АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/260/15 Справа № 205/9140/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2015 м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року стосовно, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, раніше судимого
якою було відмовлено в задоволенні подання Дніпропетровської виправної колонії № 89 та міської спостережної комісії про умовне-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого, -

за участю прокурора - ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
представника ДВК №89 ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду як незаконну. Вказує, що для задоволення подання колонії у суду першої інстанції були всі підстави так як він зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, за час перебування в Дніпропетровській ВК №89 він постійно працював за, що постійно отримував заробітну плату, був тричі заохочений, два рази начальником колонії.

Засуджений просить суд апеляційної інстанції постановити апеляційний суд свою ухвалу звільнивши його умовно достроково від відбуття покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 просив задовольнити його апеляційні вимоги та задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення.

Представник Дніпропетровського виправного центру №89 ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу засудженого і прохав скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнивши подання вказаної установи про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 на не відбутий строк 1 рік 1 місяць 27 днів. Вважав, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_7 , який приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції прохав ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_6 без задовольнити. Вважає, що засуджений ОСОБА_6 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, так як до нього воно застосовувалося після чого засуджений знову вчиняв умисні злочини.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що хоч засуджений і характеризується позитивно, має заохочення, але вважав, що в умовно-достроковому звільнені засудженому має бути відмовлено, оскільки до засудженого раніше двічі застосовувалося умовно-дострокове звільнення, після чого ОСОБА_6 знову вчиняв умисні злочини. Вказана поведінка на думку суду свідчить про небажання засудженого змінити своє ставлення до суспільства та своєї поведінки. Також суд врахував значний термін невідбутого засудженим покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, надавши сторонам слово в дебатах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

З матеріалів справи видно, що засуджений ОСОБА_6 відбув більше 2/3 строку покарання. За період відбування покарання в СІЗО режим утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, за період відбуття покарання в Синельниківській ВК №94 характеризувався задовільно, стягнень та заохочень не мав.

Після прибуття до Дніпропетровської ВК №89 був працевлаштований робітником у господарчій обслузі. До праці відносився сумлінно, за що має три заохочення.

Відповідно до характеристики засудженого (а.с.4), яка була вивчена в суді першої інстанції ОСОБА_6 після прибуття до колонії №89, на заходи виховного характеру реагував не завжди своєчасно, внаслідок чого мав одне стягнення. Довідкою (а.с.5) підтверджено, що стягнення засуджений мав у вигляді догани за зберігання заборонених речей, а саме була знайдена заточена металева пластина, що саме по собі не характеризує засудженого з позитивної сторони.

Таким чином, оскільки висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися та всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, в зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою виправлення не довів.

Отже враховуючи особу засудженого, який неодноразово був засуджений в тому числі за скоєння особливо тяжкого злочину, а також поведінку ОСОБА_6 за весь час відбуття покарання, наявність порушення порядку та режиму утримання, у суду відсутні підстави вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання являється зразковою та свідчить про його повне виправлення.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні сумісного подання Дніпропетровської ВК №89 та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст.81 КК України, прийняв законне й обґрунтоване рішення, в зв`язку з чим апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного вище, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405 КПК України, п.1) ч.1 ст.407 КПК України, ст.ст..418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року відносно засудженого ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4