Справа № 711/1882/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого-судді : ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.365 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення прокурора - ОСОБА_4 ,

та сторони захисту - захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Городківка Крижопільського району Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, який працював молодшим інспектором 2 категорії відділу режиму і охорони Черкаського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби в Черкаській області, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи наркозалежною особою, в перших числах січня 2015 року незаконно, без мети збуту, придбав у невстановленої особи наркотичний засіб, який зберігав при собі, а 6 січня 2015 року перед тим як мав заступати на чергування з метою вжиття наркотичного засобу під час несення служби, запакував каннабіс в медичний шприц та запаяв його за допомогою запальнички і поклавши його до кишені своєї куртки, перевіз його і прибув біля 18 години на чергування до Черкаського слідчого ізолятора, розташованого по вулиці Благовісній,234 в м. Черкаси, де проходив службу на посаді молодшого інспектора відділу режиму і охорони. Під час його особистого огляду він добровільно видав вказану речовину відповідальному офіцеру установи ОСОБА_6 . Відповідно до висновку експерта № 2/45 від 30.01.2015року, надана на експертизу речовина, в саморобному контейнері з-під медичного шприцу містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено каннабіс. Маса наркотичного засобу у перерахунку на суху речовину становить 6,12 грамів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю в незаконному зберіганні без мети збуту для власного вживання наркотичного засобу. Показав, що він, працюючи на посаді молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони Черкаського СІЗО № 30, під час чергування відповідно наказу начальника установи про забезпечення охорони та нагляду на добу № 6дск від 05.01.2015року, безпосередньо перед тим як заступати на службу в установі проводиться особистий огляд особового складу та чергові повинні здати свої мобільні телефони і інші заборонені речі. Коли відповідальний офіцер Шевцов, близько 18 години 30 хвилин його запитав чи є у нього заборонені речі, то він сказав що «так» та добровільно видав шприц з каннабісом. Після цього було повідомлено керівництво СІЗО та правоохоронні органи. Через деякий час приїхав слідчий прокуратури з понятими, а також працівники міліції, які в подальшому склали відповідні документи. Ще до приїзду слідчого йому хтось із працівників СІЗО, які підходили до кімнати, де він знаходився сказав, що йому краще сказати, що він ніс наркотик для передачі комусь із арештованих, бо серед особового складу СІЗО не може бути наркоманів, а тому він і сказав, що ніс наркотик для передачі арештованому, що і було задокументовано. Цієї позиції за погодженням з адвокатом він притримувався під час всього розслідування, бо боявся, що він буде арештований та «сидіти» серед тих, кого охороняв. Що стосується наркотиків, то він їх став вживати ще в армії, а коли почав працювати в СІЗО, то також почав вживати канабіс. Про те, що він вживає наркотики знали його батьки. Під час проходження комісії при оформленні на службу він тричі здавав сечу на аналізи. Після усіх цих подій він добровільно пішов в наркодиспансер та пройшов курс лікування від наркозалежності. На досудовому розслідуванні він оговорив себе та давав покази про те, що ніс наркотичний засіб для збуту іншій особі, яка утримується в СІЗО, назвавши ім`я « ОСОБА_7 ».

Крім визнання своєї вини підсудним його вина також повністю підтверджується наступними доказами, які були дослідженні в судовому засіданні:

· протоколом огляду місця події від 06.01.2015 року із додатками, в ході якого було вилучено саморобний контейнер зі шприца, в якому знаходилась речовина зеленого кольору. Також у вказаному протоколі зазначено зі слів підсудного, що він мав намір передати вказаний контейнер одному із засуджених на ім`я « ОСОБА_7 ».

· протоколом огляду речових доказів з додатком диском із відеозаписом з якого вбачається, що

· висновком експерта № 2/45 від 30.01. 2015 року згідно якого надана на дослідження речовина що була вилучена у ОСОБА_3 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено каннабіс. Вага якої становить 0.066248 Н, а маса відповідно якого складає 6,12 грама.

- показами експерта ОСОБА_8 , яка була допитана в судовому засіданні та показала що, оскільки в запитаннях слідчого про призначення експертизи було поставлено питання про вагу наркотичної речовини, а не про її масу, то у висновку вона і зазначила вагу у Ньютонах, як було поставлено у запитанні до експерта. Але оскільки для вирішення питання про відповідальність тієї чи іншої особи, що стосується кількості наркотичного засобу повинно виражатись маса такої речовини, то вона в описовій частині висновку експерта і вказала, що маса вилученої речовини у підсудного в висушеному вигляді складає 6,12 грама, що відповідає вазі, яка визначена у Ньютонах, а саме - 0.066248 Н..

- показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які показали, що вони були понятими при огляді місця події в слідчому ізоляторі та бачили як слідчий вилучив контейнер, вироблений зі шприца, в якому знаходилась рослинна речовина зеленого кольору та ще якісь речі. Зі слів ОСОБА_11 він мав намір вказану речовина передати одному із арештованих, під час того як мав заступити на службу. На час їх приходу всі речі були на столі у спортзалі. При яких обставинах вона була виявлена у ОСОБА_11 , то вони цього не бачили.

- показами свідка ОСОБА_6 , який показав суду, що 06.01.2015 року він був відповідальним офіцером по Черкаському СІЗО та особисто проводив огляд ОСОБА_3 при заступанні останнім на чергування. На пропозицію видати заборонені речі та предмети ОСОБА_3 сам добровільно видав із внутрішньої кишені куртки згорток у якому була заборонена до носіння речовина - каннабіс. Особистий огляд у вигляді перевірки ОСОБА_6 вмісту кишень ОСОБА_3 ним не проводився. При ньому для чого ніс ОСОБА_3 наркотичні засоби останній не повідомляв. Також вказаний свідок повідомив суду, що камери в яких утримуються затримані особи обладнані оглядовими віконцями, які мають всередині скло, яке прикручене болтами чи саморізами. Для відкручування вказаних болтів необхідні спеціальні інструменти викрутка чи плоскогубці, які теж є забороненими речами для користування на зміні молодшими інспекторами. Вказаних речей при особистому огляді у ОСОБА_3 не було виявлено 06.01.2015 року.

- показами свідка ОСОБА_12 , який повідомив суду, що працює на посаді чергового помічника начальника СІЗО, очевидцем огляду ОСОБА_3 06.01.2015 року не був, але коли йому повідомив ОСОБА_13 , що під час огляду у Підгорного було вилучено речовину, яка схожа на наркотичний засіб, то він повідомив у відповідні органи та доповів керівництву. Також пояснив, що в принципі можливо під час несення служби покурити канабіс постовим. --- Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_14 , який працює на посаді чергового помічника начальника СІЗО, очевидцем огляду ОСОБА_3 06.01.2015 року не був, але повідомив суду, що можливість покурити каннабіс під час чергування у ОСОБА_3 була, для чого проносив каннабіс ОСОБА_3 він не чув.

- показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 які показали суду, ОСОБА_17 є їхнім сином та вони проживають однією сім`єю. Їх син, був наркозалежною особою і неодноразово був ними помічений за курінням саме каннабісу, але після проходження курсу лікування від наркозалежності з 27.01.2015 року по 09.02.2015 року в КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» він припинив вживати наркотичні засоби.

Покази вказаних свідків, не дивлячись на те, що вони є батьками обвинуваченого та в деякій мірі зацікавлені в результатах розгляду справи, підтверджуються довідкою з КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер», згідно якої ОСОБА_3 є наркозалежною особою та у зв`язку з цим проходив у вказаному закладі відповідний курс лікування від наркозалежності.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачувався в тому, що він, працюючи згідно наказу начальника управління Державної пенітенціарної служби в Черкаській області № 83 о/с від 07.04.2014 року на посаді молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони Черкаського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби в Черкаській області, маючи спеціальне звання молодшого сержанта внутрішньої служби та в силу ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», будучи працівником правоохоронного органу незаконно придбав, зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб.

А також, що він, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що він явно виходить за межі наданих йому повноважень, з метою збуту наркотичної речовини, отримав на зупинці по вулиці Благовісній у місті Черкаси, у невстановленої слідством особи наркотичний засіб, який згідно висновку експерта № 2/45 від 30.01.2015 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом - каннабіс масою наркотичного засобу 6,12 г.

Продовжуючи свої умисні дії, направлені на збут наркотичного засобу, ОСОБА_3 під час чергування відповідно наказу начальника установи про забезпечення охорони та нагляду на добу № 6дск від 05.01.2015 року та 6 січня 2015 року, заступаючи в наряд, близько 18 години 30 хвилин, намагався пронести особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою наркотичного засобу 6,12 г у власній внутрішній боковій кишені куртки на територію Черкаського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби в Черкаській області, розташованої за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 234 та був затриманий співробітниками ізолятора на контрольно-пропускному по пропуску людей, які в присутності двох понятих чоловічої статі виявили та вилучили в подальшому вищевказаний наркотичний засіб.

Вище наведені злочинні послідовні дії молодшого інспектора відділу режиму і охорони Черкаського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби в Черкаській області молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_3 , як представника влади працівника правоохоронного органу, вчинені ним всупереч інтересам служби, що виразились у нехтуванні вимог законів України, що призводить до втрати довіри громадян до діяльності правоохоронних органів, завдали істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам у вигляді підриву авторитету правоохоронного органу Державної пенітенціарної служби України, як державного органу виконавчої влади, який забезпечує додержання прав людини при виконанні судових рішень у кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення посилається на те, що вина ОСОБА_3 у вчиненому підтверджується: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від керівництва Черкаського СІЗО із додатками, показами підозрюваного ОСОБА_3 , а також показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 .

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй.

Згідно статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчинені злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також доказах, одержаних незаконним шляхом.

Аналізуючи докази, добуті в ході судового розгляду справи, судом встановлено, що обвинувачення ОСОБА_3 , яке було йому висунуте органом досудового розслідування не знайшло свого підтвердження та ніякими об`єктивними доказами не підтверджується.

Визнання на досудовому розслідуванні такого факту обвинуваченим ОСОБА_3 , за відсутності інших доказів, не може служити підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений в судовому засіданні даний факт повністю не визнає, та заявив, що такі покази під час досудового розслідування він дав тому, що йому хтось із присутніх працівників СІЗО сказав, що йому буде краще сказати, що він мав мету передати наркотик одному із арештованих чим сказати, що він сам є наркоманом. Ще він визнавав себе винним і по тій причині, що йому було сказано про те, що якщо він не зізнається, то відносно нього виберуть міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і він буде «сидіти» в одній камері з тими, кого він охороняв.

Суд вважає, що не можуть служити доказом вини в збуті наркотиків та в перевищенні ним службових повноважень, як працівником правоохоронного органу, покази ОСОБА_3 , які він давав як підозрюваний в ході досудового розслідування, в тому числі, і при обранні йому міри запобіжного заходу тому, що відповідно до вимог ч.5 ст.193 КПК України, будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Відповідно ж до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Не можуть також служити доказом факту підтвердження збуту Підгорним наркотичного засобу покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , оскільки у відповідності до вимог ст.97 КПК України це є показання з чужих слів, оскільки вони повторили висловлювання про такий факт зі слів ОСОБА_11 , який заявляв про те, що він мав намір передати наркотичний засіб одному із арештованих, який утримувався в СІЗО. Тобто ці дані ґрунтуються на поясненні іншої особи та не підтверджуються іншими доказами, які визнані допустимими.

Також, згідно вимог цієї ж статті, у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження, що мало місце в даному випадку, оскільки свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 є працівниками оперативного підрозділу.

Не може служити підставою для притягнення ОСОБА_11 до відповідальності за ст.307 КК України посилання сторони обвинувачення на наявність у обвинуваченого умислу на збут наркотичного засобу, про що вказує спосіб упакування такого засобу та великий розмір, оскільки такі висновки ґрунтуються на припущеннях та ніякими доказами об`єктивно не підтверджуються.

Крім того, суд звертає увагу на обставину, що орган розслідування пасивно поставився і до перевірки показань ОСОБА_11 щодо того, що він мав намір передати наркотичний засіб арештованому на ім`я « ОСОБА_7 ». Органом розслідування не приймались будь-які оперативно-розшукові заходи, обмежившись тільки наданням доручення оперативним працівникам допитати його по даному факту, які обмежились лише відібранням у нього пояснення, навіть не допитавши його по цих обставинах. З пояснення ОСОБА_19 , яке є в матеріалах провадження вбачається, що він особисто ні до кого із працівників СІЗО з проханням передати йому будь-які заборонені предмети, а тим більше наркотичні засоби не звертався.

Не намагався орган розслідування також, і встановити яким-небудь чином особу невідомої жінки, яка є знайомою вказаного «Славіка» та яка, за версією органу досудового розслідування, передала наркотичний засіб обвинуваченому. В крайньому разі, сторона обвинувачення суду будь-яких доказів тому, що такі дії проводилась не надала і в матеріалах кримінального провадження вони відсутні.

Допитані за клопотанням сторони обвинувачення свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які є працівниками оперативного відділу СІЗО показали, що в них також були відсутні оперативні дані про те, що комусь із засуджених мали передаватись наркотичні засоби працівником охорони СІЗО.

Не можуть служити доказами по справі, які б підтверджували факт збуту підсудним наркотичних засобів, і приєднані за наполяганням сторони обвинувачення, документи: витяги з ЄРДР про виявлення фактів вчинення кримінальних правопорушень, повідомлення про початок досудового розслідування по цими фактам, постанова про призначення групи прокурорів, постанова про залучення захисника, повідомлення про підозру, покази підозрюваного, які він надавав під час досудового розслідування як підозрюваний, клопотання про обрання міри запобіжного заходу, ухвали слідчого судді, документи що стосуються прийняття на службу підозрюваного і звільнення його зі служби та інші, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст.88 КПК України вони є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого, але беруться до уваги як такі, що характеризують особу підозрюваного лише з позитивної сторони.

Враховуючи ті обставини, що суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та при розгляді справи не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити і створював в ході розгляду справи всі необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних прав та обов`язків, зобов`язаний розглянути справу і постановити законне і обґрунтоване рішення на підставі наданих суду доказів.

Державний обвинувач та інші учасники процесу до закінчення судового слідства по справі про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів, крім тих, що були долучені до справи і зібрані під час судового розгляду, клопотань не заявляли та заявили, що ніяких доповнень і клопотань не мають і вважають, що судове слідство по справі слід закінчити.

Як вбачається з доказів, що досліджені в судовому засіданні при розгляді справи та їх детальний аналіз не тільки дає право, а й зобов`язує суд змінити обвинувачення, оскільки сформульоване обвинувачення органом розслідування є недоведеним з мотивів, які зазначені вище та надає суду можливість кваліфікувати дії ОСОБА_3 за ч.1 ст. 309 КК України, а саме - незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів або їх аналогів без мети збуту.

Враховуючи те, що строк дії міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_3 , який йому був обраний ухвалою суду від 11 березня 2015 року збіг, та не продовжувався, то суд вважає, що потреби в обранні чи зміні запобіжного заходу відносно обвинуваченого не вбачається.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, його молодий вік та те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України, у ході розгляду кримінального провадження не встановлено.

Враховуючи середню тяжкість злочину, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при призначенні йому покарання у вигляді арешту, так як, на думку суду, таке покарання буде відповідати обставинам справи з урахуванням особи обвинуваченого.

Відповідно до ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України.

Крім того, як роз`яснено у п.24 Пленуму Верховного Суду України, в постанові від 26 квітня 2002 року № 4 Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за змістом норм, передбачених ч.4 ст.307 та ч.4 ст.309 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Після вчинення злочину ОСОБА_3 добровільно звернувся до відповідного лікувального закладу, пройшов курс лікування від наркоманії, що підтверджується відповідною довідкою, наданою стороною захисту, об`єктивно оцінює вчинене ним діяння, а тому це дає підстави суду застосувати до обвинуваченого вимоги ч.4 ст.309 КК України.

На думку суду, з обвинуваченого слід стягнути витрати в бюджет держави за проведення судово-хімічної експертизи в сумі 369 грн. 60 коп.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох місяців арешту.

На підставі ч.4 ст.309 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбуття покарання як особу, що добровільно звернулася до лікувального закладу і пройшла курс лікування від наркоманії.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи в бюджет держави 369 гривень 60 копійок.

Речові докази по справі: здані на зберігання в камеру схову речових доказів прокуратури Черкаської області знищити.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня їх проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1