АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1218/14 Справа № 195/136/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. ніпропетровськ кримінальне провадження № 0000843 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

раніше не одноразово судимого,

відносно якого ухвалено обвинувальний вирок за ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинуваченим ОСОБА_7 принесена апеляційна скарга на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року, в якому він просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подана апеляційна скарга на вирок суду, в якій він просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2009 року, остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Згідно вироку суду обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2009 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 вказує про те, що суд першої інстанції не встановив достатніх доказів для доведеності його вини у інкримінуємому злочині та вичерпав всі можливості їх отримати, тому вирок відносно нього вважає незаконним, у зв`язку з чим просить кримінальне провадження відносно нього закрити. Вину в скоєному не визнає, зазначаючи про те, що фізично не міг скоїти дану крадіжку, оскільки за тиждень до вказаних подій отримав черепно мозкову травму і довгий час перебував у реанімаційному відділі районної лікарні, а потім перебував на амбулаторному лікуванні та весь час знаходився в лежачому положенні вдома. Вніч на 26 вересня 2013 року не виходив зі свого будинку, так як відносно нього встановлений адміністративний нагляд, який він не порушував, ці дані підтверджуються показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Вважає, що покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під час досудового розслідування та в суді є суперечливими, оскільки свідок ОСОБА_11 під час судового розгляду вказав, що не може суду точно пояснити кого і коли він разом з ОСОБА_12 бачив біля магазину «Наталі», так знаходились від нього на відстані 90-95 метрів, освітлення було погане. Вказує про те, що єдиний доказ його винуватості, а саме висновок дактилоскопічної експертизи, є сфальсифікованим працівниками міліції. Доводи суду першої інстанції з приводу вилучених під час обшуку продуктів харчування, які визнані речовими доказами, вважає безпідставними, оскільки всі ці продукти індивідуально не визначені, тому суд не має право стверджувати, що вони були викрадені саме в магазині «Наталі», тому останні не можуть бути речовими доказами. Звертає увагу на те, що по даному кримінальному провадженню не встановлено чи вівся в магазині облік витрачення товарно-матеріальних цінностей, також відсутні дані по кількості, об`єму, вазі, якості та найменування товарів, які були реалізовані за той проміжок часу. Вважає, що повинна бути призначена судово-бухгалтерська експертиза за фактом крадіжки в магазині «Наталі» на розгляд якої поставити питання про достовірність проведеної інвентаризації і підтвердження наявності факту крадіжки товару. Зазначає, що усі докази по даному кримінальному провадженню є неналежним и та недопустимими.

Прокурор, обґрунтовуючи доводи своєї апеляційної скарги, не оскаржуючи фактичних обставин даного кримінального провадження, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так суд при призначенні покарання не врахував, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, обвинувачений будучи неодноразово судимим за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, не прийняв ніяких заходів щодо відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, та вчинив новий тяжкий корисливий злочин в період умовно-дострокового звільнення від покарання призначеного за попереднім вироком.

Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року встановлено, що в ніч на 26 вересня 2013 року ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину «Наталі», розташованого за адресою вул.Леніна 10 в с.Вищетарасівка Томаківського району Дніпропетровської області, власником якого є приватний підприємець ОСОБА_13 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на крадіжку чужого майна, шляхом пошкодження ролету та скла вікна магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за вказаною адресою, проник в приміщення магазину, звідкіля таємно, умисно, викрав продукти харчування, які належали потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 2935,00 гривень, після чого з викраденим з місця злочину зник.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та не підтримала апеляційну скаргу прокурора, зазначивши, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а призначене покарання відповідає тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляції прокурора, вказавши, що даний злочин він не вчиняв, в судових дебатах прокурор просила вирок суду залишити без змін, обвинувачений просив його не засуджувати, оскільки даний злочин він не вчиняв, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як видно з вироку, суд перевірив обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та дав відповідну оцінку доказам по даному кримінальному провадженню. Висновки суду відповідають фактичним обставинам провадження.

Мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким його засуджено, суд послався на докази, що містяться в матеріалах провадження, зібрані у встановленому порядку, досліджені в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд безпідставно засудив його за ч.3 ст.185 КК України не знаходять свого підтвердження.

Так, посилання обвинуваченого на поганий стан свого здоров`я внаслідок отриманої травми, та знаходження вдома на амбулаторному лікуванні, дотримання постільного режиму, після лікування в стаціонарі районної лікарні, не відповідають дійсності, оскільки згідно даних медичної картки ОСОБА_7 , дослідженої судом першої інстанції, останній 20 вересня 2013 року самовільно залишив лікарняне відділення, чим заперечуються його доводи про поганий стан здоров`я (а.п.186).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що восени 2013 року вночі, коли вони з ОСОБА_12 пили пиво неподалік від магазину «Наталі», він бачив, що біля магазину ходить якийсь чоловік, і впізнав у ньому ОСОБА_7 , його показання підтверджуються і узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду підтвердив, що знає обвинуваченого ОСОБА_7 особисто. Восени 2013 року, точної дати він зараз не пам`ятає, можливо, це було вніч на 26 вересня 2013 року, він разом з ОСОБА_11 пили пиво біля магазину «Наталі», де він бачив, що біля магазину ходить якийсь чоловік, схожий на ОСОБА_14 , який підсвічував собі чимсь, можливо, мобільним телефоном. Після чого він з ОСОБА_15 розійшлись по домівках.

Показання зазначених свідків є логічними і не мають суперечностей, які б давали підстави для сумнівів в їх об`єктивності. Крім того, вони повністю узгоджуються з іншими доказами в кримінальному проваджені.

Так, вина обвинуваченого в скоєному підтверджується також даними протоколу огляду приміщення магазину «Наталі» за адресою вул.Леніна 10 в с.Вищетарасівка Томаківського району Дніпропетровської області від 26 вересня 2013 року, в ході якого було встановлено спосіб проникнення до приміщення, виявлено та вилучено сліди пальців рук та долоні на фрагментах розбитого віконного скла та обгортці шоколадного батончику «Баунті» (а.п.6-8), і за висновком судової дактилоскопічної експертизи від 03 жовтня 2013 року № 18/01-51, встановлено, що два сліди пальців рук та один слід долоні розмірами 22х15 мм, 30х16 мм, 70х40 мм виявлені на поверхні фрагментів розбитого скла та один слід пальця руки розміром 20х15 мм виявлений на поверхні обгортки з-під шоколадного батончика «Баунті», вилучених 26 вересня 2013 року в приміщенні магазину «Наталі» під час огляду місця події, залишені ОСОБА_7 , згідно дактокарти ОСОБА_7 від 01 серпня 2008 року (а.п.115-117), також протоколом обшуку від 07 жовтня 2013 року домоволодіння АДРЕСА_1 (а.п.135-136), з фототаблицями, з якого вбачається, що за даною адресою було виявлено та вилучено речі, які були викрадені з магазину «Наталі»; актом за результатом проведеною ревізії в магазині «Наталі» згідно якого було виявлено недостачу харчування; висновками судової дактилоскопічної експертизи від 27 вересня 2013 року № 18/01-50, з якого вбачається, що сліди пальців рук виявлені та вилучені в ході проведення огляду приміщення магазину «Наталі» залишені не продавцями ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а іншою особою.

Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 суд першої інстанції оцінив критично, прийнявши до уваги, що оскільки останні обвинуваченому приходяться близькими родичами.

Доводи обвинуваченого з приводу того, що достовірно не встановлено розміру завданої шкоди, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суму матеріального збитку встановлено в результаті інвентаризації товарно-матеріальних цінностей станом на 26 вересня 2013 року шляхом порівнянням залишку товару за бухгалтерським обліком та фактично перерахованого товару, і було встановлено, що викрадено товар на суму 2935 гривень. Ці дані підтверджується актом проведеної ревізії в магазині «Наталі», розрахунком суми матеріального збитку та документами на товар (видатковими накладними (а.п.52,53).

Колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого з приводу того, що викрадені речі не є індивідуально визначеними, в даному випадку не мають ніякого значення для кваліфікації його дій, оскільки останні були виявлені саме в домоволодінні обвинуваченого під час обшуку 07 жовтня 2013 року, найменування та вид товарів співпадає з тими, які була викрадені в магазині «Наталі» 26 вересня 2013 року, враховуючи те, що викрадене є продуктами харчування, логічним є те, що вони на час обшуку, який відбувся після крадіжки на 11-й день підлягало вжитку.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів якщо обвинуваченим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначення покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 враховано характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, тяжкість вчиненого злочину, дані про його особу, а також згідно ст.67 КК України правильно встановлено рецидив злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив злочин в період умовно дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Дзердинського районного суду м.Кривий Ріг від 2 травня 2012 року. Також судом враховано і те, що ОСОБА_7 завдану шкоду потерпілому не відшкодував, отже на думку колегії суддів, при призначенні покарання районним судом враховані усі обставини, на які в апеляційній скарзі посилається прокурор та призначено покарання за вимогами ст.71 КК України.

Підстав для призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді