Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

за участю прокурора ОСОБА_6,

розглянула в судовому засіданні 17 березня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою першого заступника прокурора Закарпатської області на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Закарпатської області від 09 вересня 2014 року щодо ОСОБА_1

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що

не має судимостей в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до вимог ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 09 вересня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 у частині звільнення його від призначеного покарання змінено.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов'язку, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Уточнено назву кримінально-виконавчої інспекції.

У решті вирок суд залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що за невстановлених обставин незаконно, з метою збуту придбав психотропну речовину - метамфетамін, загальною масою 0,7722 г. та особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 5,9 г., які в подальшому незаконно зберігав з метою збуту за місцем свого проживання в АДРЕСА_1.

11 листопада 2011 року ОСОБА_1, знаходячись за вищезазначеною адресою, незаконно за 1000 грн. збув ОСОБА_2, який здійснював санкціоновану оперативну закупівлю наркотичного засобу, психотропну речовину - метамфетамін, масою 0,1039 г., а іншу частину вищезазначених наркотичних засобів продовжував незаконно зберігати там же до часу їх виявлення та вилучення працівниками міліції під час обшуку.

Крім цього, ОСОБА_1 незаконно, за невстановлених обставин придбав нарізний карабін «LAKEFIELD 64В» та 32 патрони до нього, які переніс до місця свого проживання в АДРЕСА_1 та незаконно зберігав до 11 листопада 2011 року, тобто до часу їх виявлення та вилучення працівниками міліції.

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із судовими рішеннями, постановленими щодо ОСОБА_1, через неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого внаслідок м'якості, просить їх скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, при призначенні ОСОБА_1 покарання безпідставно застосував положення ст.ст. 69, 75 КК України, свого рішення при цьому не мотивував, у зв'язку з чим призначене покарання, на його думку, не відповідає вимогам ст. 65 КК України. Крім того, посилається на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам кримінального-процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану скаргу, а також просив звернути увагу на незазначення судом редакції закону, за яким засуджено ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку злочинів та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України в касаційній скарзі прокурором не оспорюються.

Щодо доводів прокурора, викладених у його касаційній скарзі, про неправильне застосування місцевим судом кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочинів та особі засудженого внаслідок м'якості, у зв'язку з необґрунтованим застосуванням при призначенні засудженому покарання положень ст.ст. 69, 75 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Положенням ст. 69 КК України визначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м'якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_1 покарання із застосуванням положення ст. 69 КК України та звільняючи його від подальшого відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, місцевий суд, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, як убачається з мотивувальної частини вироку, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставини, що пом'якшує покарання - щире каяття, а також дані про особу засудженого, зокрема, те, що він є інвалідом ІІІ-ої групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких є інвалідом з дитинства, працює, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою, що не має судимостей в силу ст. 89 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи засудженому покарання із застосуванням положення ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на певний строк та звільняючи його від подальшого відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 КК України.

Призначене ОСОБА_1 судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його м'яким, як про це зазначено у касаційній скарзі прокурора, колегія суддів не знаходить.

Крім того, покарання судом призначене в межах санкції закону, який діяв на час вчинення інкримінованих злочинів.

Суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи апеляції прокурора, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, й з наведенням відповідних мотивів дійшов обґрунтованого висновку про їх безпідставність.

Перегляд справи в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли б вплинути на правильність та обґрунтованість судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960 року), пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Закарпатської області від 09 вересня 2014 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5