Справа № 11- 419 2007 року Головуючий
по 1-ій інстанції Святська О.В.
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року квітня місяця 27
дня. Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді - Гладія С.В.

суддів - Довгаль С.А., Віщика В.М.

з участю прокурора - Подворчана Ю.М.

адвоката ОСОБА_2

засудженого - ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в м. Полтаві
справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_1. і в його
інтересах адвоката ОСОБА_2
на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 1 лютого 2007 року. Цим вироком -

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженець с. Шушвалівка Глобинського району Полтавської області,
громадянин України, не одружений, працював ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат», мешканець
АДРЕСА_1, відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має
судимості, засудженого за ч.1 ст. 115
КК України до 13 років позбавлення волі;
за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років
позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
часткового складання покарань остаточно ОСОБА_1призначено покарання у
вигляді 14 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути
зОСОБА_1. на користь
потерпілого ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 303 грн. 67 коп.
Вирішено питання про речові докази. За ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_1
виправданий.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за злочини, що
вчинені за таких обставин.

25 травня 2003 року близько 24 год. ОСОБА_1 за попередньою змовою з особою, щодо
якої справу виділено в окреме провадження, з метою заволодіння чужим майном
прибули в господарство ОСОБА_4. по АДРЕСА_2, де відкрито заволоділи посудом з
алюмінію, чим заподіяли майнову шкоду потерпілій на 30 грн.

28 березня 2004 року біля 19 год. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, на прохання раніше не знайомого ОСОБА_5, який також перебував у стані
алкогольного сп'яніння, провів його до житлового будинку на АДРЕСА_1, де на
подвір'ї вказаної садиби між ними виникла сварка, під час якої вони ображали
один одного, ОСОБА_1 штовхнувОСОБА_5., від чого ОСОБА_5 впав, а піднявшись,
вдарив ОСОБА_1 палицею по плечу. Через неприязні відносини з метою умисного
вбивства ОСОБА_1 обухом сокири нанісОСОБА_5 не менше двох ударів по голові,
заподіявши йому

2

відкриту
черепно - мозкову травму, внаслідок якої
ІНФОРМАЦІЯ_2року настала смерть потерпілого.

Засуджений ОСОБА_1 в апеляції ставить
питання про скасування
вироку в частині його засудження за ч.1 ст. 115 КК України та про
закриття кримінальної справи в цій частині у зв'язку з тим, як стверджує
апелянт, що він безпідставно засуджений за умисне вбивство ОСОБА_5

В апеляції адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 порушено
питання про скасування вироку місцевого суду в частині засудження ОСОБА_1 за
умисне вбивство та про постановления виправдувального вироку.

Потерпілий ОСОБА_3. у своїх письмових запереченнях просить про залишення
вироку без змін, а апеляцій засудженого ОСОБА_1 і адвоката ОСОБА_2 - без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_1
і в його інтересах адвоката ОСОБА_2 на підтримання апеляцій і просили скасувати
вирок та закрити справу, міркування прокурора про необхідність часткового
задоволення апеляційних вимог обох апелянтів, останнє слово засудженого ОСОБА_1
з проханням про постановления справедливого рішення, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія судів вважає, що вони підлягають
до часткового задоволення із наступних підстав.

Винуватість засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому дій доведена
зібраними у встановленому законом порядку доказами, які ретельно перевірені
судом та докладно наведені у вироку. Зокрема, з мотивувальної частини вироку
випливає, що показання ОСОБА_1, які він давав на досудовому слідстві про
нанесення ним потерпіломуОСОБА_5 двох ударів обухом сокири по голові (т.1
а.с.43-44, 71-72), повністю узгоджуються з іншими дослідженими і перевіреними
судом доказами: даними протоколу відтворення обстановки та обставин події
злочину, під час якого ОСОБА_1 не тільки показав, де і як він нанісОСОБА_5 два
удари обухом сокири по голові, але й пояснив, що цю сокиру він вкинув у
колодязь і ця сокира, про місце знаходження якої до проведення зазначеної
слідчої дії органу досудового слідства не було відомо, була виявлена саме у
цьому колодязі (т.1 а.с.56-58); показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що в його
присутності як понятого ОСОБА_1 показував як він двічі вдарив потерпілого по
голові сокирою і показав колодязь, куди він вкинув цю сокиру, яка там же на
місці була виявлена та вилучена (т.1 а.с.232); висновком судово-медичного
експерта про те, що виявлені на трупі ОСОБА_5 відкрита черепно-мозкова травма,
вдавлені уламкові переломи лівої лобної, тім'яної та правої тім'яної і
скроневої кісток утворилися від двократної дії тупого предмета, яким міг бути
обух сокири (т.1 а.с.49-52); протоколом від 2.04.2004 року про добровільну
видачуОСОБА_1викрадених ним з будинку потерпілого телевізійної приставки,
велосипедних шин та іншого майна (т. 1 а.с.22).

Окрім наведених доказів твердження ОСОБА_1 про його непричетність до
настання смерті ОСОБА_5 спростовується і його власноручно викладеним під час
судового розгляду справи клопотанням від 7.02.2005 р. (т.2 а.с.34), в якому він
не заперечує фактичні обставини, але стверджує, що ці дії щодо ОСОБА_5 він
вчинив у стані оборони і це має бути кваліфіковано за ст. 119 КК України.

Посилання ОСОБА_1 в апеляції на зміст висновку експерта-імунолога №655 від
28.04.2004 р. є неспроможним, оскільки у крові ОСОБА_5 і у плямах крові на
грунті на подвір'ї потерпілого виявлений антиген «Н» (т.1 а.с.34). Ознайомлений
з цим висновком на досудовому слідстві ОСОБА_1 власноручно зазначив у
протоколі, що заяв та клопотань він не має (т. 1 а.с.37).

Неспроможним є також і посилання апелянта ОСОБА_1 на відсутність слідів
крові на сокирі, оскільки вказана ним сокира була витягнута з колодязя (т.1
а.с.58). Внаслідок втрати органом досудового слідства цієї сокири органом
досудового слідства унеможливлюються додаткові дослідження цього предмета.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність у протоколі відтворення обстановки та
обставин події злочину підписів понятих, їх адрес не відповідає дійсності,
оскільки ці дані у протоколі є (т.1, а.с.56-58); в цьому протоколі також
зазначено, що слідчу дію проведено у

3

світло
пору доби в денний час. Відсутність вказівки на точний час проведення слідчої
дії не є таким процесуальним порушенням, що перешкоджає прийняттю правильного
рішення по справі.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що зразки почерку в нього відібрані
зацікавленою, на його думку, особою також не має значення для правильного
вирішення справи, оскільки на експертизу представлені зразки почерку саме
ОСОБА_1, а не іншої особи і засуджений цієї обставини не заперечує.

Спростування почеркознавчою експертизою тверджень ОСОБА_1 про те, що нібито
на багатьох документах містяться не його підписи і не ним виконані записи, а
також неодноразові зміни ним показань свідчать про неправдивість тверджень
ОСОБА_1 про його непричетність до обох епізодів злочинів і це правильно
розцінено судом як обраний ним спосіб захисту з метою уникнути законної
відповідальності.

Не відповідає дійсності й твердження в апеляції ОСОБА_1 про порушення його
права на захист на досудовому слідстві. З матеріалів справи убачається , що
перед кожним допитом в якості підозрюваного або обвинуваченого ОСОБА_1були
роз'яснені права на користування послугами захисника, про що є відповідні
відмітки в протоколах, деОСОБА_1особисто письмово зазначено, що послуг адвоката
він не потребує (т.1 а.с.40,68).

Ретельно перевірені судом і докладно наведені у вироку докази, що
підтверджують вчиненняОСОБА_125.05.2003 року за попередньою змовою з іншою
особою відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_4. Ці дії ОСОБА_1 правильно
кваліфіковані судом за ч.2 ст. 186 КК України, а призначене за цей злочин
покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є справедливим.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що не позбавлені підстав апеляційні
вимоги щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_1 відносно потерпілого ОСОБА_5
Згідно з вищенаведеним висновком судово-медичного експерта потерпілому були
заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що стали причиною його смерті, яка настала
за тиждень після отримання цих ушкоджень. Згідно з роз'ясненням, що міститься у
п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7.02.2003 р. №2 «Про судову
практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи» для відмежування
умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке
спричинило смерть потерпілого мають бути ретельно досліджені докази, що мають
значення для з'ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб,
знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини
припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність даних на підтвердження того, що ОСОБА_1 діяв з
умислом на вбивство. Виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів
вважає, що суб'єктивне ставлення ОСОБА_1 відносно наслідків заподіяних ним.
тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого характеризується
необережністю. За таких обставин дії ОСОБА_1 в цій частині мають бути
кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України. Колегія суддів зазначає, що обставини
справи в цій частині викладені судом у мотивувальній частині саме у
відповідності до кваліфікації за ч.2 ст.121 КК України.

По справі не виявлено порушень норм кримінально-процесуального закону, які
б суттєво впливали на правильність прийняття законного та справедливого рішення

Що стосується інших порушених апелянтами питань про необхідність дослідження
додаткових обставин, судова колегія відмічає відсутність реальної можливості
виконання таких дій внаслідок втрати органами досудового слідства предметів,
про які йдеться в апеляціях.

При постановленні вироку суд виходив з фактичної наявності зібраних по справі
доказів, які суд правильно визначив як стосовні, допустимі і достатні, а тому
висновки суду щодо обставин вчиненняОСОБА_1вищевказаних дій грунтуються на
об'єктивному, повному та всебічному розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності.

4

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 365, 366, 373 КПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_1 і
адвоката ОСОБА_2 частково задовольнити.

Вирок суду змінити. Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 1 ст. 115 КК України
на ч.2 ст. 121 КК України і вважати його засудженим за цією статтею до 9 років
позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового
складання покарань з урахуванням призначеного ОСОБА_1вироком місцевого суду за
ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі остаточно вважати
ОСОБА_1 засудженим до 10 років позбавлення волі.

В решті вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 1
лютого 2007 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін