У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України

у
складі:

головуючого
- судді

Пивовара
В.Ф.,

суддів

Пошви
Б.М. і Гошовської Т.В.,

за
участю прокурора

Колесниченка
О.В.,

розглянула в судовому засіданні 25
жовтня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням
першого заступника прокурора Закарпатської області на вирок
Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 9 серпня 2006
року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження,

уродженку с. Забрідь В.Березнянського району Закарпатської області, раніше не судиму,

та

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження,

уродженку с. Забрідь В.Березнянського району Закарпатської області, раніше не судиму,

засуджено :

- за ч. 3 ст. 191 КК України на 3
роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади
строком на 1 рік,

- за ч. 1 ст. 366 КК України до
штрафу у розмірі 510грн.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від призначеного
покарання звільнено з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік з покладанням
на них відповідних обов'язків.

За вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винуватими і засуджено за те, що
вони працюючи відповідно головою
та секретарем дільничної виборчої комісії №72 в с. Забрідь В.Березнянського
району по виборах народних депутатів України, що відбулися 26.03.2006 р., будучи службовими особами та
зловживаючи службовим становищем, з корисливих мотивів, за попередньою змовою
між собою, згідно з постановою від 27.03.2006 р. “Про виплату одноразової
матеріальної винагороди членам дільничної комісії”, отримали від бухгалтера
райдержадміністрації ОСОБА_3 гроші в сумі 3659,52 грн, з яких ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 і
ОСОБА_14 виплатили не повні суми одноразової матеріальної винагороди, а різницю
в сумі 973 грн. привласнили та використали в своїх інтересах, підписавшись при
цьому у платіжній відомості за членів комісії, внісши, таким чином, в офіційний
документ неправдиві відомості.

В апеляційній інстанції справа не переглядалася.

У касаційному
поданні та його доповненні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2
скасувати, справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись при цьому на
неправильне застосування кримінального закону при призначенні ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, який
підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та доводи, наведені у
касаційному поданні та його доповненні, колегія суддів вважає, що воно підлягає
задоволенню з таких підстав.

Призначаючи засудженим ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 покарання за ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, суд неправильно застосував
кримінальний закон, оскільки, визнавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні двох
злочинів, відповідальність за які передбачена різними статтями Кримінального
кодексу України, і призначивши покарання окремо за кожний із цих злочинів, суд
помилково не призначив засудженим покарання за сукупністю злочинів на підставі
ст. 70 КК України.

Також суд фактично призначивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 два основних покарання,
одне з яких - штраф, що відповідно до вимог ст. 75 КК України не давало підстав
для звільнення засуджених від відбування цього покарання з випробуванням.

Крім того, суд, визнавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 винними у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, призначив їм покарання за цей злочин у
виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади
строком на 1 рік, тобто призначив як
основне, так і додаткове покарання, та звільнив їх на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Проте, звільняючи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України,
суд не дотримався роз'яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного
Суду України “Про практику призначення судами кримінального покарання” № 7 від
24.10.2003 року.

При звільненні з випробуванням від основного покарання суд відповідно до
вимог ст. 77 КК України, може призначити додаткове покарання у виді позбавлення
права обіймати певні посади. При цьому додаткове покарання підлягає реальному
виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.

Оскільки судом порушено закон при призначенні покарання, то вирок як такий,
що постановлений в порушення вимог ст. 371 КПК України, підлягає скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи суду належить дослідити всі обставини справи,
вирішити питання, перелічені у ст. 324 КПК України, при призначенні покарання
дотримуватись вимог ст. ст. 65, 70 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

касаційне подання першого заступника прокурора Закарпатської області
задовольнити, вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області
від 9 серпня 2006 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, справу направити на
новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

С у д д і :

Пивовар В.Ф. Пошва Б.М. Гошовська Т.В.