Номер провадження: 11-сс/785/429/15
Номер справи місцевого суду: б/н
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

його захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року, в рамках кримінального провадження за №0001395 внесеному до ЄРДР 10.03.2015 року за ознаками ч.1 ст.121 КК України, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 ,-

встановила
Оскарженою ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_11 , погодженого з прокурором прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001395 від 10.03.2015 року про обрання відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Туркменабат, Республіки Туркменістан, туркмена, громадянина Республіки Туркменістан, який є студентом 4 курсу Одеської державної академії технічного регулювання та якості та який тимчасово мешкає у АДРЕСА_1 , дані про наявність судимості якого відсутні,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 10.03.2015 року о 20 год. 20 хв., перебуваючи на вул. Балківська 139/а у м. Одесі, разом з невстановленими слідством особами, вступив в суперечку з групою осіб, серед яких перебував ОСОБА_12 .

В подальшому, в ході зазначеної суперечки, ОСОБА_8 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , став наносити останньому удари руками в область голови, після чого, як останній почав тікати. Надалі ОСОБА_8 , заздалегідь заготовленим ножем, наніс с заду ним удар в область лівого стегна ОСОБА_12 , спричинивши йому при цьому тілесні ушкодження, які були небезпечні для життя в момент спричинення, у вигляді колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням стегнової артерії.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та вирішуючи питання щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя послався на ненадання прокурором доказів, що ОСОБА_8 може переховуватися від досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказав при цьому, що той факт, що підозрюваний є громадянином іншої країни сам по собі не може свідчити про наявність ризику можливості переховування його від органу досудового розслідування і послався на відсутність даних, які б свідчили про те, що з моменту скоєння кримінального правопорушення він переховувався від досудового розслідування.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором була подана апеляція, в якій посилаючись на незаконність постановленої слідчим суддею ухвали прокурор вказав, що судом не об`єктивно, однобічно були оцінені матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання.

Прокурор вважає, що слідчим суддею не враховані існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: можливості незаконного впливу на потерпілого і перешкоджання кримінальному провадженню, можливість переховування від органів досудового розслідування чи суду. На думку прокурора, покладення слідчим суддею на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не може запобігти цим ризикам.

Крім того вважає, що слідчим суддею не були належним чином враховані дані про його особу, а саме те, що він не працевлаштований, не одружений, є громадянином іншої держави, не має у власності нерухомого майна та відповідної реєстрації на території України, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, можливості залишення місця проживання та переховування його від органів досудового розслідування чи суду, в тому числі і за кордоном.

Посилаючись на існування підстав для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; виступ прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги; підозрюваного та його захисників, які заперечували проти апеляції прокурора; слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження; вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, та обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту виходячи з наступних підстав:

ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у спричиненні потерпілому ОСОБА_12 , тілесних ушкоджень, які були небезпечні для життя в момент їх спричинення і дії якого кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України. Зазначена підозра грунтується на отриманих органом досудового слідства доказах, які наявні у матеріалах кримінального провадження.

Згідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з оскарженої ухвали, слідчий суддя послався на доведеність прокурором обгрунтованої підозри та не доведення ним існування хоча-б одного з наявних у ст.177 КПК України ризиків, та прийшов до висновку про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановивши викладені ним в оскарженій ухвалі обставини, у відповідності до вимог ч.2 ст.194 КПК України, повинен був прийняти рішення про відмову у застосуванні запобіжного заходу, однак обрав підозрюваному більш м`який запобіжний захід, при цьому належним чином не керувався нормами закону та не мотивував мотиви та підстави обрання як запобіжного заходу - домашнього арешту.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді стосовно відсутності ризиків можливого впливу підозрюваним на потерпілого та свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню та вчинення ним нового злочину, оскільки ці обставини не підтверджені прокурором та органом досудового розслідування, в тому числі і в ході апеляційного розгляду.

Таким чином доводи прокурора про те, що слідчим суддею не взято до уваги те, що відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не грунтуються на матеріалах справи.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з твердженням слідчого судді про відсутність будь яких ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки на думку колегії суддів, само по собі скоєння підозрюваним кримінального правопорушення у якому він підозрюється, даних про особу підозрюваного, який є громадянином іншої держави, тимчасово мешкає та навчається на території України та через декілька місяців закінчує навчання, свідчить про можливість переховування його від органів досудового розслідування та суду та обґрунтованого існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що у відповідності до вимог ст.194 КПК України є підставою для обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як інші ризики прокурором доведені не були.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої, на даний час, підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також наявність ризику, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

У відповідності до вимог ч. 4 зазначеної статті, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведена недостатність застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а з урахуванням даних, передбачених ст.178 КПК України, а саме вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється; тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим; характеризуючих особу даних, який по місцю проживання та навчання характеризується позитивно, наявність у нього на даний час місця навчання, міцність його соціальних зв`язків, його майновий стан та відсутність у нього судимості, свідчать про можливість обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При прийнятті цього рішення, судова колегія також приймає до уваги відсутність вчинення ним до розгляду апеляції дій, направлених на перешкоджання будь яким чином кримінальному провадженню, а в зв`язку з тим, що він є студентом та зобов`язаний відвідувати заняття, вважає за необхідне встановити час його перебування під домашнім арештом у період з 19 години до 07 години наступного дня та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по місцю проживання, в межах строку досудового розслідування по кримінальному провадженню та з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 184, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_11 , погодженого з прокурором прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ,в період з 19 години до 7 години наступного дня, роз`яснивши підозрюваному ОСОБА_8 його обов`язок щодо заборони залишати вказане житло у зазначений час.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися із житла без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця навчання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Виконання ухвали апеляційного суду Одеської області про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Строк дії ухвали апеляційного суду Одеської області про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, з 25.03.2015 року та закінчується 17.05.2015 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4