У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Гриціва М.І., Школярова
В.Ф.,

за участю прокурора

Сорокіної О.А.,

розглянула в судовому
засіданні в місті Києві 28 жовтня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, яка брала участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок
Ленінського районного суду м. Вінниці від 6 грудня 2006 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької
області від 10 травня 2007 року щодо ОСОБА_1

Вказаним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянина України, неодноразово судимого,

останній раз
15.12.2005 р. за ч.1 ст. 309 КК України

до позбавлення волі строком на 2 роки,

засуджено за ч. 2 ст. 152 КК України до позбавлення волі строком
на 5 років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного
покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і призначено
остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Вироком задоволено цивільний позов про стягнення
матеріальної і моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_2 та вирішено долю речових доказів.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Вінницької області від 10 травня 2007 року
вирок залишено без змін.

ОСОБА_1, який раніше судимий за злочин проти статевої свободи та
статевої недоторканості особи, визнано судом винним і засуджено за те, що він повторно
16 червня 2005 року біля будинку № 12-а по вул. Стельмаха в м.
Вінниці із застосуванням фізичного насильства і погроз зґвалтував потерпілу ОСОБА_2

У касаційному поданні прокурор,
посилаючись на те, що суд неправильно застосував кримінальний закон, оскільки
судом неправильно призначено покарання за сукупністю вироків, і призначене
покарання є занадто м'яким, просить скасувати постановлені судові рішення, а
справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
яка підтримала касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню.

Як убачається із вироку, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи,
визнаних судом доведеними, та ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених
доказів, є правильними. У касаційному поданні ці висновки суду не оспорюються.

Водночас при призначенні покарання
суд повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України щодо загальних положень
призначення покарання з метою реалізації принципів законності, справедливості,
обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно
до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Як
убачається з матеріалів справи, злочин, передбачений ч. 2 ст. 152 КК України і за
який засуджено ОСОБА_1, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.
Сам ОСОБА_1 з 2000 року був тричі засуджений, один раз за злочини проти
статевої свободи та статевої недоторканості особи (а.с. 112, 311).

При призначенні покарання судом не
встановлено обставин, які б пом'якшували
покарання, а обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину у
стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, призначаючи покарання ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 152 КК України,
суд дійшов передчасного висновку про те, що застосування покарання, яке
відповідає нижній межі санкції, встановленій вказаним законом, є необхідним і достатнім для його виправлення
та попередження нових злочинів.

Також суд припустився помилки і
неправильно застосував кримінальний закон, призначаючи ОСОБА_1 остаточне покарання.

Як убачається з матеріалів справи,
злочин, за який ОСОБА_1 засуджений, він вчинив 16 червня 2005 року. Однак, 5
серпня 2005 року та 15 грудня 2005
року стосовно ОСОБА_1 були винесені обвинувальні вироки місцевими судами м.
Вінниці, за якими йому було призначено відповідні міри покарання (а.с. 311).

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України,
якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен
ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то
покарання призначається за правилами, встановленими частинами 1-3 ст. 70 КК
України. У цьому випадку в строк покарання зараховується покарання, відбуте
повністю чи частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.
72 КК України.

Таким чином, застосування судом ст.
71 КК України при призначенні остаточного покарання ОСОБА_1 необхідно визнати
неправильним.

Апеляційним
судом вказані помилки місцевого суду не виправлені.

За
таких обставин вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 6 грудня 2006 року
та ухвала колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Вінницької області від
10 травня 2007 року підлягають скасуванню, а справа направленню
на новий судовий розгляд, під час якого серед іншого належить врахувати вищенаведене
і перевірити усі доводи, на які посилається прокурор у касаційному поданні. Якщо при новому судовому
розгляді справи суд дійде висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого
йому злочину, то покарання вказаній особі має бути призначеним з дотриманням вимог
ст. 65 КК України, а також відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України
“Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.

Керуючись
статтями 395, 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

касаційне
подання прокурора, яка брала участь у розгляді
справи судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Вінниці
від 6 грудня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Вінницької області від
10 травня 2007 року стосовно ОСОБА_1
скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд у той же суд.

С У Д Д І :

Присяжнюк Т.І.
Гриців М.І.
Школяров В.Ф.