покарання підсудної, не встановлено, та призначає покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.3 ст.357 КК України, у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.70 КК України.

24 березня 2011 року ОСОБА_2 засуджена вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі; 30.06.2011 року ухвалою Апеляційного суду Київської області вирок в частині призначеного покарання змінено, на підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_2 звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовим строком 2 роки. Враховуючи, що ОСОБА_2 в період іспитового строку, 06.08 та 12.08.2011 року, вчинила нові злочини, суд вважає за необхідне до призначеного покарання за даним вироком приєднати частину невідбутого покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.03.2011 року у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 ст.357 КК України і призначити їй покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

-за ч.3 ст.357 КК України у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2011 року у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) місяць та призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання засудженій ОСОБА_2 рахувати з моменту її затримання, тобто з 17 березня 2011 року.

Зарахувати засудженій ОСОБА_2 в строк відбування покарання строк перебування під вартою в Київському СІЗО УДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області з 24.03.2011 року по 30.06.2011 року.

Речові докази по справі: два паспорти громадянина України на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишити у користуванні потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.25,26)

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі управління державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення, а засудженою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя : С.В.Хрипун