Єдиний унікальний номер №440/1108/14-к
Провадження №1-кп/440/7/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

та обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Буську Львівської області в залі суду кримінальне провадження № 0000267 за підозрою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

по ч.2 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 12 травня 2014 року приблизно о 23.20 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з метою заправки пальним автомобіля марки «ВМW 330 СD» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на той час він керував, заїхали на територію АЗС-72 «ОККО», що в м.Буськ по вул.Львівській, де ОСОБА_6 , зупинився біля заправочної колони та попрямував до оператора-касира ОСОБА_7 , якій замовив заправити автомобіль дизельним пальним. В той час ОСОБА_5 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину, пересів за кермо вказаного автомобіля , очікуючи, поки автомобіль не буде заправленим , та завів двигун автомобіля , а ОСОБА_4 , очікуючи завершення заправки автомобіля, відійшов від оператора в сторону. Коли заправка автомобіля була завершена, а в бак автомобіля було залито 61,08 літра дизпалива, за ціною 15,39 грн. за літр, ОСОБА_4 , повідомивши оператора-касира про те, що переплутав банківську картку, швидко наблизився до автомобіля, за кермом якого був ОСОБА_5 та сівши на сидіння пасажира з місця вчинення злочину на вказаному автомобілі зникли, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 940,02 грн.

Таким чином суд вважає доведеним факт заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, за попередньою змовою групою осіб, передбачений ч.2 ст.190 КК України.

Перед початком судового розгляду між сторонами кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні № 0000267 в порядку, передбаченому ст. ст.468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.2 ст.190 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, а саме:у вигляді штрафу в сумі 850 гривень. Із застосуванням ч.4 ст.53 КК України розстрочити виплату штрафу на 6 місяців.

Вивчивши документи кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-469, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією статті 190 ч.2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджене в ньому покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає вимогам Кримінального закону.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Обвинуваченому розяснено ч.5, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлені, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених аб.1, 2, 3, 4 пункту 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд під час якого прокурор зобовязаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його прав на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене між сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, які встановлені ч. 5, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нерозяснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких розяснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_7 не з`явилась, подала заяву з проханням справу слухати без її участі, повідомила суду, що підтримує угоду про примирення, просить її затвердити та розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України,

Прокурор також просив затвердити угоду про примирення, яка відповідає вимогам закону та визначена міра покарання за вчинений злочин відповідає вимогам Кримінального закону.

За наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час розгляду справи по суті, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання і ухвалення обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

Затвердити угоду від 23 липня 2014 року про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_7 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання: штраф в сумі 850 гривень. Із застосуванням ч.4 ст.53 КК України розстрочити виплату штрафу на 6 місяців.

Матеріали кримінального провадження № 0000267 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при кримінальному провадженні 1-кп/440/93/2014.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1