Справа № 11-а-2249/07.
Категорія: ст. 368 ч.1 КК
Головуючий у першій інстанції- Пруднік О.А.
Доповідач- Наставний В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
листопада 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого -
судді Бєлан Н.О.,

суддів -
Єфімової О.І., Наставного В.В.,

з участю
прокурора - Мінакової Г.О.,

захисника
засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 ,

засудженого -
ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Києві кримінальну справу
за апеляцією прокурора, який брав участь
у розгляді справи судом першої інстанції,
- помічника прокурора Оболонського району м. Києва Онуфрієвої Ю.В. на вирок Оболонського
районного суду м. Києва від 17 вересня
2007 року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, працює заступником директора ДП ДКТБ
«Фотон», інваліда другої групи, постраждалого внаслідок Чорнобильської
катастрофи, одружений, раніше не судимий, засуджений за ст. 368ч.1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі
без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим
строком на 1 рік, якщо він протягом
іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов»язки.

На
підставі ст. 76 КК України ОСОБА_1
зобов"язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу вказаних органів, повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_1
вироком суду визнано винним в тому, що
він, працюючи на посаді виконуючого
обов»язки директора Державного підприємства «Дослідне
конструкторсько-технологічне бюро «Фотон»,
являючись службовою особою,
використовуючи своє службове становище,
12.07.2007 року біля 12 години в приміщенні свого службового
кабінету, розташованого в будівлі АП
АКТЕ «Фотон» по

вул.
Фрунзе, 160 в м.
Києві, отримав хабара від приватного підприємця
ОСОБА_3 в сумі
11.150 грн. за укладення
з ним договору оренди
нерухомого майна, що належить до державної власності.

В
апеляції прокурор, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції,
не оспорюючи кваліфікації і доведеності вини засудженого ОСОБА_1 вказує
на м"якість призначеного судом покарання із застосуванням ст. 69 КК України без призначення додаткового
покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною
діяльністю, оскільки суд недостатньо
врахував тяжкість вчиненого ним злочину та обставини вчинення злочину, також зазначає, що суд рішення про застосування ст. 69 КК України належним чином не
мотивував, наявність декількох
пом»якшуючих обставини та обставин, які
суд визнає виключними, у вироку не
зазначені, прокурор просить з цих
підстав вирок скасувати в частині призначеного покарання із застосуванням ст. 69 КК України, постановити новий вирок і призначити ОСОБА_1
за ст. 368ч.1 КК України покарання у
виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов»язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов»язків на
підприємствах всіх форм власності строком на 2 роки, на підставі
ст. 75 КК України звільнити його від призначеного основного покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Заслухавши
доповідача, пояснення прокурора про
обгрунтованість апеляції, скасування
вироку районного суду в частині призначеного покарання та постановления вироку
апеляційного суду про призначення ОСОБА_1 покарання із застосуванням
додаткового покарання, пояснення
захисника і засудженого про заперечення проти апеляції та обґрунтованість і
законність вироку суду, провівши судові
дебати, вислухавши останнє слово
засудженого, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції,
апеляційний суд вважає, що
апеляція не підлягає задоволенню за таких обставин.

При
призначенні ОСОБА_1 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, а також дані про
його особу, обставини, що пом»якшують покарання, про які було зазначено у вироку, і правильно призначив за ст. 368ч.1 КК України покарання у виді
позбавлення волі із застосуванням ст. 69
КК України без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною
діяльністю, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим
строком та покладенням на нього відповідних обов"язків.

Мотивуючи у вироку призначення ОСОБА_1 покарання із
застосуванням ст. 69 КК України щодо
додаткового покарання та ст. 75 КК
України суд першої інстанції послався на те,
що він враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу та обставини, що пом»якшують покарання. При цьому суд
врахував вік ОСОБА_1, стан його здоров»я, сімейні обставини, те, що
він є інвалідом другої групи,
постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину. Суд вказав
на наявність по справі декількох зазначених вище обставин, визнав їх такими, що пом»якшують покарання ОСОБА_1, та істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, а також
врахував, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, не займає посаду
директора, має значний трудовий
стаж, характеризується лише з позитивної
сторони. Враховуючи зазначене, суд
першої інстанції прийшов до висновку про призначення ОСОБА_1 за ст. 368ч.1 КК України покарання у виді
позбавлення волі із застосуванням ст. 69
КК України до додаткового покарання - без позбавлення права обіймати певні
посади чи займатися певною діяльністю та застосування ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання у
виді позбавлення волі з випробуванням.
Таке рішення суду з врахуванням зазначених обставин є обґрунтованим та
відповідає вимогам закону, при цьому суд
зазначив обставини, які

пом»якшують покарання, і
істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину та обставини,
які він визнає виключними.

Доводи
апеляції щодо тяжкості вчиненого злочину є безпідставні, оскільки ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1
злочину та обставини його вчинення,
судом належним чином були враховані при призначенні покарання, про що зазначено у вироку суду. Сама ж
тяжкість злочину не є перешкодою для застосування ст. 69 КК України. Ступінь тяжкість злочину
враховуються разом з іншими обставинами,
зазначеними в ст. 65 КК України, що і було враховано судом першої інстанції
при призначенні покарання.

Врахування
судом при застосуванні ст. 75 КК України
тих же пом»якшуючих обставин, що і при
застосуванні ст. 69 КК України не є
порушенням вимог закону.

За таких
обставин, призначене ОСОБА_1 покарання
із застосуванням ст. 69 КК України щодо
додаткового покарання можна визнати таким,
що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових
злочинів, таке покарання відповідає
вимогам ст. 65 КК України.

Таким
чином, доводи апеляції прокурора щодо
м»якості призначеного ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 69 КК України та щодо неналежного
мотивування застосування цієї статті є безпідставні, вони не відповідають матеріалам справи і
вимогам закону, вирок суду є законним і
обгрунтованим, а тому апеляція
задоволенню не підлягає.

На підставі
наведеного і керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, Апеляційний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 17 вересня 2007 року відносно
ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, -
помічника прокурора Оболонського району м.
Києва Онуфрієвої Ю.В. без задоволення.