АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/2120/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/76/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.289 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000324, за апеляційною скаргою прокурора Бучацького району Тернопільської області, на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадина України, уродженця с. Переволака Бучацького р-ну Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, не працюючий, не судимий

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши 2 (два) роки іспитового строку.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту продовжено до набрання вироком законної сили.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 в користь державного бюджету 2201 грн. 63 коп. судових витрат за проведення експертиз.

Згідно з вироком суду 29 вересня 2014 року о 16 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на автодорозі с. Нові Петликівці Бучацького р-ну Тернопільської області, умисно, незаконно заволодів автомобілем марки Вольксаген Т 4 1.9 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1977 року випуску, який належить на праві приватної власності та перебував у користуванні ОСОБА_9 , жителя села Нові Петликівці Бучацького району Тернопільської області, чим спричинив йому значну матеріальну шкоду на суму 8 300 грн. 92 коп.

Не погоджуючись з вироком суду в частині кваліфікації дій засудженого, прокурор подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, просить вирок суду змінити, перекваліфікувавши дії обвинуваченого з ч.2 ст.289 КК України на ч.1 ст.289 КК України, оскільки внаслідок заволодіння обвинуваченим транспортним засобом потерпілого, останньому матеріальних збитків завдано не було, а тому в діях ОСОБА_8 відсутня така кваліфікуюча ознака ч.2 ст.289 КК України, як завдання значної матеріальної шкоди потерпілому

Заслухавши доповідача - суддю апеляційного суду; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора Бучацького району та, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить змінити вирок суду першої інстанції, перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.2 на ч.1 ст.289 КК України і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та встановленням 2 роки іспитового строку, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просить її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені у судовому засіданні, належно оцінені судом і детально викладені в вироку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, а також застосування закону, який підлягає застосуванню.

Як слідує із змісту вироку місцевого суду, дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, що спричинило значну матеріальну шкоду потерпілому.

У відповідності з п.3 примітки до ст.289 КК України матеріальна шкода визнається значною у разі заподіяння реальних збитків на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.1 ч.2 ст.22 ЦК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті реальним збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, що вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Тому, якщо транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень унаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує, така кваліфікуюча ознака як заподіяння значної шкоди відсутня.

З обвинувачення, яке визнав суд першої інстанції доведеним, ухвалюючи вирок, слідує що реальні збитки викраденому транспортному засобу заподіяні не були.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи прокурора про відсутність завданої потерпілому матеріальної шкоди внаслідок заволодіння його транспортним засобом і, як наслідок, неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими, у зв`язку з чим дії обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно перекваліфікувати з ч.2 на ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Згідно з положенням ст.65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням того, що у зв`язку із перекваліфікацією дій обвинуваченого обсяг обвинувачення, за яким засуджено ОСОБА_8 зменшився, колегія суддів вважає, що йому слід пом`якшити покарання, обравши його в межах санкції ч.1 ст.289 КК України, у виді позбавлення волі та звільнивши його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Бучацького району Тернопільської області задовольнити частково.

Вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 із ч.2 ст.289 КК України на ч.1 ст.289 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши 2 (два) роки іспитового строку.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В решті вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

______________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2