Ухвала іменем україни 21 травня 2015 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000629, за касаційною скаргою засудженого на вирок Апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2014 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Полтави, проживаючого по АДРЕСА_1, який визнаний винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_1

встановив:

у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 стверджує про суворість призначеного йому покарання Апеляційним судом Полтавської області. Зазначає, що при призначенні йому покарання апеляційним судом не враховано те, що він визнав вину, щиро розкаявся у вчиненні злочинів і сприяв їх розкриттю, а також те, що він утримує трьох дітей і має певні тяжкі захворювання. Звертає увагу на ту обставину, що в результаті вчинення злочинів не спричинено тяжких наслідків. Просить вирок Апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2014 року щодо нього змінити, пом'якшивши призначене йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців.

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2014 року ОСОБА_1, раніше судимий: 09 червня 2009 року за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України на 3 роки обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік; 17 січня 2011 року за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, звільненого 11 вересня 2012 року умовно - достроково на строк 1 рік і 10 днів,

визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 КК України, та призначено покарання :

- за ч. 1 ст. 311 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки;

- за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавленні волі строком на 3 роки 6 місяців із конфіскацією Ѕ частини належного йому майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців із конфіскацією Ѕ частини належного йому майна.

10 жовтня 2014 року Апеляційним судом Полтавської області скасовано указаний вирок місцевого суду у частині призначеного ОСОБА_1 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України та за сукупністю злочинів, та постановлено свій вирок, за яким засуджено ОСОБА_1 до покарання:

- за ч. 1 ст. 311 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки;

- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавленні волі строком на 6 років із конфіскацією Ѕ частини належного йому майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією Ѕ частини належного йому майна.

Доповнено мотивувальну частину вироку суду при кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 307 КК України кваліфікуючою ознакою-вчинення злочину повторно. Виключено з мотивувальної частини вироку вказівку суду про визнання обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, яка перебуває у стані наркотичного сп'яніння.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого на підтримання скарги, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості вироку Апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_1, перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.

11 березня 2014 року ОСОБА_1, будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ч.2 ст. 307 та ч.2 ст. 309 КК України, повторно, умисно з метою збуту, придбав у невстановленої слідством особи в м. Полтава психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, масою 0,012 г, який зберігав при собі і за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1, після чого в період часу з 16:00 до 17:25 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2, збув за 120 грн ОСОБА_2

25 березня 2014 року ОСОБА_1, повторно, умисно з метою збуту, придбав у невстановленої слідством особи в м. Полтава психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, масою 0,0048 г, який зберігав при собі за місцем свого проживання за вищевказаною адресою, після чого в період часу із 14:25 год. до 14:35 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3, збув за 120 грн ОСОБА_3

25 березня 2014 року ОСОБА_1 умисно незаконно придбав і зберігав з метою використання для виготовлення психотропної речовини - метамфетаміну 9,8 см3 соляної кислоти, яка є прекурсором.

Засуджений не оскаржує доведеність винуватості в учиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 307 КК України , та правильність застосування кримінального закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації його дій.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили судам постановити законні та обґрунтовані судові рішення, не встановлено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 307 КК України Апеляційний суд Полтавської області врахував суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, ступінь їх тяжкості, які віднесені до тяжких злочинів і злочинів середньої тяжкості, дані про засудженого, який мав непогашену та незняту судимість, перебував на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності», утримував неповнолітню дитину, має незадовільний стан здоров'я та проходив лікування по програмі замісної терапії. Суд погодився з правильним визнанням місцевим судом пом'якшуючих покарання обставин - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів і виключив таку обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину у стані наркотичного сп'яніння.

При цьому суд дійшов правильного висновку про те, що указані вище пом'якшуючі покарання обставини у сукупності не дають підстав для призначення ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, пов'язаних з незаконним обігом наркотиків, і не свідчать про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, ураховуючи конкретні обставини вчинених злочинів, їх суспільну небезпечність, а також те, що останній має незняту і непогашену судимість, у тому числі за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Призначене ОСОБА_1 апеляційним судом покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Доводи ОСОБА_1 щодо невідповідності призначеного йому покарання тяжкості злочинів та його особі внаслідок суворості є безпідставними.

Ті обставини, що ОСОБА_1 визнав свою вину, щиро каявся, активно сприяв розкриттю злочинів, утримує неповнолітнію дитину, має незадовільний стан здоров'я і проходить лікування було враховано судом при призначенні засудженому покарання.

Разом з тим, не є підставою для пом'якшення призначеного засудженому покарання та обставина, що дружина ОСОБА_1 померла, а її двоє неповнолітніх дітей, які не були усиновлені засудженим, залишилися без материнської опіки.

З огляду на викладене, відсутні підстави для зміни вироку Апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2014 року та пом'якшення призначеного ОСОБА_1 покарання.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

постановив:

вирок Апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_________________________ _____________________ _______________________

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6