АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/619/15 Справа № 186/2353/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати апеляційного суду Дніпропетровської області з кримінальних справ в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000047, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2013 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Першотравенська Дніпропетровської області, українець, громадянин України, раніше не судимий:

Засуджений: - за ч.1 ст.185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України до одного року 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК України до 2( двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь: ОСОБА_9 1010 (одна тисяча десять) гривень; ОСОБА_10 -400 (чотириста) гривень 00 копійок; ОСОБА_11 2300 (дві тисячі триста) гривень 00 копійок; ОСОБА_12 - 2200 (дві тисячі двісті) гривень 00 копійок, з яких 1700 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_13 4000 (чотири тисячі) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог закону

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин:

ОСОБА_7 09.09.2012 року о 8.00 годині підійшов до банкомату КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Першотравенськ, вул. Шкільна, буд. 25 і зателефонував ОСОБА_14 та під приводом матеріальної допомоги, шляхом обману заволодів пін-кодом банківської картки КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та пін кодом з СМС повідомлення, яке надійшло на мобільний телефон № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_7 користуючись послугою КБ «Приватбанк» - «екстрені гроші» та діючи умисно, керуючись єдиним корисливим мотивом, таємно, усвідомлюючи, що його дії ніхто не бачить о 08 годині 09 хвилин 04 секунди 09.09.2012 року з банкомату КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Першотравенськ, вул. Шкільна, буд. 25, зняв грошові кошти в сумі 660 грн. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, о 08 годині 44 хвилини 05 секунд 09.09.2012 року з банкомату КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Першотравенськ, вул. Шкільна, буд. 25, зняв гроші в сумі 1000 грн. та о 16 годині 49 хвилин 47 секунд 09.09.2012 року з банкомату КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Першотравенськ, вул. Шкільна, буд. 25, зняв гроші в сумі 260 грн., чим завдав ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 1920 грн.

В подальшому, 09.09.2012 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_7 зателефонував на мобільний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 , та під приводом надання матеріальної допомоги її хворій дитині запропонував перевести 400 грн. на банківську картку КБ «Приватбанк», номер якої не встановлено, для її активації і подальшого отримання ОСОБА_14 матеріальної допомоги в сумі 10 000 грн., на що ОСОБА_14 погодилася і власноруч, добровільно перевела на банківську картку КБ «Приватбанк», номер якої не встановлено, гроші в сумі 400 грн.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 09.09.2012 року о 18 годині знову зателефонував ОСОБА_14 і сказав, що операція щодо активації його банківської картки не відбудеться та для того, щоб ОСОБА_14 повернути свої гроші потрібно перевести ще 600 грн. на банківську картку КБ «Приватбанк»,номер якої не встановлено та яка належала ОСОБА_7 , на що ОСОБА_14 погодилась і власноруч, добровільно перевела на банківську картку КБ «Приватбанк»,номер якої не встановлено, гроші в сумі 600 грн., чим ОСОБА_7 завдав ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.

02.01.2013 року об 11 годині 28 хвилин ОСОБА_7 реалізуючі свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, 02.01.2013 року о 12 годині 00 хвилин підійшов до банкомату КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Першотравенськ, вул. Гагаріна, буд. 1-В, і зателефонував ОСОБА_10 та під приводом надання матеріальної допомоги, шляхом обману заволодів пін-кодом банківської картки КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 та пін кодом з СМС повідомлення, яке надійшло на мобільний телефон № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_10 .

Після цього ОСОБА_7 , користуючись послугою КБ «Приватбанк» - «екстрені гроші», діючи повторно умисно, керуючись корисливим мотивом, таємно, усвідомлюючи, що його дії не бачать сторонні особи, о 14 годині 20 хвилин 02.01.2013 року з банкомату КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: Дніпропетровська обл. м. Першотравенськ, вул. Гагаріна, буд. 1-в, зняв гроші в сумі 400 грн., чим завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 400 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 04.01.2013 року реалізуючі свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, о 14 годині підійшов до банкомату КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Першотравенськ, вул. Гагаріна, буд. 1-В та зателефонував ОСОБА_9 , в ході розмови з якою під приводом надання матеріальної допомоги, шляхом обману заволодів пін-кодом банківської картки КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 та пін кодом з СМС повідомлення, яке надійшло на мобільний телефон № НОМЕР_6 та який належить ОСОБА_9 .. Після цього ОСОБА_7 користуючись послугою КБ «Приватбанк» - «екстрені гроші», діючи повторно умисно, керуючись корисливим мотивом, таємно, усвідомлюючи, що його дії не бачать сторонні особи, о 14 годині 13 хвилин 04.01.2013 року з банкомату КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Першотравенськ, вул. Гагаріна, буд. 1-в, зняв гроші в сумі 1000 грн., під час чого банком було знято комісію 10 грн. Вказаними вище умисними діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1010 грн.

Крім цього 22.07.2013 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_7 реалізуючі свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_7 зателефонував на мобільний номер НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_15 , та під приводом пропозиції надання матеріальної допомоги запропонував перевести 600 грн. на банківську картку КБ «Приватбанк» № НОМЕР_8 для її активації і подальшого отримання ОСОБА_15 матеріальної допомоги в сумі 5 000 грн. ОСОБА_15 погодилась і власноруч, добровільно перевела на банківську картку КБ «Приватбанк» № НОМЕР_8 гроші в сумі 600 грн.. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 зателефонував на мобільний номер НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_15 , та під приводом пропозиції надання матеріальної допомоги запропонував перевести ще 100 грн. на банківську картку КБ «Приватбанк» № НОМЕР_8 для її активації і подальшого отримання ОСОБА_15 матеріальної допомоги в сумі 5 000 грн. ОСОБА_15 погодилась і власноруч, добровільно перевела на банківську картку КБ «Приватбанк» № НОМЕР_8 гроші в сумі 100 грн. чим останній завдано матеріальної шкоди на загальну суму 700 грн.

Крім того, 29.09.2013 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_7 реалізуючі свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману грошима, які належать ОСОБА_16 , ОСОБА_7 діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, о 17годині 20 хвилин підійшов до банкомату КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Першотравенськ, вул. Гагаріна, буд. 1-а і зателефонував ОСОБА_16 , під час розмови з якою під приводом надання матеріальної допомоги, шляхом обману переконав ОСОБА_16 перевести на банківську картку КБ «Приватбанк» № НОМЕР_9 , яка належить ОСОБА_7 гроші в сумі 2300 грн. в подальшому ОСОБА_16 перерахувала на вказаний вище рахунок грошові кошти в сумі 2300 грн, які належали її доньці - ОСОБА_11 , за результатами чого ОСОБА_7 шляхом обману повторно заволодів грошима в сумі 2300 грн. та завдав матеріальної шкоди на вказану вище суму.

В подальшому, 14.10.2013 року об 11 годині 45 хвилин ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_7 зателефонував на мобільний номер НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_17 , та під приводом пропозиції надання матеріальної допомоги запропонував перевести 800 грн. на банківську картку КБ «Приватбанк» № НОМЕР_11 для її активації і подальшого отримання ОСОБА_17 матеріальної допомоги в сумі 5 000 грн. ОСОБА_17 погодилася і власноруч, добровільно перевела на банківську картку КБ «Приватбанк» № НОМЕР_11 гроші в сумі 800 грн., чим останній завдано матеріальної шкоди на вказану вище суму.

Крім того 20 листопада 2013 року о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_7 повторно заволодів чужим майном шляхом обману. ОСОБА_7 зателефонував на мобільний номер НОМЕР_12 , який належить ОСОБА_13 , та під приводом надання матеріальної допомоги її хворій дитині запропонував перевести 4000 гривень на банківську картку КБ «Приватбанк», № НОМЕР_13 , яка належить ОСОБА_7 , для її активації і подальшого отримання ОСОБА_13 матеріальної допомоги в сумі 11000 гривень, на що ОСОБА_13 погодилася та власноруч, добровільно перевела на банківську картку КБ «Приватбанк» НОМЕР_14 , яка належить ОСОБА_7 гроші в сумі 4000 гривень

Крім того, 14 січня 2014 року о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_7 реалізуючі свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом 14.01.2014 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_7 зателефонував своїй знайомій ОСОБА_18 та попросив у неї номер банківської картки, мотивуючи це тим, що йому будуть перераховані грошові кошти, а власної картки він не має. ОСОБА_18 погодилася та продиктувала ОСОБА_7 номер своєї картки (№ НОМЕР_15 ), ким будуть перераховані кошти та за що ОСОБА_18 не знала. В подальшому 14.01.2014 року о 13 годині 30 хвилин, знаходячись у себе вдома за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_7 знову зателефонував ОСОБА_12 та під приводом надання матеріальної допомоги, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_12 в сумі 1700 грн., які вона о 13 годині 32 хвилини 14 січня 2014 року за допомогою банкомату перевела на банківську карту № НОМЕР_15 , що належить ОСОБА_18 .

Після цього 14.01.2014 року близько 15.00 години ОСОБА_7 зустрівся зі своєю знайомою ОСОБА_18 біля магазину «Флірт», в якому вона працює. Під час зустрічі ОСОБА_18 передала йому грошові кошти в сумі 1700 грн., які заздалегідь зняла зі своєї картки № НОМЕР_15 з банкомату, що знаходиться в магазині «Золушка», який розташований за адресою м. Першотравенськ, вул.Горького,5-в. Отримавши грошові кошти ОСОБА_7 поїхав до м. Дніпропетровська де витратив їх на свої особисті потреби чим завдав ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1700 гривень.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень та їх юридичну кваліфікацію, вважає призначене йому судом покарання занадто суворим. Просить вирок районного суду скасувати, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції та судових дебатах прокурор, вважає, що вирок являється законним та обґрунтованим, який не підлягає зміні чи скасуванню, а апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню, прокурор вважає, що справу було розглянуто в порядку ст. 349 КПК України, тому ОСОБА_7 було роз`яснено наслідки, до того ж вину він визнав повністю. Отже ОСОБА_7 не має права оскаржувати фактичні обставини кримінального провадження, вважає, що призначене покарання є обґрунтованим.

Обвинувачений підтримує свою апеляцію та разом з адвокатом ОСОБА_8 просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд. Апелянт не згоден з кваліфікацією його дій за ч.1, 2 ст. 185 КК України.

Захисник підтримав апеляцію обвинуваченого та акцентував увагу суду на тому, що ОСОБА_7 протягом судового розгляду визнавав всі епізоди, проте ОСОБА_8 вважає, що в обвинуваченого був умисел на шахрайство.

В останньому слові ОСОБА_7 просив скасувати вирок районного суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши обвинуваченого та його захисника які підтримали апеляцію, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляції і просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи в апеляції та в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень обґрунтовані сукупністю належно одержаних по справі і ретельно досліджених судом доказів є правильними. Кримінальне провадження районним судом було розглянуто в порядку ст. 349 КПК України, тому ніким з учасників процесу не можуть оспорюватись фактичні обставини кримінального провадження, а тому колегія суддів не входить в їх обговорення, а розглядає провадження лише в межах апеляційної скарги стосовно виду та розміру покарання. Судом вірно встановлені всі фактичні обставини скоєних обвинуваченим злочинів.

Колегія суддів вважає, що причетність обвинуваченого до скоєних злочинів підтверджується насамперед неодноразовими показаннями ОСОБА_7 в ході досудового слідства і під час судового засідання, в якому він детально розповів всі обставини скоєння ним кримінальних правопорушень, визнавши свою вину повністю.

Дії ОСОБА_7 суд обґрунтовано кваліфікував - за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка (таємне викрадення чужого майна) вчинена повторно;

- за ч.2 ст.190 КК України, як шахрайство, заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання в ході досудового і судового слідства були належно досліджені всі обставини справи. Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що досудове і судове слідство було проведено з дотриманням вимог КПК України, належним чином, докази зібрані по справі у законний спосіб, є достатніми та допустимими.

Що стосується обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає, що воно призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з належним врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При винесенні вироку, районний суд врахував тяжкість скоєних обвинуваченим злочинів, у відповідності до ст.12 КК України, скоїв злочини середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікаря нарколога не знаходиться, знаходиться на обліку у лікаря психіатра (діагноз: легка дебільність), відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №87 від 17 квітня 2014 року визнаний осудним, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує) за місцем проживання характеризується посередньо, продовжує скоювати кримінальні правопорушення під час розгляду даного кримінального правопорушення судом (16 липня 2014 року ОСОБА_7 пред`явлено підозру в скоєнні 14 червня 2014 року кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України).

Пом`якшуючою обставиною суд обґрунтовано визнав щире каяття ОСОБА_7 у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, а обтяжуючих обставин встановлено не було.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що покарання призначене ОСОБА_7 за сукупністю злочинів у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі за вказані кримінальні правопорушення є обґрунтованим і справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення.

Порушень в ході досудового слідства або в судовому засіданні вимог кримінально - процесуального законодавства, які б були підставою для зміни або скасування вироку, перевіркою матеріалів кримінального провадження, колегією суддів не виявлено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляції обвинуваченого не має, а даний вирок є законним і обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 408 КПК України (2012 року) колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_19 ОСОБА_20 Свідерська