Справа № 357/7912/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/868/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 30.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
30 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 та прокурора на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 124 КК України та кримінальне провадження за його обвинуваченням закрито.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 491 грн. 04 коп.

Вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно ухвали суду, 14 квітня 2015 року приблизно о 23 години 30 хвилин, на проїжджій частині поряд із буд. № 3 по вул. Л. Курбаса в м. Біла Церква між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, яка переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 ряд ударів кулаками по різним частинам тіла та кинув по останньому камінням, чим заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синця на шиї справа, синця в тім`яній ділянці зліва, садна на правому колінному суглобі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_8 при цьому намагався наносити ОСОБА_7 у відповідь удари та припинити дану бійку. Під час бійки ОСОБА_8 розуміючи, що він є інвалідом 2- ї групи, а ОСОБА_7 , маючи фізичну перевагу, може заподіяти шкоду його життю та здоров`ю, з метою захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, перевищуючи межі необхідної оборони, в ході бійки, дістав із кишені барсетки розкладний ніж, для припинення протиправних дій ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_8 , тримаючи у правій руці ніж, маючи умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, хоча і мав можливість припинити протиправні дії з боку останнього із заподіянням значно меншої шкоди потерпілому, умисно наніс ОСОБА_7 один удар ножем в ліву частину тулуба, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючої рани живота зліва, ушкодження великого сальника, наявність крові в черевній порожнині, дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя, завдавши потерпілому шкоди, яка явно не відповідала в даному випадку небезпечності посягання та обстановці захисту, чим перевищив межі необхідної оборони.

Не погоджуючись з ухвалою, потерпілий ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими, а ухвала незаконною у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням кримінального процесуального закону. Також зазначає, що витрати за проведення двох судово-медичних експертиз та витрати пов`язанні з його лікуванням в державному лікувальному закладі з ОСОБА_8 на користь держави не стягнуті.

Не погоджуючись з ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що ухвала є незаконною у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного в ухвалі кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі доказах, що в апеляційному порядку не заперечуються.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи потерпілого ОСОБА_7 та прокурора про те, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, діянню особи дана правильна кваліфікація, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення. Звільняючи обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції зазначених вимог закону у повній мірі не дотримався.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд прийняв рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, мотивувавши тим, що ОСОБА_8 є інвалідом 2 групи, тому до нього відповідно до положень ст.ст. 56, 57, 61 КК України неможливо застосувати покарання, які передбачені санкцією ст. 124 КК України. Згідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року за № 7, суд не в праві перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Разом з тим, санкцією ст. 124 КК України передбачене покарання у вигляді арешту на строк до 6 місяців, яке відповідно до положень ст. 60 КК України не застосовується лише до осіб віком до 16 років, вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років. Оскільки, ОСОБА_8 не відноситься до вказаної категорії осіб, то застосування до нього положення п.8 вищезазначеної Постанови є незаконним та безпідставним. Крім покарань, передбачених ст.ст. 56, 57, 61 КК України, статтею 124 КК України передбачено ще й покарання, передбачене ст. 60 КК України.

За таких обставин, висновки суду про необхідність звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст. 124 КК України є передчасними і належним чином не обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду не відповідає вимогам закону, а тому не може вважатися законною і обґрунтованою у зв`язку із чим підлягає скасуванню, з направленням на новий судовий розгляд в той же суд, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2015 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 124 КК України та провадження по справі закрито, скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Головуючий

Судді