АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року,

встановила :

Цією ухвалою відмовлено у прийнятті скарги ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 на бездіяльність Генеральної прокуратури України.

Слідчий суддя, обґрунтовуючи ухвалу, послався на те, що скарга не підписана авторами, а відтак не підлягає розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить зобов`язати Печерський районний суд м. Києва розглянути його скаргу в порядку ст.303 КПК України та повідомити його про прийняте рішення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 зазначає, що скарга до суду першої інстанції подана і підписана особисто ним, крім того він просив її розглянути в режимі відеоконференцзв`язку з Одеським СІЗО.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Гарантоване ст.55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами.

Зокрема, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф №1, ст. ст. 303-308 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження, та визначено коло осіб, які вправі звертатись з такими скаргами, і цей перелік є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою, 26.01.2015 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга від імені ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Ця скарга не підписана особами, від імені яких вона подана, в скарзі не вказані їх повні імена та по-батькові.

Як правильно вказав у своїй ухвалі слідчий суддя, підпис особи, яка подає скаргу, є обов`язковим реквізитом документу, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувала документу.

Згідно надпису про відправника на конверті, в якому не підписана скарга надійшла до суду, відправником вказаний ОСОБА_5 , з зазначенням адреси : АДРЕСА_1 . За змістом скарги, поданої до Печерського районного суду м. Києва, ОСОБА_5 знаходиться в Одеському слідчому ізоляторі, однак скарга не була направлена в установленому порядку через адміністрацію установи, де утримується ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.13 Закону України «Про попереднє ув`язнення» скарги, заяви, клопотання і листи, пов`язані з провадженням у справі подаються (надсилаються) адміністрацією місця попереднього ув`язнення особі або органу, в провадженні яких знаходиться справа.

Крім того, від імені ОСОБА_6 скарга також не підписана, і в порушення вимог ч.1 ст.303 КПК України до неї не додані документи, які підтверджують повноваження ОСОБА_6 як захисника для звернення до суду зі скаргою.

За таких обставин, слідчий суддя правильно зазначив у своїй ухвалі про необхідність повернення скарги, якщо скарга подана особою, яка не має права подавати скаргу,- тобто особа не зазначена у частині 1 ст.303 КПК України або не наділена таким правом представництва у передбачених кримінальним процесуальним законодавством випадках.

Однак в резолютивній частині ухвали слідчий суддя допустився неточності у формулюванні, відмовивши особам, від імені яких подана скарга, у її прийнятті, що не передбачено діючим кримінальним процесуальним законом, і це є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

За результатами апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді апеляційний суд, згідно положень ст.407 КПК України, не наділений правом повертати провадження за скаргою на новий судовий розгляд при скасуванні ухвали слідчого судді, а повинен постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді з постановленням нової ухвали, якою у відповідності до положень ч.2 ст.304 КПК України повернути скаргу особі, від імені якої вона подана, а саме ОСОБА_5 .

Згідно п.7 ч.2 ст.304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року, якою відмовлено у прийнятті скарги ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу, подану від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, повернути ОСОБА_5

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/780/2015 Категорія ст. 303 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_7
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1