Номер провадження: 11-кп/785/568/15
Номер справи місцевого суду: 511/1864/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.02.2015 р., -

встановила:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не судимий, засуджений за ч. 1 ст. 162 КК України і йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що 12.08.2012 року, близько 08:30 год., маючи намір на незаконне проникнення до володіння особи, знаходячись біля присадибної ділянки, розташованої на адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_9 , переліз під сіткою, якою огороджена територія домоволодіння і земельна ділянка, де почав обприскувати плодові дерева невідомою речовиною обприскувачем у вигляді 1-1,5 пластикової пляшки з розсіювачем, однак був помічений ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Після того, як був помічений незнайомими йому людьми, ОСОБА_8 з місця злочину зник.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.02.2015 р. відносно нього скасувати, провадження по справі закрити.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляції, прокурора, який вважав необхідним вирок залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляції з наступних підстав.

Об`єм обвинувачення ОСОБА_8 в незаконному проникненні на присадибну ділянку ОСОБА_9 12.08.2012 року о 8:00-8:30 годині ранку суд першої інстанції визнав доведеним показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - друзів сина господаря домоволодіння.

Не приймаючи доводи ОСОБА_8 і його захисника про необґрунтованість обвинувачення, суд у вироку допустив припущення про наявність у ОСОБА_8 можливості непомітно залишити територію базару в АДРЕСА_1 .

Роблячи висновок про відсутність у свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_10 підстав для обмови ОСОБА_8 в зв`язку з відсутністю між ними будь-яких відношень, суд, таким чином, прагне спростувати покази інших свідків ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ) про те, що обвинувачений у вказаний час знаходився на базарі й торгував овочами.

При цьому, суд першої інстанції зробив висновок про критичне відношення до показів ОСОБА_9 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , враховуючи їх не дружні відносини з обвинуваченим, що свідчить про сумніви суду в достовірності їх показів і наявності у них підстав для обмови ОСОБА_8 .

Факт наявності тривалих неприязнених відносин між сусідами ОСОБА_14 і ОСОБА_17 вбачається із матеріалів кримінального провадження, які досліджені судом першої інстанції, але ніякої оцінки їм, крім критичного відношення до показів ОСОБА_17 , судом не надано.

11.12.2012 року за заявою ОСОБА_18 було внесено відомості в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000130 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 241 ч. 1 КК України.

В заяві вказувалось на те, що ОСОБА_9 організував на своїй присадибній ділянці столярне виробництво, в результаті якого відбувається забруднення атмосферного повітря шкідливими для життя, здоров`я людей а також довкілля речовинами.

По заявам ОСОБА_14 і ОСОБА_19 сусідів ОСОБА_17 , проводилось обстеження присадибних ділянок і були встановлені факти загибелі насаджень (т. 1 а.с. 95-97; т. 2 а.с. 29-34; 127-140).

Із ухвали слідчого судді вбачається, що досудове слідство по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_17 за ст. 241 ч. 1 КК України на протязі декількох років фактично не проводиться, неодноразово припинялося, вказівки слідчого судді і прокурора не виконувались, що відображено і в черговій ухвалі слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.03.2015 року, яка винесена після оголошення вироку відносно ОСОБА_8 і надана апеляційному суду (т. 2 а.с. 161-162).

З цієї ж ухвали слідчого судді вбачається, що за скаргами Каменських керівництвом ГУМВС України в Одеській області слідчий ОСОБА_20 в 2014 році була притягнута до дисциплінарної відповідальності за порушення кримінального процесуального законодавства України, бездіяльність під час досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_9 .

Звертає на себе увагу той факт, що цей же слідчий в 2014 році активно розслідував кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 по заяві ОСОБА_9 .

З заявою про загибель багаторічних насаджень та плодових дерев в держадміністрацію ОСОБА_18 звернулась 17.07.2012 р. і комісія 02.08.2012 року перевірила цю заву на місці, підтвердивши факт загибелі насаджень (т. 2 а.с. 32-34).

Захистом заявлялись клопотання про витребування (т. 2 а.с. 28) і приєднання до матеріалів справи копії заяви ОСОБА_15 від 12.11.2012 р. з постановою, в задоволенні яких судом було відмовлено (т. 2 а.с. 111-113).

Вказуючи на необ`єктивність і односторонність судового розгляду, адвокат підкреслювала обгрунтованність раніше заявленого відводу судді (т. 2 а.с. 117-130; 26).

В ході апеляційного розгляду захистом були надані вказані документи, які мають, за висновком колегії суддів, пряме відношення до об`єму обвинувачення ОСОБА_8 і перевірці доводів апеляції про його необґрунтоване засудження.

Вказані документи свідчать про те, що 12.11.2012 р. (тобто після встановлення факту загибелі насаджень у Каменських) ОСОБА_15 звернулась з заявою про те, що на протязі з травня 2012 року по листопад 2012 року ОСОБА_8 труїв її плодові дерева шляхом обприскування їх через паркан поляризатором. Постановою від 12.11.2012 р. в порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 КПК України (т. 2 а.с. 156-157).

Звертає на себе увагу той факт, що на день подачі заяви 12.11.2012 року ні про який факт незаконного проникнення ОСОБА_8 на їх присадибну ділянку ОСОБА_15 в правоохоронні органи не повідомляла, вказуючи лише на обприскування дерев через паркан.

Через два роки, 13.02.2014 року, ОСОБА_9 подав заву про факт проникнення ОСОБА_8 на його територію 12.08.2012 року, пояснюючи те, що ОСОБА_8 в цей день обприскував їх фруктові дерева, знищив їх і спричинив шкоду на суму 10 693 грн. (т.1 а.с. 2, 11).

Вказані обставини документально не підтверджені.

В ході судового розгляду обвинувачений і захисник звертали увагу суду шляхом поставлення питань потерпілому ОСОБА_9 і свідкам ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про дату проникнення ОСОБА_8 , яку потерпілий вказував в первинній заяві.

Потерпілий ОСОБА_9 поясняв, що він вказував дату проникнення ОСОБА_8 на його територію 12.07.2012 року помилково в зв`язку з давністю події. Аналогічні пояснення надані і свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Звертає на себе увагу той факт, що заява ОСОБА_9 про факт проникнення ОСОБА_8 12.07.2012 року в матеріалах кримінального провадження відсутня, але факт її подачі підтверджується питаннями слідчого ОСОБА_20 ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про причину уточнення дати проникнення ОСОБА_8 , на що всі вказані особи однаково пояснювали, що забули (т. 1 а.с. 11, 26, 32, 39).

Обвинувачений ОСОБА_8 пояснював вказані обставини тим, що він працював в спільному підприємстві Вітмарк - Україна з 14.11.2008 р. до 11.07.2013 року, і, оскільки 12.07.2012 року був робочий день, він не міг бути обвинувачений в проникненні на територію домоволодіння ОСОБА_9 в цей час, то заявник подав другу заяву про проникнення 12.08.2012 року вихідний день, в зв`язку з чим і вказані свідки одночасно виправили свою помилку в даті, що свідчить про їх змову на його обмову.

Прагнення обмовити ОСОБА_8 вбачається і в обставинах видання характеристики на ОСОБА_8 за запитом представника ОСОБА_9 .

В характеристиці, яка видана на запит вказаної особи, голова сільської ради відобразив відомості про те, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності (т. 2 а.с. 48-49), що суперечить даним ІЦ про відсутність відомостей про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності (т. 1 а.с. 71).

Викладені факти відсутності відомостей про проникнення ОСОБА_8 в заяві 2012 року, наявності двох заяв ОСОБА_9 з різними датами одного проникнення, зміна пояснень, нібито, свідками цього проникнення в даті ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_16 ), свідчать про неможливість визнання показів вказаних осіб достовірними доказами винуватості ОСОБА_8 в незаконному проникненні на присадибну ділянку ОСОБА_9 12.08.2012 року, на що обґрунтовано вказується в доводах апеляційної скарги.

Крім того, обґрунтованим є і довід апеляції обвинуваченого про те, що суд у вироку вийшов за межі пред`явленого йому обвинувачення.

Органом досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що він переліз через паркан (т. 2 а.с. 86).

Між тим, суд у вироку встановив інший спосіб проникнення ОСОБА_8 переліз під сіткою.

Вказаний висновок суду пояснюється тим фактом, що в ході досудового слідства і судового розгляду не була встановлена можливість ОСОБА_8 перелізти через огорожу в зв`язку з висотою паркану і його конструктивними особливостями (т. 1 а.с. 15, 115, 116, 118, 119).

Обвинувачений ОСОБА_8 обґрунтовано звертав увагу суду і на неможливість таємно проникнути на ділянку ОСОБА_9 в зв`язку з наявністю у нього по периметру ділянки камер відеоспостереження.

Потерпілий ОСОБА_9 пояснював, що він не пам`ятає, коли вони були встановлені, а свідок ОСОБА_15 пояснила, що камери відеоспостереження були встановлені восени 2012 року.

Однак, свідки ОСОБА_21 і ОСОБА_22 показали, що камери були встановлені в 2008 році.

Відображаючи ці покази свідків ОСОБА_21 і ОСОБА_22 у вироку і оцінюючи покази свідків ОСОБА_17 критично, суд ніякої оцінки цим обставинам не дав.

Крім того, пояснював ОСОБА_8 і про наявність у Олійника собаки бійцівської породи, яка вільно переміщується по ділянці ОСОБА_17 і свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вказували, що, приїхавши з ОСОБА_23 до його будинку, він закрив собаку у вольєрі.

Місце проникнення ні органом досудового слідства, ні судом не встановлено і ніяких доказів у вигляді факту пошкодження паркану, підкопу грунту під ним, щоб вказувало на можливість такого проникнення - в матеріалах справи немає.

Свідок ОСОБА_22 показала, що на її ділянку немає вільного доступу, підняти сітку огорожі ОСОБА_17 з її боку не можливо в зв`язку з давністю її встановлення і ніяких слідів переміщення сітки на її ділянці в 2012 році не було.

Всім вказаним обставинам належна оцінка судом в вироку не дана і доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про необґрунтоване засудження колегія суддів визнає обґрунтованими.

Вирок суду, який ґрунтується на припущеннях і показах свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , достовірність яких колегією суддів піддана сумніву, не може бути визнаний законним і обгрунтованим в силу вимог ст. 62 Конституції України, в зв`язку з чим він підлягає скасуванню, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю факту незаконного проникнення до володіння особи.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 284 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.02.2015 р. відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ст.162 ч. 1 КК України скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю події вказаного кримінального правопорушення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4