АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/508/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 639/2182/14-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.03.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

представника колонії ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.12.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою в задоволенні клопотання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 18 грудня 2006 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 121, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення відмовлено.
На обгрунтування прийнятого рішення районний суд вказав, що на час звернення засудженого до суду з клопотанням він відбув відповідну частину 2/3 строку призначеного судом покарання, за весь період відбування покарання грубо порушував режим утримання за що мав стягнення, а саме: за порушення дисципліни строю, порушення локалізації, не тактовну поведінку по відношенню до персоналу установи, не виконання команди підйом, відмову від походу до їдальні, паління у не встановленому місці. Також, засудженого ОСОБА_7 поміщали в ДІЗО установи за неповагу до персоналу установи, зберігання заборонених предметів та порушення локалізації, заохочення почав отримувати тільки з 2012 року у Холодногірській виправній колонії № 18.
З характеристики засудженого вбачається, що з 27.03.2007 року під час відбування покарання в Петрівській виправній колонії № 49 мав 16 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав; з 14.05.2011 року під час відбування покарання у Кременчуцькій виправній колонії № 69 мав 1 стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав; з 14.07.2011 року під час відбування покарання у Холодногірській виправній колонії №18 мав 1 стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, 5 разів заохочувався правами начальника установи, працевлаштований прибиральником адміністративної будівлі.
Згідно матеріалів наданих до суду, до ОСОБА_7 застосовано 5 заохочень, разом із цим засуджений порушував режим тримання та до нього було застосовано 18 стягнень (останнє із яких застосовано 23.03.2012 року). Крім того, при проведенні оцінок ступеня виправлення засудженого 10.08.2011 року, 14.09.2011 року, 22.05.2013 року зазначено, що особа за період відбування покарання на шлях виправлення не стала, у зв`язку з чим комісією установи приймались рішення про відмову у застосуванні ст.ст.81, 82 КК України до засудженого.
З урахуванням тяжкості та характеру вчинених ОСОБА_7 умисних злочинів та форму вини, а саме: вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.121 КК України, значного строку невідбутого покарання, суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, оскільки наданими матеріалами не доведено виправлення засудженого на даний час, а тому суд визнав дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.
Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу районного суду, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вказав, що останнє стягнення він мав у 2012 році, на даний час усі стягнення погашені, має 5 заохочень, 1 трудове заохочення, відбув більше ? строку покарання, сумлінно відноситься до роботи, став на шлях виправлення, відшкодував збитки, страждає на ВІЛ інфекцію 3-ї стадії та він потребує лікування, яке неможливо в умовах колонії
Заслухавши суддю доповідача, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала ухвалу районного суду законною та обгрунтованою, представника колонії та засудженого, які підтримали апеляцію, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, суд перевіряв наявність сумлінної поведінки засудженого ОСОБА_7 .

При цьому, в ухвалі районний суд вказав, що він був засуджений за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 121 КК України до 10 років позбавлення волі. На час звернення засудженого до суду з клопотанням ОСОБА_7 відбув відповідну частину призначеного судом покарання. При цьому, за період відбування покарання порушував режим утримання, за що мав стягнення.

З характеристики засудженого за період відбування покарання в Петрівській виправній колонії Полторак мав 16 стягнень, а за період відбування покарання у Кремінчуцькій виправній колонії з 14.05.2011 року мав 1 стягнення, під час відбування покарання в Холодногірській виправній колонії № 18 з 14.07.2011 року він мав 1 стягнення та 5 разів заохочувався.

Хоча стягнення погашені у встановленому законом порядку, але це свідчить про те, що він впродовж тривалого строку не дотримувався правил внутрішнього розпорядку, а також вказівок та розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, порушував при цьому дисципліну.

Таким чином, Полторак мав 18 стягнень та 5 заохочень за період відбування покарання.

Злочин, який він скоїв відноситься до тяжких.

Факт сумлінного ставлення до праці в останні місяці не дає можливим зробити переконливі висновки, що він став на шлях виправлення.

Про це вказав районний суд в своїй ухвалі та обгрунтовано відмовив в задоволенні клопотання Полторака про умовно-дострокове звільнення.

Про це свідчать й вказівки прокурора Жовтневого району м. Харкова на адресу Холодногірської виправної колонії № 18 від 01.10.2014 року, що виявлені порушення вимог ст. 81 КК України та ст. 154 КВК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.12.2014 р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: