У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Канигіної Г.В., Мороза М.А.,

прокурора

Кравченко Є.С.,

потерпілого

ОСОБА_1.,

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 13 листопада 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, касаційними
скаргами потерпілих ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області
від 18 березня 2008 року щодо ОСОБА_3

Вироком Болградського районного суду Одеської області від
11 квітня 2006 року засуджено

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця с. Цаккар Мартунінського району

Вірменії, мешканця с. Жовтневе Болградського району
Одеської області, такого, що на підставі ст. 89 КК України судимості не має,

за ч. 1 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з
ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_2
25 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Постановою Кагарлицького
районного суду Київської області від
12 вересня 2006 року ОСОБА_3, на підставі ст. 1 п. “б” Закону України
“Про амністію” від 31 травня 2005 року, звільнено від покарання у виді позбавлення волі на 2 роки 10 місяців
12 діб за вироком Болградського районного суду Одеської області від 11 квітня
2006 року та ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Одеської області від 11 липня 2006 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Одеської області від 18 березня 2008 року вирок першої
інстанції щодо ОСОБА_3 змінено, його дії перекваліфіковано з ч.
1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання
у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Враховуючи те, що постановою Кагарлицького районного суду Київської
області від 12 вересня 2006 року ОСОБА_3 на підставі ст. 1 п. “б” Закону України
“Про амністію” від 31 травня 2005 року було звільнено від відбування покарання - на
підставі ст. 152 КВК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання.

Згідно з вироком суду ОСОБА_3 визнано винуватим
та засуджено за те, що він 9 січня 2005 року приблизно о 3 годині, знаходячись в
приміщенні бару “Санта-Роза” розташованого у будинку № 56 по вул. Сергієнка в м. Болграді Одеської
області, на ґрунті неприязних відносин, завдав ОСОБА_3 удар предметом типу ножа у живіт, чим заподіяв тілесні ушкодження
у виді сліпого колото-різаного поранення живота в області пупка з пошкодженням тонкого
та товстого кишечнику, верхньої бризжійної артерії, від яких останній помер.

У касаційному поданні прокурор ставить питання про
скасування ухвали апеляційної інстанції щодо
ОСОБА_3 у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону,
невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі
засудженого, та направлення справи на новий апеляційний розгляд. Посилається на
те, що апеляційним судом допущено однобічність аналізу доказів. Зазначає, що
апеляційна інстанція не врахувала вказівки колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України. Вважає, що дії ОСОБА_3 слід
кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України, а також вказує на те, що в ухвалі
апеляційного суду не наведено мотивів щодо кваліфікації дій засудженого за ч.1
ст. 119 КК України.

У касаційних скаргах:

- потерпілий ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційної
інстанції щодо ОСОБА_3 у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального
закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та
особі засудженого, та залишити вирок Болградського районного суду Одеської
області від 11 квітня 2006 року щодо ОСОБА_3 без зміни, а апеляції засудженого
ОСОБА_3 та його захисника - без задоволення. Мотивує це тим, що апеляційний суд
допустив однобічність, беручи до ували лише показання засудженого. Зазначає, що
в порушення вимог ст. 399 КПК України апеляційна інстанція не взяла до уваги
вказівки, зазначені в ухвалі колегії
суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 13
листопада 2007 року, не врахувала всіх обставин справи, зокрема, стан
алкогольного сп'яніння засудженого, характер і локалізацію заподіяного ним
ОСОБА_3 поранення. Вважає, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК
України;

- потерпілий ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційної
інстанції щодо ОСОБА_3 у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального
закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та
особі засудженого, та залишити вирок Болградського районного суду Одеської
області від 11 квітня 2006 року щодо ОСОБА_3 без зміни, а апеляції засудженого
ОСОБА_3 та його захисника - без задоволення.
Доводи в його скарзі аналогічні доводам, які викладені у касаційній
скарзі потерпілого ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду
України, думку прокурора, яка підтримала касаційне подання та вважала, що касаційні
скарги потерпілих підлягають задоволенню, потерпілого ОСОБА_1, який підтримав касаційну
скаргу та вважав за необхідне задовольнити касаційне подання, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи подання та касаційних скарг, колегія суддів вважає,
що подання підлягає задоволенню, а касаційні скарги потерпілих частковому задоволенню
з таких підстав.

Рішення про зміну вироку та перекваліфікацію дій засудженого ОСОБА_3 з ч. 1 ст. 115 на ч.1 ст. 119 КК України апеляційний суд мотивував тим, що зібрані по
справі докази не свідчать про те, що умисел засудженого був направлений на
позбавлення життя потерпілого ОСОБА_3 або заподіяння йому тяжких тілесних
ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого.

Цей висновок суд зробив, оцінивши показання ОСОБА_3, свідків, які були допитані
судом першої інстанції, висновок судово-медичної експертизи.

Однак, зазначене рішення прийнято всупереч
вимогам кримінально-процесуального закону.

За змістом ч. 3 ст. 358 та ч. 5 ст. 362 КПК України
відповідно до принципу безпосередності дослідження доказів апеляційний суд не
вправі давати їм іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо їх не
було досліджено під час апеляційного розгляду.

Із матеріалів справи убачається, що суд апеляційної
інстанції судове слідство не проводив, безпосередньо не дослідив докази, досліджені
судом першої інстанції.

Крім того, при розгляді справи судом апеляційної інстанції не були виконані вказівки,
викладені в ухвалі колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від
13 листопада 2007 року, які згідно зі ст. 399 КПК України є обов'язковими при
повторному розгляді справи.

Скасовуючи ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від 11 квітня 2006 року, якою було змінено
вирок суду першої інстанції та перекваліфіковано дії ОСОБА_3 з ч. 1 ст. 115 на
ч. 1 ст. 119 КК України, касаційна інстанція вказала, що це рішення прийнято
без урахування того, що засуджений завдав удар потерпілому ножем у
життєво-важливий орган - живіт, тому суд без достатніх підстав дійшов висновку
про вчинення злочину з необережності.

Касаційною інстанцією також було зазначено, що, вирішуючи питання про наявність необережної вини вчинення вбивства, суд повинен
врахувати не лише наявність чи відсутність знаряддя вчинення злочину, але й встановити
такі її види як злочинна недбалість або злочинна самовпевненість, що дає можливість
правильно відмежувати умисне вбивство від випадкового спричинення смерті.

Однак, у порушення наведених вище вимог
закону апеляційний суд не врахував указівок суду касаційної інстанції.

Перекваліфікувавши дії засудженого ОСОБА_3 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, апеляційний
суд не вказав вид необережної форми вини, не навів наявність в діях ОСОБА_3 ознак злочинної недбалості чи самовпевненості, що містяться в ст. 25 КК України, а також знову не
врахував віх обставин вчинення злочину, а саме знаряддя злочину та завдання
удару в життєво-важливий орган.

У зв'язку з істотними порушеннями
кримінально-процесуального закону ухвала апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд.

При новому розгляді кримінальної справи
апеляційний суд у встановленому законом порядку має ретельно перевірити
обґрунтованість доводів апеляційних скарг та ухвалити рішення відповідно до
вимог закону.

На підставі наведеного, керуючись статтями
395, 396 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити, касаційні скарги потерпілих ОСОБА_1. та ОСОБА_2. задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області від 18 березня
2008 року щодо ОСОБА_3 скасувати, справу направити
на новий апеляційний розгляд в іншому складі суддів.

Судді:

В.М. Коновалов Г.В. Канигіна М.А. Мороз