Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів палати Верховного Суду України

у кримінальних
справах у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Федченка О.С.
та Гриціва М.І.,

за участю
прокурора засудженого

Дрогобицької
О.М., ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 24 липня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду
міста Києва від 10 квітня 2007 року,

встановила:

цим вироком скасовано вирок Солом'янського районного суду
міста Києва від 29 січня 2007 року й засуджено:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця міста Харкова, раніше неодноразово судимого, останнього
разу 4 вересня 2001 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком
на 3 (три) роки,

за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки й 6
місяців.

Цим же вироком залишено без зміни рішення суду першої
інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2. 24200
(двадцять чотири тисячі двісті) гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

За вироком апеляційного суду ОСОБА_1 визнано винним у
тому, що він 23 серпня 2006 року близько 12 години під час виконання ремонтних
робіт у квартирі № АДРЕСА_1 в місті Києві побачив у розкритій шкіряній сумці
потерпілого ОСОБА_2. пачку грошей, які вирішив викрасти. Скориставшись
тимчасовою відсутністю будь-кого в кімнаті, таємно витягнув звідти чотири
тисячі доларів США та чотири тисячі гривень, чим завдав ОСОБА_2. значну
матеріальну шкоду на загальну суму 24200 гривень.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1. зазначає, що
апеляційний суд, розглядаючи одночасно апеляційне подання прокурора та його
апеляцію про пом'якшення покарання, всупереч вимогам кримінально -
процесуального закону не призначив йому захисника. Твердить, що застосовуючи до
нього більш суворе покарання, суд не врахував, що він почав працювати,
одружився, утримує малодітних дітей, хворіє, опікується хворою матір'ю, є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Вважає, що
потерпілий, залишивши гроші на видному місці, фактично спровокував його на цей
злочин. Просить вирок змінити й пом'якшити покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, доводи
засудженого про скасування вироку з наведених у касаційній скарзі причин,
міркування прокурора Дрогобицької О.М. про залишення вироку без зміни,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що для її задоволення немає підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості та правильність
кваліфікації судом за ч. 3 ст. 185 КК України злочинних дій ОСОБА_1 відповідає
фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в
судовому засіданні доказами й не заперечуються в касаційній скарзі.

Призначаючи покарання, суд врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на покарання.
ОСОБА_1. вчинив умисний корисливий та тяжкий злочин після того, як раніше двічі
був судимий за скоєння аналогічних діянь. Внаслідок його дій у потерпілого була
викрадена значна сума грошей, яка дотепер йому не відшкодована.

Тому з урахуванням цих обставин, а також щирого каяття
засудженого та позитивної характеристики з місця тимчасового ув'язнення,
апеляційний суд призначив йому покарання, яке є необхідним та достатнім для
його виправлення та попередження нових злочинів.

Наведені в касаційній скарзі посилання на обставини, що
пом'якшують покарання та стосуються його особи, не применшують правильність
визначення судом виду та розміру покарання, оскільки, як слушно зазначено у
вироку апеляційного суду, ні документально, ні іншим чином ці обставини не
підтверджуються.

З письмової заяви засудженого, поданої ним під час
судового розгляду справи, видно, що він згодився на розгляд справи без участі
захисника і виявив бажання захищатись проти пред'явленого йому обвинувачення
самостійно (а.с. 87). За віком, фізичним та психічним станом здоров'я,
категорією інкримінованого йому злочину та іншими випадками, передбаченими ст.
45 КПК України, ОСОБА_1. не належить до числа осіб, при розгляді апеляцій щодо
яких участь захисника в апеляційній інстанції є обов'язковою.

Отож твердження засудженого про порушення його права на
захист під час апеляційного розгляду справи є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

вирок апеляційного суду міста Києва від 10 квітня 2007
року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 -
без задоволення.

Судді:

Паневін В.О. Федченко
О.С. Гриців М.І.