пр. № 1-кп/759/466/15 ун. № 759/6929/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Росії, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
Вказаний обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 05 травня 2015 року.

Обвинувачений, який був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи в підготовче судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань з цього приводу також не заявляв, його явку не забезпечив і прокурор.

Прокурор вважав не можливим вирішення питань, пов`язаних з підготовкою провадження до судового розгляду, у відсутності обвинуваченого, який не прибув в судове засідання.

Заслухавши думку прокурора та захисника обвинуваченого, який не заперечував проти продовження підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, вважаю, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, містити виклад фактичних обставин, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію. При цьому за змістом закону, фактичні обставини викладаються так, як їх встановив прокурор за результатами досудового розслідування і які, на думку останнього, містять значимі для формулювання обвинувачення факти, що підлягають доказуванню в межах даного провадження (ст. 91 КПК України). Є очевидним те, що за межами фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими під час досудового розслідування, не може бути сформульоване обвинувачення, оскільки воно не може ґрунтуватися на припущеннях. У свою чергу, обвинувачення твердження про вчинення певним суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, відтак формулювання обвинувачення повинно за результатами аналізу фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, містити чіткий висновок про наявність в діянні такого суб`єкта всіх встановлених ознак юридичного складу конкретного кримінального правопорушення, яке передбачене законом про кримінальну відповідальність та у вчиненні якого обвинувачується вказаний суб`єкт.

Натомість вказані вимоги закону виконані не були.

Вказаний обвинувальний акт, з одного боку, містить формулювання обвинувачення за такими ознаками діяння, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту (арк. 3), а з іншого - виготовлення, зберігання та перевезення таких засобів (арк. 5), при цьому ознаки придбання та виготовлення виключають одна одну. Крім того, правова кваліфікація здійснена за всіма вказаними ознаками одночасно, які не містять ані перший, ані другий варіант висунутого обвинувачення і за відсутності посилання на кваліфікуючий розмір наркотичних засобів, що у даному випадку є принциповим.

Вказані недоліки фактично унеможливлюють здійснення судового розгляду, оскільки згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 337 КПК України такий проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів робить ілюзорними засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.

Крім того, обвинувальний акт складено формально за номером іншого кримінального провадження, ніж те, яке зазначено в розписках захисника та обвинуваченого про отримання обвинувального акта та його додатків (різниця в одну цифру).

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд визнає невідповідність обвинувального акта вимогам закону щодо його змісту.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314-316, 350, 369-372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, разом з додатками, - повернути прокурору прокуратури Подільського району міста Києва ОСОБА_8 внаслідок невідповідності обвинувального акта та його додатків вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Апеляційного суду міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_9