ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:

головуючого ОСОБА_5

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7

за участю прокурора ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні 26 березня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на вирок Баришівського районного суду Київської області від 14 травня 2014 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років;

- за ч. 3 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років;

- за ч. 3 ст. 355 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_1 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.

ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів за детально викладених обставин у вироку.

Так, ОСОБА_1 19 листопада 2007 року, приблизно о 16-ій годині, разом з двома особами, матеріали справи щодо яких виділені в окреме провадження у зв'язку з їх розшуком, діючи узгоджено між собою, згідно раніше схваленого ними плану, знаходячись по вул. В.Порика у м. Києві, викрали ОСОБА_2, якого доставили до СТ «Гідробудівельник» у с. Дернівка Баришівського району Київської області, де незаконно позбавивши волі останнього, із застосуванням насильства примушували до укладання договору передачі права власності на літак АН-26 особі, матеріали справи щодо якої виділені в окреме провадження у зв'язку з її розшуком.

Крім того, 20 листопада 2007 року при спробі втечі ОСОБА_2 з садівничого товариства, де його незаконно утримували, ОСОБА_1 вчинив його вбивство.

В апеляційному порядку вказаний вирок не переглядався.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку суду щодо ОСОБА_1 із направленням матеріалів справи на нове розслідування, мотивувавши неповнотою та неправильністю досудового слідства, що не може бути усунута судовим слідством через те, що слідчим шляхом не досліджено походження тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, у вигляді крововиливів в області голови і голені, переломи 4 і 5 ребер, причетність до їх спричинення винними особами. Зазначив про допущені судом істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону при ухваленні вироку, що є безумовною підставою до його скасування, оскільки обвинувачення в мотивувальній частині вироку сформульовано й відносно тих осіб, матеріали справи щодо яких виділені в окреме провадження. Вказав також на невідповідність призначеного покарання внаслідок м'якості, зокрема й через визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України не шляхом частково складання, а шляхом поглинення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги прокурора частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України 1960 року прокурор, слідчий, особа, яка проводить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й об'єктивного дослідження обставин справи, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого.

А, згідно зі ст. 64 КПК України 1960 року, при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину, також характер і розмір шкоди, завданої злочином.

Крім того, відповідно до вимог ст. 323 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він постановлений на відносних, допустимих та достатніх доказах, зібраних у порядку встановлених законом, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість підсудного у його вчиненні з достовірністю випливають із матеріалів справи. Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, керуючись законом.

Проте, вказані та інші вимоги кримінально-процесуального закону під час досудового слідства і розгляду справи в судовому засіданні не виконані, обставини, які мають істотне значення, зокрема, й для правильного застосування кримінального закону України, належно не з'ясовані і з достатньою повнотою не досліджені, на що уваги суд не звернув, поспішно постановивши вирок щодо ОСОБА_1

Так, як вбачається з матеріалів справи у потерпілого ОСОБА_2 мали місце тілесні ушкодження - крововиливи в області голови та голені, переломи 4 і 5 ребер, однак, вказані обставини не досліджені слідчим шляхом, щодо них не прийнято жодного правового рішення, що суперечить вимогам ст. 22 КПК України 1960 року.

Як встановлено у п. 14 висновку експерта № 57від 19 квітня 2011 року «крім перелому правого верхнього рогу щитоподібного хряща, …виявлені також тілесні ушкодження у вигляді прямих переломів 4, 5 ребер справа з початковими реактивними змінами, крововиливи в м'які покрови голови справа з початковими реактивними змінами, крововилив в ділянці лівої гомілки з вираженими реактивними змінами, які виникли від контакту тіла з тупими предметами, що мали обмежену контактуючу поверхню, незадовго до наступлення смерті, але в певній послідовності, так крововилив в ділянці лівої гомілки виник раніше від перелому ребер і крововиливу в покрови голови» (а.с. 176 т. 15).

Разом з тим, за викладеним обвинуваченням в обвинувальному висновку «на світанку 21 листопада 2007 року…прибувши на зазначене місце ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 дістали труп ОСОБА_2 Ввечері 21 листопада 2007 року, діючи умисно, для більш щільного зв'язування ОСОБА_1 натиснув ногою на грудну клітину ОСОБА_2, чим спричинив йому перелом правих 4 та 5 ребер».

Натомість, суд першої інстанції взагалі вказані обставини не досліджував, походження цих тілесних ушкоджень не встановлював, питання про причетність підсудних до їх спричинення не вирішував.

Крім того, згідно даних, що містяться у висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 57 від 26 квітня 2011 року, перелом правого верхнього рогу щитоподібного хряща міг утворитися як внаслідок стискання ділянки гортані пальцями рук з боків, так і від удару тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею по ділянці кінця правого верхнього рогу в напрямку справа наліво.

Також судом першої інстанції досліджено висновок судової медико-криміналістичної експертизи № 112-МК від 8 квітня 2008 року, за яким перелом щитовидного хряща ОСОБА_2 виник від двомоментної дії - первинного розгинання ріжка та подальшого згинання ріжка. Можливість виникнення перелому внаслідок одноразового удару ребром долоні чи кулаком виключається.

При цьому, органом досудового слідства не встановлено обставини спричинення зазначеного ушкодження та його наслідки. За пред'явленим обвинуваченням ОСОБА_1 він тягнув потерпілого за комір дублянки в положенні спиною до низу. Жодних обставин щодо здавлювання шиї потерпілого пальцями рук чи удару тупим предметом досудовим слідством не встановлено, з метою перевірки цих даних слідчих дій не проведено, судовим слідством така неповнота не усунута.

Втім, причиною смерті ОСОБА_2 відповідно до висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 57 від 26 квітня 2011 року могла явитися механічна асфіксія внаслідок травматичної дії в ділянці шиї.

Таким чином, сукупність наведених суттєвих недоліків слідства, а також інших, зазначених у касаційні скарзі прокурора, що не можуть бути усунуті самостійно судом, дають підстави вважати, що висновки суду, викладені у вироку суду, є передчасними, суперечливими й не випливають із встановлених фактичних обставин. Зазначені питання, зважаючи на їх характер, обсяг та спосіб встановлення, можуть бути усунуті лише в процесі розслідування справи. Отже, погоджуючись з доводами касаційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити частково, вирок суду скасувати, а справу направити на нове розслідування.

Колегія суддів вважає, що раніше обраний ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою має бути залишений без зміни, враховуючи ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України 1960 року та пунктом 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 14 травня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а матеріали справи направити прокурору Баришівського району Київської області на нове розслідування.

Раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_1 у виді тримання під вартою залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ __________________

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7