У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого Кравченка
К.Т.,

суддів Канигіної
Г.В., Лавренюка М.Ю.

за участю прокурора Саленка І.В.

розглянула в судовому засіданні 5 квітня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 - законного представника неповнолітнього
ОСОБА_2 на постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області
від 19 вересня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2006 року
щодо ОСОБА_2

Цією постановою щодо

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
м. Катеринівка Васильківського району Дніпропетровської області,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК
України застосовано примусовий захід виховного характеру у виді передачі його
під нагляд батьків.

Ухвалою колегії суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 17 листопада 2006 року постанову щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Згідно з цією постановою
ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він
09 вересня 2005 року, в селі Катеринівка Васильківського району
Дніпропетровської області, під час гри в футбол на футбольному полі в
Катеринівській неповній середній загальноосвітній школі, умисно вдарив ногою в
сідницю неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, спричинивши останньому тілесні
ушкодження у виді забитого місця правої сідниці, постравматичної гематоми
правої сідниці, що ускладнилася нагноєнням гематоми, яке згідно висновку
судово-медичної експертизи відноситься до категорії тілесних ушкоджень
середньої тяжкості.

У касаційній скарзі законний
представник ОСОБА_1 просить судові рішення щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу
закрити на підставі п.2 ст.6, ст.213 КПК України за відсутності в його діях
складу злочину. Мотивує тим, що переконливих доказів його винності в
інкримінованому йому злочині у справі не здобуто, судове слідство проведено
однобічно та неповно. Крім того також зазначає, що апеляційним судом не
спростовані доводи її апеляції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав,
що касаційну скаргу слід залишити без задоволення та в порядку ст.ст.409, 411
КПК України рекомендувати суду першої інстанції встановити тривалість
застосованого до ОСОБА_2 примусового заходу виховного характеру, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Висновок суду про застосування до ОСОБА_2 примусового
заходу виховного характеру у виді передачі його під нагляд батьків за вчинення
суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого
ч.1 ст.122 КК України відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується
дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так з показань потерпілого ОСОБА_3 вбачається, що під час
гри в футбол в команді ОСОБА_2, коли він пропустив м'яч у ворота, до нього
підбіг ОСОБА_2 і вдарив ногою у сідницю, а вийшовши з поля ОСОБА_2 наздогнав
його та ще раз вдарив. Цього ж дня перед уроками жартуючи його також вдарив по
сідницях ОСОБА_4, але вдар був не сильний, тому болі він не відчув.

З показань законного представника потерпілого ОСОБА_5
видно, що син прийшовши після уроків додому скаржився на ОСОБА_2, який вдарив
його під час гри в футбол у сідниці, в наслідок чого у зв'язку з болями були
змушені звернутись до лікаря.

Також винність ОСОБА_2 підтверджується показаннями
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, даними, що містяться у протоколі відтворення
обстановки та обставин події, у висновку судово-медичної експертизи, та іншими
доказами, які є у матеріалах справи.

Підстав для сумнівів в об'єктивності доказів, на які
послався суд на підтвердження вини ОСОБА_2, з матеріалів справи не вбачається.

Однак, відповідно до вимог ч.3 ст.105 КК України суд при
застосуванні заходів виховного характеру та передачі ОСОБА_2 під нагляд батьків
мав встановити тривалість виховного характеру.

У зв'язку з цим рекомендувати суду першої інстанції в
порядку ст. ст. 409, 411 КПК України встановити тривалість застосованого до
ОСОБА_2 примусового заходу виховного характеру.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну скаргу законного представника неповнолітнього
ОСОБА_1 на постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області
від 19 вересня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2006 року
про застосування до ОСОБА_2 примусового заходу виховного характеру залишити без
задоволення.

Рекомендувати суду першої інстанції в порядку ст. ст.
409, 411 КПК України встановити тривалість застосованого до ОСОБА_2 примусового
заходу виховного характеру.

Судді:

Кравченко К.Т.
Канигіна Г.В.
Лавренюк М.Ю.