Справа № 646/7906/15-к
№ провадження 1-кс/646/3184/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.07.15року м.Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
заявника ОСОБА_5 ,
розглянувши скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 12.06.2015р. про закриття кримінального провадження №0000592 від 27.10.2014р., дії та бездіяльність слідчого та процесуального керівника, -
в с т а н о в и в :

Заявники звернулися до слідчого судді зі скаргою, якою просять:
-скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 12.06.2015р. про закриття кримінального провадження №0000592 від 27.10.2014р.;
-визнати протиправними дії та бездіяльність під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчого ОСОБА_4 та прокурора прокуратури Харківської області, який є процесуальним керівником у цьому кримінальному провадженні, що полягають у порушенні вимог закону та ухвал слідчих суддів Червонозаводського району м.Харкова від 10.03.2015р. та 12.06.2015р.;
-відсторонити від участі в досудовому розслідуванні у цьому кримінальному проваджені слідчого ОСОБА_4 та прокурора прокуратури Харківської області, який є процесуальним керівником у кримінальному провадженні, з причини недовіри до них заявників;
- передати кримінальне провадження до першого слідчого відділу прокуратури Харківської області для проведення досудового розслідування з призначенням іншого слідчого та іншого прокурора процесуального керівника.
Скарга обґрунтована тим, що оскаржувана постанова була отримана заявниками поштою 19.06.2015р. Заявники не погоджуються з висновками слідчого, які він виклав у оскаржуваному процесуальному рішенні, яке вважають незаконним та необґрунтованим, винесеним передчасно без перевірки фактів, що мають суттєве значення для здійснення об`єктивного досудового розслідування, та не виконавши вказівки слідчих суддів, ухвалами яких було скасовано дві попередні постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Так, приводом для звернення з заявою про вчинення суддями кримінального правопорушення є не незгода учасника судового процесу з прийнятим рішенням, оскільки це питання заявниками вирішується в судах відповідно вимогам законодавства, а незгода з протиправними діями суддів, що привели до ухвалення вказаних судових рішень. Неправосудність рішення апеляційного суду Харківської області від 25.06.2013р. є безперечною, незважаючи на його чинність, оскільки воно не може бути виконане. Крім того, неправосудність ухвали апеляційного суду Харківської області від 24.06.2014р. встановлена ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 17.09.2014р. Слідчий не перевірив факти, які є істотними для правильного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, та не надав їм належної правової оцінки.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_5 підтримала свою скаргу та доводи, якими вона обґрунтована, пояснивши, що слідчий не провів всіх необхідних слідчих дій та не перевірив всіх фактів, проігнорувавши вказівки слідчих суддів, які скасували попередні постанови про закриття кримінального провадження. Те, що спірне судове рішення є чинним не підтверджує його прав осудність, а неправосудність ухвали підтверджено ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Заявник ОСОБА_7 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечували проти скарги, посилаючись на те, що оскаржувана постанова прийнята законно та обґрунтовано, підстав для її скасування немає, оскільки слідчим виконано вказівки ухвал слідчих суддів, якими скасовувалися попередні постанови про закриття кримінального провадження.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного.
Першим слідчим відділом слідчого управління Харківської області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000592 від 27.10.2014р. на підставі ухвалі слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.10.2014р., якою було зобов`язано слідчого внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 11.09.2014р.
Так, вищевказаною заявою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 просили внести до ЄРДР відомості про вчинення, на їх думку, суддями апеляційного суду Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст.375 КК України, тобто постановлення завідомо неправосудного рішення від 25.06.2013р. та ухвали від 24.06.2014р. у справі №2/2018/3011/2012/13 за позовом ОСОБА_10 до ОСББ «Садиба Чернишова» про визнання недійсним рішення установчих зборів щодо створення ОСББ «Садиба Чернишова», визнання недійсним статуту ОСББ «Садиба Чернишова», визнання недійсною державної реєстрації створення ОСББ «Садиба Чернишова», ліквідації «Садиба Чернишова».
У цій заяві ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зазначили про те, що певні дії суддів вказують на ознаки злочину, передбаченого ст.375 КК України, при ухваленні рішення від 25.06.2013р. та ухвали від 24.06.2014р., а саме:
- апеляційний суд Харківської області відмовив у задоволенні клопотання відповідача про надання у судовому засіданні пояснень учасників установчих зборів ОСББ та представника державного органу ОСОБА_11 , які б підтвердили присутність на установчих зборах ОСОБА_10 та наявність кворуму; тим самим суд відмовив відповідачу у доступі до правосуддя;
- рішення постановлено у справі за позовом особи, що не є учасником юридичної особи, тобто не має права на звернення до суду з позовом про визнання судом недійсної державної реєстрації ОСББ;
- апеляційним судом порушено правила предметної юрисдикції справи, оскільки справи про визнання недійсним статуту юридичної особи, її припинення та ліквідації відносяться до компетенції адміністративних судів;
- апеляційний суд, призначивши голову ліквідаційної комісії, не призначив її членів, чим створив умови для привласнення ОСОБА_12 - особою, призначеною головою ліквідаційної комісії, повноважень колегіального органу, і це, в свою чергу, призвело до фактичної неможливості виконання судового рішення, що на думку заявників, вказує на те, що його ухвалення не мало на меті створення реальних юридичних наслідків;
- апеляційний суд у складі однієї судової колегії, а саме, суддів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ухвалив два судових рішення: рішення від 25.06.2013р., яким було задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_10 та скасоване рішення суду першої інстанції і ухвалив нове рішення про не легітимність створення і ліквідації ОСББ, а також ухвалу від 26.06.2013р., якою відмовив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_10 та залишив в силі рішення суду першої інстанції у справі №2018/16159/2012 про легітимність створення і відмову у ліквідації ОСББ; тим самим апеляційний суд створив факт одночасного існування двох протилежних за змістом судових рішень, які набули чинності та кожне з яких спростовує висновки іншого, чим свідомо створено умови для кримінальних правопорушень.
Як зазначено у заяві від 11.09.2014р., метою та наслідками ухвалення завідомо неправосудного рішення від 25.06.2014р., на переконання заявників, є надання ОСОБА_12 можливості усунути від управління ОСББ законні керівні органи та набути права одноособово представляти інтереси ОСББ, у тому числі, в судах для збереження безоплатно привласненої ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 частини приміщень в будинку АДРЕСА_1 , що належать на праві спільної сумісної власності та спільної часткової власності мешканцям вказаного будинку та загальна вартість яких становить 9032400,00 грн.
Під час проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим було допитано заявників у якості свідків.
Крім того, виконуючи вказівки слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.03.2015р., якою було скасовано попередню постанову слідчого від 17.12.2014р. про закриття кримінального провадження, слідчий отримав тимчасовий доступ до матеріалів цивільної справи №2/2018/3011/2012/13 та долучив копії наступних документів: титульного аркушу справи, позовної заяви ОСОБА_10 , протоколу №1 установчих зборів власників житлових та нежитлових приміщень будинку АДРЕСА_1 від 14.05.2010р. та додатків до нього (списків власників житлових та нежитлових приміщень, які повідомлені про установчі збори, які зареєструвалися на установчих зборах, результати поіменного голосування), журналів судового засідання від 18.06.2013р., 25.06.2013р., першої та останньої сторінки рішення апеляційного суду Харківської області від 25.06.2013р., ухвали від 17.09.2014р. про роз`яснення вказаного рішення, ухвали від 03.09.2015р. про відмову задоволенні заяви ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення від 25.06.2013р.
Судді апеляційного суду Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відмовилися від дачі показань на підставі ст.63 Конституції України.
Крім того, скасовуючи попередню постанову слідчого від 22.04.2015р. про закриття кримінального провадження, слідчий суддя у своїй ухвалі вказав на необхідність виконати вищезазначену ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.03.2015р., а саме, в частині необхідності надання матеріалам цивільної справи відповідної правової оцінки при винесенні оскаржуваної постанови, і при цьому перевірити та надати оцінку тим обставинам (діям суддів), на які посилаються у своїй заяві від 11.09.2014р. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 як на докази наявності у суддів умислу на ухвалення завідомо неправосудного рішення та які зазначені вище.
Постановою від 12.06.2015р.старший слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області закрив це кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку у відсутністю у діях суддів апеляційного суду Харківської області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.

В обґрунтування оскаржуваної постанови слідчий зазначає наступне:
«Зі змісту заяви встановлено, що 25.06.2013 судова колегія у цивільних справах АСХО складі суддів ОСОБА_8 (доповідач), ОСОБА_9 , ОСОБА_13 задовольнила апеляційну скаргу ОСОБА_10 , скасувала рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.01.2013 у справі №2/2018/3011/2012/13 та постановила нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_10 задовольнила в повному обсязі. Так, суд визнав незаконним та скасувати рішення установчих зборів власників приміщень у будинку АДРЕСА_1 , що оформлене протоколом № 1 від 14.05.2010; визнав недійсним статут ОСББ «Садиба Чернишова», затверджений рішенням загальних зборів від 14.05.2010; визнав недійсною державну реєстрацію ОСББ «Садиба Чернишова»; припинив юридичну особу ОСББ «Садиба Чернишова»; призначив головою ліквідаційної комісії ОСББ «Садиба Чернишова» ОСОБА_12 .

Суддею ОСОБА_13 викладено окрему думку до рішення щодо відсутності підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Крім того, суддями АСХО ухвалою від 24.06.2014 неправомірно роз`яснено вказане рішення суду від 25.06.2013 фактично змінивши його зміст.

Так, суд вказав на призначення ОСОБА_12 не тільки головою ліквідаційної комісії, але й ліквідатором, ототожнюючи ці несумісні поняття (ч.3,4 ст.105 ЦК) та призначаючи ліквідатором ОСОБА_12 , особу, що за законом не відноситься до кола осіб, які суд має право призначити ліквідатором (ч.2 ст. 110 ЦК України); вказав на набуття одноособово ОСОБА_12 та втрату ОСОБА_16 повноважень представляти ОСББ «Садиба Чернишова» з моменту ухвалення рішення суду від 25.06.2013, яким призначено ОСОБА_12 головою ліквідаційної комісії (ліквідатором), всупереч вимог ст.ст. 105, 110-112 ЦК України, відомостям в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є єдиними достовірними відповідно ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», та висновкам в рішеннях судів всіх юрисдикцій, що є преюдиційними фактами (ч.3 ст.61 ЦПК України).

Допитаний свідок ОСОБА_6 з цього приводу пояснив, що порушення під час винесення рішення судом від 25.06.2013 є такі:

- суд відмовив у поданому своєчасно ще до розгляду апеляційної скарги клопотанні відповідача заслухати учасників установчих зборів 14.05.2010 - свідків присутності ОСОБА_10 на установчих зборах і, як наслідок, наявності кворуму зборів, не прийняв до уваги письмові пояснення представника державних органів ОСОБА_11 , що була незалежним спостерігачем на цих зборах, тобто відмовив заінтересованим особам в доступі до правосуддя, порушив принципи змагальності і рівності сторін перед законом;

- постановив рішення за позовом, поданим особою ( ОСОБА_10 ), що не мала права на звернення із позовом про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, бо не є учасником цієї юридичної особи. Розгляд заяви від особи, що не мала права на її подання за змістом п.2 ч.І, ч.2 ст. 110 ЦК України, є завідомо протиправною дією суду;

- суд у складі судової колегії у цивільних справах порушив юрисдикцію розгляду справ про визнання недійсним статуту об`єднання, припинення юридичної особи і призначення її ліквідації, яка відноситься до юрисдикції адміністративних судів, що також вказує на умисні протиправні дії суду;

- призначив голову ліквідаційної комісії, але в порушення ст. 105 ЦК України не призначив саму ліквідаційну комісії з визначенням її персонального складу, чим створив умови для кримінальних правопорушень ОСОБА_12 і привласнення ним одноособово повноважень керівних органів юридичної особи, що вказує на умисну протиправність постановленого рішення;

- не призначення апеляційним судом складу ліквідаційної комісії

створила умови, за якими вказане судове рішення об`єктивно взагалі не може

бути виконаним, тобто ухвалення вказаного судового рішення не мало на меті

юридичних наслідків (щодо його виконання);

- суд у складі однієї судової колегії (суддів ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_13 ) прийняв два судових рішення: рішення від 25.06.2013 і ухвалу від 26.06.2013 (відмовлено в апеляційній скарзі ОСОБА_17 , залишено в силі рішення першої інстанції у справі № 2018/16159/2012 про легітимність створення і відмову в ліквідації ОСББ), чим створив факт одночасного існування двох протилежних за змістом судових рішень, що набрали сили і кожне з яких спростовує інше, та свідомо створив умови для кримінальних правопорушень;

- суд при розгляді справи встановлює наявність певних, суттєвих для постановлення правильного рішення, фактів, але в рішенні їх викладає навпаки. Так рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.11.2012 у справі №2018/16159/2012 про легітимність створення і відмову в ліквідації ОСББ (за позовом ОСОБА_18 до ОСББ «Садиба Чернишова») на час розгляду справи №2018/11426/2012 за позовом ОСОБА_17 до ОСББ «Садиба Чернишова» вступило в законну силу і мало статус преюдиційного доказу, тобто такого, який не потребує доказування (ч. З ст. 61 ЦПК), про що судовій колегії було відомо. З урахуванням цього доказу судова колегія не мала права постановляти протилежне за змістом рішення, тому в рішенні від 25.06.2013 судова колегія у особі суддів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказують свідомо неправдиво: «З огляду на те, що наведене рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.11.2012 винесене за позовом іншого позивача ОСОБА_19 не набуло законної сили, обставини, встановлені даним рішенням, не мають преюдиційного значення». Із окремої думки судді ОСОБА_13 відомо, що судова колегія встановила присутність ОСОБА_10 на установчих зборах, що автоматично встановлює їх кворум і законність створення ОСББ «Садиба Чернишова». Але в судовому рішенні від 25.06.2013 свідомо неправдиво вказано на відсутність ОСОБА_10 на установчих зборах, що тягне за собою висновок про відсутність їх кворуму, недійсність прийнятих рішень тощо.

Крім того, суд виніс завідомо неправосудне рішення при постановленні ухвали від 24.06.2014 про роз`яснення судового рішення від 25.06.2013, враховуючи те, що суд вийшов за межі компетенції, визначеної Цивільно-процесуальним кодексом України та порушив порядок розгляду вказаної заяви.

Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.09.2014р. за касаційною скаргою ОСББ «Садиба Чернишова» у особі голови правління ОСОБА_20 ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24.06.2014 у справі № 2/2018/3011/2012/13 про роз`яснення рішення АСХО від 25.06.2013 скасовано, підтверджені повноваження голови правління ОСББ «Садиба Чернишова» ОСОБА_16 як керівника і підписанта ОСББ та відсутність у ОСОБА_12 права на відкликання поданих нею заяв. Заяву ОСОБА_21 , представника ОСОБА_10 направлено до АСХО на новий розгляд у новому складі суддів.

Ухвалою АСХО від 04.11.2014 припинено розгляд справи за заявою представника ОСОБА_10 ОСОБА_21 про роз`яснення судового рішення АСХО від 25.06.2013.

Аналогічні свідчення надала під час досудового розслідування свідок ОСОБА_5 .

Допитати суддів АСХО ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не виявилося можливим у зв`язку з їх відмовою на підставі ст. 63 Конституції України.

Із наданих ними заявами від 09.12.2014 встановлено, що Радою суддів в рішенні від 21.06.2013 №27 «Щодо незалежності суддів від незаконного втручання з боку правоохоронних органів» зазначено, що незгода учасника судового процесу з прийнятим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинення суддею кримінального правопорушення.

На підставі дослідження отриманих доказів можна прийти до висновку, що чинним законодавством передбачений порядок оскарження рішень судів.

Предметом злочину є такий неправосудний судовий акт, який не відповідає вимогам законності та обгрунтованості. Суб`єктивна сторона злочину характеризується лише прямим умислом, тобто особа усвідомлює, що постановляє неправосудний судовий акт і бажає цього.

З матеріалів провадження вбачається, що у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСББ «Садиба Чернишова» на рішення АСХО від 25.06.2013 відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України (відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.07.2013), тобто доводи скарги є необгрунтованими і викладені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ дано правову оцінку рішенню АСХО від 25.06.2013, яке визнано законним.

Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24.06.2014 скасовано. А у подальшому заявник відмовився від розгляду заяви про роз`яснення рішення АСХО від 25.06.2013 та така відмови прийнята судом.

Відповідно до ухвали слідчого судді від 10.03.2015 отримано доступ до матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_10 до ОСББ «Садиба Чернишова» №2/2018/3011/2012/13 (провадження №22-ц/790/3165/13) та 22.04.2015 у Київському районному суді м.Харкова ознайомлено з матеріалами справи.

Встановлено, що додаток до протоколу №1 установчих зборів власників житлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 не містить підпису навпроти ОСОБА_10 . Також не має підпису ОСОБА_10 у результатах поіменного голосування згідно порядку денного установчих зборів.

Згідно з Журналом судового засідання Апеляційного суду Харківської області від 18.06.2013 та від 25.06.2013 у засіданні приймали участь усі сторони справи, рішення проголошено у відкритому судовому засіданні. Порушення не встановлено.

На даний час цивільна справа перебуває в архіві Київського районного суду м.Харкова. Справа закінчується ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03.03.2015 про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про перегляд у зв`язку із ново виявленими, обставинами рішення Апеляційного суду Харківської області від 25.06.2013.

Надання органом досудового розслідування матеріалам цивільної справи правової оцінки, а також додержанню суддями матеріального та процесуального права при прийнятті рішення від 25.06.2013 виходить за межі повноважень слідчого, наданих чинним законодавством України, враховуючи чинність на теперішній час вказаного рішення апеляційного суду Харківської області, а також положення розділу 8 Конституції України, ст.ст. 303 (межі розгляду справи апеляційним судом), 309 (підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення) Цивільно-процесуального кодексу України, ст. 5 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» - «правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається».

Оцінка доводів заявників щодо неправосудності рішення від 25.06.2013 надано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 29.07.2013 та не потребує додаткового дослідження у ході досудового розслідування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також враховуючи те, що під час досудового розслідування будь-які об`єктивні відомості, які б свідчили про винесення завідомо неправосудного рішення суддями Апеляційного суду Харківської області, а також усвідомлення ними неправосудності судових актів, отримано не було, в діях суддів АСХО, відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України».
Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини, мотиви та висновки оскаржуваної постанови та перевіривши їх дослідженими в ході розгляду скарги матеріалами кримінального провадження, приходжу до висновку, що слідчим було у повному обсязі виконано вищезазначені ухвали слідчих суддів від 10.03.2015р. та 19.05.2015р. тавичерпано процесуальні можливості перевірки доводів заяви про злочин, в результаті чого прийняте обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 т.284 КПК України.

Так, статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні органом досудового розслідування було виконано вимоги ст.ст.2, 40, 93, 94 КПК України, в результаті яких слідчий, оцінивши забрані ним докази, прийняв обґрунтоване рішення про закриття провадження у справі. В той же час, доводи скарги не спростовують висновків оскаржуваної постанови.
За таких обставин скарга не підлягає задоволенню.
Також необхідно зазначити, що порядок вирішення питання про відвід слідчому, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, та прокурору, який здійснює процесуальне керівництво під час досудового розслідування, передбачено ст.ст.77, 80, 81 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 12.06.2015р. про закриття кримінального провадження №0000592 від 27.10.2014р., дії та бездіяльність слідчого та процесуального керівника
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня проголошення безпосередньо до апеляційного суду Харківської області.
Слідчий суддя ОСОБА_1