АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/643/15 Справа № 711/1141/15-к Категорія: ч.2 ст. 307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , гр. України, українця, з середньо-спеціальною освітою, працюючого на посаді молодшого інспектора ВНБ Черкаської виправної колонії №62, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 365 КК України та призначено покарання за ч.2 ст. 307 КК України - із застосуванням частин 1, 2 статті 69 цього Кодексу, у виді 4 років позбавлення волі, без конфіскації майна яке є особистою власністю засудженого; ч.1 ст. 365 КК України - у виді 2 років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком 1 рік 6 місяців. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна, яке є особистою власністю засудженого. Додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком 1 рік 6 місяців підлягає самостійному виконанню.

Вирішено стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати при проведенні судово-хімічної експертизи наркотичних засобів у розмірі - 887,04 грн..

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що молодший інспектор відділу нагляду і безпеки Черкаської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби в Черкаській області (№62), молодший сержант внутрішньої служби ОСОБА_9 15.12.2014 року близько 23 години за адресою АДРЕСА_2 , придбав з метою збуту у ОСОБА_10 2 пакети з подрібненою речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта від 24.12.2014 року №2/1969 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого у перерахунку на висушену речовину становить 32,93 грама та 35,37 грам, а також таблетки білого кольору в десяти частинах чарункової упаковки, які згідно висновку експерта від 24.12.2014 року №2/1969, містять в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, маса якого, становить 0,079 грама та в подальшому придбане зберігав з метою подальшого збуту.

Продовжуючи свої умисні дії, направлені на збут наркотичного засобу ОСОБА_9 , під час чергування 16.12.2014 року близько 08 години 30 хвилин намагався пронести вищевказані наркотичні засоби на територію Черкаської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби в Черкаській області (№ 62) розташованої за адресою: м. Черкаси, вул. Сурікова 30, однак був затриманий співробітниками установи на контрольно-пропускному пункті № 2.

Не погоджуючись з вказаним вироком, прокурор, подав апеляцію, в якій не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вважає, що рішення суду у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 є незаконним і підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєних кримінальних правопорушень внаслідок м`якості та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 307 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.1 ст. 365 КК України - 2 роки позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на 3 роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити до відбуття 6 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, яке є особистою власністю засудженого, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.

Не погоджуючись з вказаним вироком, обвинувачений ОСОБА_9 , подав апеляцію, в якій просить пом`якшити йому покарання. Просить змінити вирок суду першої інстанції, та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Не погоджуючись з вказаним вироком, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляцію, в якій вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано обставини, які пом`якшують покарання. Просить змінити вирок суду першої інстанції, та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 вимоги ст. 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав подану прокурором апеляцію, та просив її задоволити з наведених в ній підстав, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляції, та просили їх задоволити з наведених в них підстав, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції при розгляді справи дотримався в повному обсязі.

Висновок суду, щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за які його засуджено при обставинах наведених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинених кримінальних правопорушеннях.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочинів обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 365 КК України є вірною і ніким з учасників процесу не оспорюється.

По справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту у місця позбавлення волі, та ч.1 ст. 365 КК України, як перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом інтересам держави.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та обґрунтовано постановив обвинувальний вирок, а посилання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на суворість, а прокурора на м`якість призначеного покарання є необґрунтованими.

При призначенні ОСОБА_7 , покарання судом першої інстанції повністю враховано вимоги ст. 65, 66 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 щодо суворості, та апеляція прокурора щодо м`якості призначеного покарання не підлягають задоволенню, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції, вірно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, межі, установлені санкції статті КК України. Також у відповідності до вимог ст. 66 КК України, в якості обставин, що пом`якшують відповідальність вірно враховано щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік обвинуваченого, а саме 1992 року народження. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того, колегія суддів, враховує посередню характеристику обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутність судимостей та один епізод злочинної діяльності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 щодо суворості, та апеляція прокурора щодо м`якості призначеного покарання не підлягають задоволенню, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції, вірно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, межі, установлені санкції статті КК України.

Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2,3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання у виді позбавлення волі. А тому вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи наведені в апеляціях прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 непереконливими та такими, що не підлягають задоволенню. Призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Крім того, посилання прокурора на те, що судом першої не дотримався вимог ст. 69 КК України, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції в достатній мірі обґрунтовано застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 вимоги ст. 69 КК України. Так відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, та вірно врахував в якості обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину а саме: щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік обвинуваченого (1992 року народження). Крім того враховано особу винного, а саме: наявність постійного місця проживання, звільнення з місця роботи та правоохоронних органів, посередню характеристику, відсутність судимостей та один епізод злочинної діяльності.

Що стосується посилань обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в своїх апеляціях на необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України, то на думку колегії суддів, вони також не заслуговують на увагу, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 працюючи на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Черкаської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби в Черкаській області (№62), будучи працівником правоохоронного органу, та зобов`язаний відповідно до вимог ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на забезпечення правопорядку, додержання вимог режиму, правил внутрішнього трудового розпорядку в установах виконання покарань, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що він явно виходить за межі наданих йому повноважень вчинив тяжкий злочин пов`язаний з обігом наркотичних засобів. За таких обставин, колегія суддів, не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України.

Враховуючи наведене, вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2015 року, в частині призначеного покарання, є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляцій прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим в цей же строк з моменту її отримання.

Головуючий :

Судді :