Дата документу 07.07.2015 Справа № 554/8682/15-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого відділу СУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна, погоджене прокурором, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 04.06.2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду із зазначеним вище клопотанням про арешт майна, яке обґрунтовує наступним.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного збагачення, вступила у злочинну змову із невстановленими слідством особами, з метою вчинення особливо тяжких злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини, а також, що посягають на основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків та вирішила джерелом отримання доходів і засобів для існування обрати торгівлю людьми, пов`язану з сексуальною експлуатацією.

В середині літа 2014 року у соціальній мережі «В контакте» ОСОБА_4 познайомилась з ОСОБА_5 . У ході листування ОСОБА_4 дізналась, що ОСОБА_5 знаходиться у скрутному матеріальному становищі та намагається знайти роботу, на що ОСОБА_4 запропонувала надати допомогу.

Для досягнення єдиного злочинного умислу, ОСОБА_4 17 листопада 2014 року у м. Кременчуці зустрілась з ОСОБА_5 , в ході якої, скориставшись скрутним матеріальним становищем ОСОБА_5 , яка не мала достатньо засобів для існування, перебувала в уразливому стані, запропонувала їй високо оплатне працевлаштування у галузі надання платних сексуальних послуг на території іншої держави, таким чином завербувавши останню.

Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_4 за попередньою змовою із невстановленими слідством особами, придбали для ОСОБА_5 авіаквиток вартістю 638 доларів США сполученням Бориспіль - Істанбул для виїзду за кордон, при цьому повідомивши останню, що гроші, витрачені на придбання проїзного квитку, їй необхідно відпрацювати шляхом надання платних послуг сексуального характеру на території о.Кіпру, чим поставила потерпілу у матеріальну залежність та ввела у боргову кабалу.

Так, 03.06.2015, ОСОБА_5 виїхала на автобусі з м. Кременчука Полтавської області до м. Бориспіль Київської області для авіаперельоту до м.Істанбулу (Турція) з метою подальшої сексуальної експлуатації на о.Кіпрі, але державний кордон остання не перетнула та була затримана в аеропорту «Бориспіль».

04.06.2015 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, а саме у торгівлі людьми - вербуванні, переміщенні, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, за попередньою змовою групою осіб.

З метою виконання можливого цивільного позову, а також у зв`язку із тим, що санкція ч. 2 ст. 149 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років з конфіскацією майна або без такої, слідчий просить накласти арешт на усе нерухоме майно, що перебуває у власності підозрюваної, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчий в судовому засіданні заявлене клопотання підтримав частково, в частині накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки інша квартира вже не належить підозрюваній.

Зважаючи на положення ч.2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, яке не було тимчасово вилучене, суд вважає за необхідне розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення підозрюваного, захисника.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Заслухавши учасників розгляду, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

За змістом положень ч.3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Під час розгляду клопотання слідчим в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на майно підозрюваної.

При вирішенні питання про арешт майна, враховую правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_6 .

Таким чином, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, враховуючи, що санкцією ч. 2 ст. 149 КК України, за якою ОСОБА_4 повідомлено про підозру, передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, вважаю за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на зазначене вище майно підозрюваної.

Водночас, враховуючи, що слідчим не надано документів, що підтверджують право власності підозрюваної на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а також враховуючи, що слідчий своє клопотання в цій частині не підтримав, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, належне підозрюваній ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті клопотання - відмовити.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
СуддяОСОБА_1