пр. № 1-кс/759/3199/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2015 року Святошинський районний суду м. Києва

в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на неправомірні дії та бездіяльність СВ Святошинського РВ ГУ МВС України в м. Києві в частині порушення вимог і положень Кримінального процесуального кодексу України, допущені під час ведення досудового розслідування (слідства),

в с т а н о в и в :
16.07.2015 р. ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою до СВ Святошинського РВ ГУ МВС України в м. Києві про задоволення її заяви від 30.04.2015 р. та визнання її потерпілою в кримінальному провадженні №0000065 від 06.02.2015 р.

При цьому, мотивує свою скаргу наступним.

В СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київської області знаходиться кримінальне провадження № 0000065 від 06.02.2013 року про надання свідком ОСОБА_4 завідомо неправдивих показань під час досудового слідства в обвинуваченні її в особливо тяжкому злочину із штучним створенням доказів обвинувачення, з корисливих мотивів, також перевірити належним чином показання ОСОБА_4 шляхом проведення почеркознавчої експертизи написання напису «24250» на конверті.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.04.2010 р. вона була засуджена за ч.5 ст.185 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 23.06.2010 року вирок залишено в силі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 09.12.2010 року зазначені судові рішення змінено до 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного їй майна.

На доказ її винуватості органами досудового слідства і суд посилався на виявлений та вилучений за місцем її проживання за адресом: АДРЕСА_1 паперового конверту з написом « НОМЕР_1 », який згідно з поясненнями потерпілого ОСОБА_5 , був викрадений разом із сейфом і напис на якому виконаний його знайомим ОСОБА_4 , коли останній повертав гроші в цьому конверту потерпілому ОСОБА_5 наприкінці вересня 2008 року (протокол допиту свідка ОСОБА_4 від 09.06.2009 року).

Вона стверджує, що даний конверт не міг ОСОБА_4 віддати ОСОБА_5 , оскільки в цей конверт були покладені гроші від продажу її автомобіля «Тойота» в червні 2007 року, і напис на конверті зроблено саме нею в червні 2007 року.

06.02.2013 р. СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київської області було відкрито кримінальне провадження №0000065 про надання свідком ОСОБА_4 завідомо неправдивих показань під час досудового слідства в обвинуваченні ОСОБА_3 в особливо тяжкому злочину із штучним створенням доказів обвинувачення, з корисливих мотивів.

Так, на доказ її слів вона була змушена самостійно звернутись в КНДІСЕ для проведення незалежної експертизи вказаного паперового конверта для дослідження.

Відповідно до висновку спеціаліста №4570/4571/13-32 від 28.05.2013 року, надпис на зазначеному конверті зроблено її рукою, тим самим безумовно підтверджена її заява щодо громадянина ОСОБА_4 про дачу завідомо неправдивих свідчень досудового та судового слідства по її обвинуваченню.

Копія вищевказаної експертизи була приєднана, як доказ її слів, до кримінального провадження № 0000065 від 06.02.2013 р.

Вона звернулась до старшого слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6 з клопотанням про визнання її потерпілою, постановою від 14.04.2013 р. слідчий ОСОБА_6 відмовив їй у визнанні її потерпілою, посилаючись на те, що достатньо очевидних підстав вважати, що будь-яка шкода їй не завдана, а обставини, викладені у заяві про кримінальне правопорушення, є сумнівними й підлягають перевірці шляхом проведення слідчих та процесуальних дій.

Так, слідчим СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській обл. ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000065 була проведена почеркознавча експертиза № 17563/17564/14-32/17565/14-32 від 29.12.2014 року, відповідно до якої цифрові записи «24250», які розміщені на паперовому конверті коричньового кольору - виконані ОСОБА_3

07.05.2015 р. вона звернулась до слідчого слідчого відділу Києво-Святошинського ГУ МВС у Київській області ОСОБА_8 з клопотанням щодо залучення її до кримінального провадження № 0000065 в якості потерпілої.

01.07.2015р. вона отримала лист від 25.06.2015 р. від слідчого відділу Києво-Святошинського РВ ГУ МВС у Київській області ОСОБА_8 , що матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000065 від 06.02.2013 р. були направлені до СВ Святошинського РВ ГУМВС України в м. Києві та її заява від 30.04.2015 р. направлена до Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві для подальшого приєднання до кримінального провадження № 0000065.

Відповідь від Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві по цей час вона не отримала, незважаючи на те, що згідно ст. 220 КПК України слідчий повинен розглянути клопотання в строк не більшу трьох днів з моменту подання та винести вмотивовану постанову.

Зважаючи на неправомірні дії, рішення та бездіяльність слідчого відділу Святошинського РВ ГУ МВС України в м. Києві, та явні порушення прав і законних її інтересів, недотримання та грубі порушення вимог КПК України та Законів України «Про міліцію», вона звертається до суду з даною скаргою.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала.

Представник Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві у судове засідання повторно не з`явився, належним чином орган міліції про час, місце слухання справи повідомлявся, матеріали кримінального провадження не було надано, тому слідчий суддя вважає за необхідне розглянути скаргу без участі представника Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві відповідно до ст. 306 КПК України.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_3 , вивчивши та дослідивши скаргу, матеріали скарги, прийшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

У провадженні СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області знаходилися матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 06.02.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, і проведення досудового розслідування по зазначеному провадженню було доручено слідчому ОСОБА_8 . Слідчим вихідним № 5607 від 20.03.2015 р. матеріали досудового розслідування кримінального провадження були направлені до прокуратури Києво-Святошинського району Київської області для визначення підслідності та подальшого напралення матеріалів досудового розслідування до СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві по місцю вчинення злочину.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 30.04.2015 р. зверталась до старшого слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 із заявою про визнання її потерпілою, і слідчий відмовив їй у визнанні потерпілою, посилаючись на те, що матеріали кримінального провадження були направлені до прокуратури Києво-Святошинського району Київської області для визначення підслідності та подальшого направлення матеріалів досудового розслідування до СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві по місцю вчинення злочину, і заява від 30.04.2015 р. була перенаправлена до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві вихідною датою від 25.06.2015 р.

Згідно ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим-особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на дії чи бездітність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності. Якщо рішення оформляються постановою, строк подання скарги починається з моменту отримання постанови.

Статтею 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до положень ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1, ч.4 та ч.5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Частиною 2 ст.55 КПК України встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин-надсилається їй.

Згідно ч.2 ст.113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 06.02.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, слідчому судді не були представлені, тому слідчий суддя виходить з тих доказів, що надані ОСОБА_3 разом зі скаргою до суду. З вказаних матеріалів вбачається, що слідчий СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області вже приймав рішення про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілою.

ОСОБА_3 не зверталась із заявою до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання її потерпілою, а тому було б передчасно вважати, що на даній стадії розслідування СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві допустив бездіяльність у вирішенні питання щодо визнання ОСОБА_3 потерпілою.

Крім того, ОСОБА_3 у скарзі до суду просить задовольнити її заяву від 30.04.2015 р. та визнати її потерпілою у кримінальному провадженні, але заява ОСОБА_3 від 30.04.2015 р. направлялась не суду, а слідчому органу, і суд не вправі у відповідності до вимог КПК України самостійно розглянути таку заяву. Слідчий суддя також не може своїм рішенням визнати ОСОБА_3 потерпілою, бо це не входить в його компетенцію відповідно до вимог ст. 307 КПК України. ОСОБА_3 не ставить у скарзі питання про зобов`язання слідчого органу вчинити певні дії, в тому числі, зобов`язати слідчого СВ визнати її потерпілою.

Отже, з огляду на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про безпідставність скарги, яка не підлягає задоволенню з вищезазначених встановлених судом обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 56, 58, 113, 115, 220, 303-307, 309 КПК України,

у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на неправомірні дії та бездіяльність СВ Святошинського РВ ГУ МВС України в м. Києві в частині порушення вимог і положень Кримінального процесуального кодексу України, допущені під час ведення досудового розслідування (слідства).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя