11-кп/775/59/2015(м)
264/1681/14-к

Єдиний унікальний номер 264/1681/14-к
Номер провадження 11кп/775/59м/2015
Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя Донецької області, громадянина України, працюючого слюсарем в ТСЦ ПАТ «ММК ім.Ілліча», інваліда третьої групи, не судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 3400 грн. з позбавленням його права керувати транспортними засобами строком на один рік. На підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від відбування основного і додаткового покарання.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 9883,14 грн. на відшкодування моральної шкоди та франшизу у розмірі 510 грн., а всього 10393,14 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» на користь потерпілої ОСОБА_7 337,23 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 116,86 грн. - моральної шкоди, а всього 454,09 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_9 засуджено за те, що 04 жовтня 2013 року, приблизно о 08 годині, керуючи належним йому автомобілем марки «ВАЗ-2102», державний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині пр.Ілліча в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області від пл.Левченка в напрямку вул.Заозерній. Проявляя неуважність і необережність, в порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, повинен був зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, але не зробив цього, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка переходила по пішохідному переходу проїжджу частину пр.Ілліча справо наліво відносно його напрямку руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лонної і сідничної кісток тазу ліворуч зі зсувом, травматичного відшарування шкірки верхньої третини лівого стегна, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 , не оспорюючи висновків суду в частині встановлених судом фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його винуватості за ч.1 ст.286 КК України, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання у виді одного року обмеження волі з позбавленням його права керувати транспортним засобом строком на три роки, а також задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, стягнувши на її користь з відповідачів: ПрАТ «СТ «Іллічівське» 25151,42 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, а з ОСОБА_9 - 95000 грн. на відшкодування моральної шкоди та франшизу у розмірі 510 грн. Посилається на те, що судом при призначенні покарання ОСОБА_9 не були в повній мірі враховані обставини самого правопорушення та його наслідки, через що останньому було призначено надто м`яке покарання з наступним безпідставним застосуванням амністії. Крім того, вирішуючи її позовні вимоги, судом безпідставно не були стягнуті усі витрати на лікування, в тому числі на оплату послуг лікарів та медперсоналу, вартість пошкодженого у ДТП майна, а розмір стягнутої моральної шкоди є занадто малим.

Заслухавши доповідача, доводи потерпілої та її представника на підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення даної апеляційної скарги, пояснення прокурора, який вважав судове рішення законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та відповідно кваліфікував дії останнього.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд належним чином врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані щодо особи обвинуваченого, а саме ті обставини, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має сім`ю, є інвалідом третьої групи, а також те, що він з місця скоєння ДТП не втік, а викликав швидку допомогу потерпілій, частково відшкодував останній матеріальну шкоду, тому суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, що цілком відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 є інвалідом третьої групи, що підтверджено відповідною довідкою МСЕК, суд першої інстанції обґрунтовано застосував вимоги п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнив обвинуваченого від відбування основного і додаткового покарання за його заявою.

А тому доводи в апеляційній скарзі щодо м`якості призначеного ОСОБА_9 покарання та безпідставного застосування амністії є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди потерпілій, суд належним чином встановив розмір самої матеріальної шкоди, її доведеність відповідними доказами, правові та процесуальні підстави її відшкодування, відповідно до вимог ст.ст.1172, 1187, 1194,1200, 1201 ЦК України, ст.ст.24,26-1,27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 1 липня 2004 року (з відповідними змінами). Тому доводи потерпілої про стягнення витрат, які не доведено в судовому засіданні, не є слушними.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про заподіяння потерпілій ОСОБА_7 злочинними діями обвинуваченого моральної шкоди, правильно, відповідно до вимог ст.129 КПК України, ст.ст.23,1167 ЦК України встановив розмір суми, яка підлягає стягненню, мотивувавши належним чином своє рішення в цій частині у вироку. Цей розмір в сумі 10000 грн. цілком відповідає характеру та об`єму фізичних та моральних страждань потерпілої, є розумним та справедливим. а тому доводи апеляційної скарги останньої про його збільшення є необґрунтованими.

Судом правильно, відповідно до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 1 липня 2004 року (з відповідними змінами), наявності страхового полісу, розподілив суми по відшкодуванню шкоди, які підлягають стягненню з відповідачів: обвинуваченого ОСОБА_9 та ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське».

Вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Порушень судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку у даному провадженні не встановлено.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2014 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду Донецької області може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області