Справа № 1-341/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2011 року Кіровський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого: судді Петрова Р.І.,

при секретарі: Волошиній О.О.,

за участю прокурора: Зотової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого приватним підприємцем, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується у скоєнні грубого порушення законодавства про працю, за таких обставин.

12 березня 2002 року виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради було видано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 серія В02 № 523463.

Підприємницьку діяльність ОСОБА_1 до теперішнього часу здійснює на території підприємства «Кооперативний ринок» за адресою: місто Кіровоград, вулиця 50 років Жовтня, 27.

Так, в квітні 2010 року ОСОБА_1 прийняв на роботу на посаду реалізатора непродовольчих товарів ОСОБА_2П, а у липні 2010 року прийняв на таку ж посаду ОСОБА_3, однак умисно, з метою економії коштів при сплаті обов'язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів при виплаті працівнику заробітної плати, намагаючись приховати від державних та контролюючих органів фактичну чисельність найманих працівників, всупереч вимог ст.ст. 24, 24-1 КзпП України та ст. 29 Закону України «Про оплату праці», не звернувся до Кіровоградського міського районного центру зайнятості і не уклав у встановленому порядку трудові угоди з працівниками, чим порушив вимоги ст. ст. 2, 24 КЗпП України.

Крім того, ОСОБА_1, в порушення ст. 74, 253, 255, 256, 258, 258-1 КЗпП України, ст.ст. 11, 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не подав відповідної звітності до Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді та Кіровоградської міської виконавчої дирекції Кіровоградського обласного фонду з тимчасової втрати працездатності, не забезпечив найманих працівників гарантіями з обов'язкового соціального страхування від нещасних випадків і професійних захворювань, наданням щорічних відпусток із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. ОСОБА_1, використовуючи найману працю ОСОБА_2 та ОСОБА_3, без укладення трудових договорів, ведення табелю робочого часу, нарахування заробітної плати та обов'язкових державних платежів, надання відпусток в повному обсязі та оплати лікарняних найманим працівникам, передбачених трудовим законодавством, умисно порушив передбачені законодавством України права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на працю, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності, на пенсійне забезпечення. Також, ОСОБА_1, всупереч ст. 48 КЗпП України, п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58, відповідних записів про працевлаштування в трудові книжки працівників не зробив.

Таким чином, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, під час здійснення підприємницької діяльності, з квітня 2010 року по лютий 2011 року, використовуючи працю найманих працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не оформивши з ними трудові відносини у встановленому законом порядку, грубо порушив законодавство про працю. Обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчиненні грубого порушення законодавства про працю визнав повністю, у вчиненому розкаювався та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності у звязку з його дійовим каяттям, мотивуючи це тим, що він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, після вчинення злочину щиро покаявся, сприяв розкриттю злочину, на час розгляду справи почав оформляти трудові відносини з працівниками у встановленому законом порядку, шкоду злочинними діями не завдав. Прокурор та потерпілі також просили суд задовольнити клопотання підсудного та звільнити його від кримінальної відповідальності внаслідок дійового каяття.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, після вчинення злочину щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, на час розгляду справи почав оформляти трудові відносини з працівниками у встановленому законом порядку, шкоду злочинними діями не завдав.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у звязку з його дійовим каяттям, оскільки в наявності всі умови для закриття справи, визначені ст. 45 КК України.

Керуючись ст.ст. 7-2, 248 КПК України, ст. 45 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172 КК України, у звязку з його дійовим каяттям.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172 КК України закрити.

Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, обраний щодо ОСОБА_1, скасувати.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_4