печерський районний суд міста києва
Справа № 1-кп-7/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2013 Печерський районний суд м. Києва
в складі:

головуючої судді - Царевич О.І.,

при секретарях - Гуцинюку Я.І.,
Сторожук Є.Ю., Славіцькій С.А., Мисік М.А.,
Лейко І.В.

з участю прокурорів - Телешецького О.І.,
Соколова М.С.,

захисника - ОСОБА_1,

обвинуваченого - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., українця,
громадянина України, уродженця м. Київ,
з повною вищою освітою, зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_1, фактично мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, не одруженого, працює
в ТОВ «Вест плюс 2000» на посаді
спеціаліста з продажів, раніше не
судимого, у вчинені злочинів,
передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 26.02.2011
року близько 17:30 години, знаходячись на
пр. Бажана біля станції метро
«Харківська» в м. Києві, умисно,
переслідуючи мету незаконного
збагачення за рахунок незаконного
збуту наркотичних засобів, за грошові
кошти в сумі 6000 грн. незаконно збув
особі на ім'я ОСОБА_3 (анкетні дані
змінено на псевдонім) два прозорих
безбарвних кульки з полімерного
матеріалу з пазовими замками, кожен з
яких містить порошкоподібну речовину
білого кольору.

Відповідно до висновку судово-хімічної
експертизи № 822х від 18.03.2011 року, у
наданих на дослідження
порошкоподібних речовинах білого
кольору масою 0,620 г. (об.І) та 0,511 г. (об.2)
виявлено наркотичний засіб - кокаїн.
Маса кокаїну в речовинах становить 0,150
г. (об.І) та 0,158 г. (об.2). Загальна маса
кокаїну становить 0,308 г. (об. 1,2).

При попередньому дослідженні (висновок
спеціаліста № 1119х від 02.03.2011 року) маса
кокаїну в речовинах становила 0,154 г.
(об.І) та 0,168 г. (об.2), загальна маса
кокаїну становила 0,322 г. (об. 1,2).

Кокаїн, згідно Постанови Кабінету
Міністрів України від 06 травня 2000 року
№ 770 «Про затвердження Переліку
наркотичних засобів, психотропних
речовин і прекурсорів», «Список № 1
наркотичних засобів, обіг яких
обмежено» в «Таблиці II», відноситься до
наркотичних засобів.

Таким чином, на думку сторони
обвинувачення, своїми умисними діями
ОСОБА_2 вчинив незаконний збут
наркотичних засобів, тобто вчинив
злочин, передбачений ст.307 ч.1 КК
України.

Крім цього, ОСОБА_2 обвинувачується в
тому, що 07.04.2011 року близько 00.05 години,
знаходячись на вул. Червоноармійська,
111/113 в м.Києві, умисно, повторно,
переслідуючи мету незаконного
збагачення за рахунок незаконного
збуту наркотичних засобів, за грошові
кошти в сумі 1650 гривень збув особі на
ім'я ОСОБА_3 (анкетні дані змінено на
псевдонім) прозорий безбарвний
поліетиленовий кульок з пазовим замком
та фіолетовою смужкою, що містив вологу
порошкоподібну речовину білого
кольору.

Відповідно до висновку судово-хімічної
експертизи № 1304х від 26.04.2011 року, надана
на дослідження речовина білого кольору
масою 0,291 г. (об.І), яка знаходиться в
прозорому безбарвному поліетиленовому
кульку з пазовим «замком» та
фіолетовою смужкою, містить
наркотичний засіб - кокаїн. Речовина
масою 0,291 гр. (об.І) містить 0,118 г.
кокаїну.

При попередньому дослідженні (висновок
спеціаліста № 1952х від 08.04.2011 року) в
речовині масою 0,326 г. (об.І) містилося 0,132
г. кокаїну.

Кокаїн, згідно Постанови Кабінету
Міністрів України від 06 травня 2000 року
№ 770 «Про затвердження Переліку
наркотичних засобів, психотропних
речовин і прекурсорів», «Список № 1
наркотичних засобів, обіг яких
обмежено» в «Таблиці II», відноситься до
наркотичних засобів.

Таким чином, на думку сторони
обвинувачення, ОСОБА_2 вчинив
незаконний збут наркотичних засобів
повторно, тобто вчинив злочин,
передбачений ст .307 ч.2 КК України.

А всіма своїми умисними діями ОСОБА_2
вчинив злочини, передбачені ст. 307 ч.1 та
ст. 307 ч.2 КК України.

Згідно із п. 9 Розділу ХІ «Перехідні
положення» КПК України допустимість
доказів, отриманих до набрання
чинності цим Кодексом, визначається у
порядку, що діяв до набрання ним
чинності.

У відповідності до положень ст. 62
Конституції України, винність особи
повинна бути доведена у встановленому
законом порядку. Обвинувачення не може
ґрунтуватися на доказах, одержаних
незаконним шляхом, а також на
припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Відповідно до ст.17 КПК України ніхто не
зобов'язаний доводити свою
невинуватість у вчиненні
кримінального правопорушення і має
бути виправданим, якщо сторона
обвинувачення не доведе винуватість
особи поза розумним сумнівом. При
цьому, згідно ст.. 22 ч.6 КПК, суд,
зберігаючи об'єктивність та
неупередженість, створює необхідні
умови для реалізації сторонами їх
процесуальних прав та виконання
процесуальних обов'язків.

Відповідно до вимог ст. 64 КПК України (
в редакції 1960 року) при розгляді
кримінальної справи в суді підлягають
доказуванню, у тому числі подія злочину
(час, місце, спосіб та інші обставини
вчинення злочину) та винність
обвинуваченого у вчиненні злочину і
мотиви злочину.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України ( в
редакції 2012 року) у кримінальному
провадженню наряду з іншим підлягають
доказуванню: подія кримінального
правопорушення (час, місце, спосіб та
інші обставини вчинення кримінального
правопорушення), винуватість
обвинуваченого у вчиненні
кримінального правопорушення, форма
вини, мотив і мета вчинення
кримінального правопорушення.

Суд, дослідивши безпосередньо в
судовому засіданні докази, надані
стороною обвинувачення приходить до
висновку, що такі не доводять участі
обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні
злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст. 307 КК
України або ж не можуть бути прийняті
судом як такі, з огляду на наступне.

Так, допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчинених
злочинах не визнав в повному обсязі,
зазначив, що ніколи не займався збутом
наркотичних засобів та ніколи їх
навіть не зберігав та не вживав.
Зазначив, що повністю підтримує
показання, надані ним в якості
підозрюваного та обвинуваченого,
надані ним на стадії досудового
розслідування та в судовому засіданні
при розгляді даної кримінальної справи
попереднім складом суду, відповідно до
яких він дійсно зустрічався зі своїм
знайомим ОСОБА_4 для отримання коштів,
які той повинен був передати через
ОСОБА_2 їх товаришу на ім'я ОСОБА_5 за
квартиру.

Додатково в судовому засіданні
показав, що з особою на ім'я ОСОБА_5 він
познайомився в 2009 році під час
прогулянки на Оболонській набережній в
м. Києві. В них зав'язалась розмова і з
того часу вони почали підтримувати
дружні відносини, тобто зустрічались
приблизно 5-6 раз на місць, разом
дивились футбол та проводили час в
кафе. Про ОСОБА_5 знає тільки те, що він
на вигляд 27 років, приїхав в Україну з
метою вступу до ВУЗУ, однак якого, йому
не відомо. ОСОБА_5 мешкав в м. Києві
орендуючи квартиру, однак точної
адреси, йому також не відомо, а потім
деякий час у їх спільного знайомого
ОСОБА_4, з яким його також познайомив
ОСОБА_5. З ОСОБА_4 вони почали частіше
спілкуватись з кінця 2010 року, оскільки
той, як йому відомо, займався продажем
автомобілів, а він (ОСОБА_2) на той час
мав намір продати власний автомобіль
та придбати інший.

В кінці серпня - на початку вересня 2010
року ОСОБА_5 поїхав з України в Обєднані
Арабські Емірати і з ним вони
продовжили спілкування по скайпу. Нік
ОСОБА_5 в скайпі, на даний час, не
пам'ятає. Згодом, приблизно на початку
лютого 2011 року, ОСОБА_5 попросив його
забрати у ОСОБА_4 грошові кошти в сумі
8000 грн. або 1000 доларів США, які той був
ОСОБА_5 винен, за якусь орендовану
квартиру, при цьому попередивши його,
щоб він був обережний та сказав, що вони
є люди не порядні. Кого ОСОБА_5 мав на
увазі «вони», йому не відомо. Також не
відомо, чи задавав в оренду ОСОБА_5
якусь квартиру. Грошові кошти він
повинен був передати ОСОБА_5 через
систему грошових переказів Вестерн
Юніон, однак реквізити, куди
переказувати гроші, ОСОБА_5 мав йому
повідомити по скайпу. На прохання
ОСОБА_5, він погодився, не запитуючи,
чому ОСОБА_4 сам не може переказати
ОСОБА_5 гроші та не запитуючи, чи просив
ОСОБА_5 ОСОБА_4 це зробити.

25.02.2011 вони здзвонились з ОСОБА_4 та
домовились про зустріч 26.02.2011, оскільки
25.02.2011 він (ОСОБА_2) був зайнятий. Як він
зрозумів з розмови, ОСОБА_4 знав про
необхідність передачі ОСОБА_5 грошових
коштів, оскільки сказав йому, що в нього
немає всієї необхідної суми.

26.02.2011 він разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
якого він попросив його підвезти, на
автомобілі ОСОБА_7 приїхали до станції
метро «Харківська», що в м. Києві, де вже
на нього чекав ОСОБА_4 на своєму
автомобілі, точну марку якого він вже
не пригадує. Він (ОСОБА_2) сів в
автомобіль до ОСОБА_4, пробув там
приблизно 5 хв., поспілкувався з ним на
якісь звичайні теми, забрав гроші в
сумі 4800 грн. та вийшов з його
автомобіля. Даючи грошові кошти ОСОБА_4
зазначив йому, що поки що віддає меншу
суму, ніж потрібно, оскільки в нього
більше немає. Він у ОСОБА_4 не запитував
чому той сам не переказує грошові кошти
ОСОБА_5, а просто забрав їх і пішов геть
з машини, будь якої розписки з цього
приводу він йому не давав. Після цього
пішов до пункту обміну валют та поміняв
4800 грн. на 600 доларів США та повернувся
додому. Біля станції метро
«Харківська» домовлялись зустрітись з
ОСОБА_4 тільки тому, що так було зручно
його друзям, які погодились його
відвезти на зустріч.

Після того, як він забрав вказані
грошові кошти, він написав ОСОБА_5 в
скайпі про те, що у ОСОБА_4 він взяв
тільки 600 доларів США і що той надасть
решту грошей пізніше. ОСОБА_5 з цього
приводу не заперечував та сказав йому,
що коли він забере всю суму, тоді він
йому скаже реквізити, на які
переказувати грошові кошти.

Після того, він за вказані грошові
кошти придбав собі ноутбук, розуміючи,
що ОСОБА_5 терміново вони не потрібні,
та думав надалі повернути їх йому із
отриманої заробітної плати.

Згодом з ОСОБА_4 спілкувались двічі по
телефону з приводу автомобіля.

06.04.2011 йому зателефонував ОСОБА_4 та
попросив його зустрітись щоб віддати
решту суми грошових коштів. Однак він
йому сказав, що зараз переглядає
футбольний матч між командами «Шахтар»
Україна - «Барселона» Іспанія і по його
завершенню вони можуть зустрітись.
Вони домовились про зустріч та о 23-45
год., він під'їхав на власному
автомобілі до станції метро
«Либідська», де зустрів ОСОБА_4. Який
сів до нього в машину та попросив його
підвезти його до стрип клубу, назву
точну не пригадує, який знаходить на
Червоноармійській, на що він погодився.
Вони попрямували туди та дорогою
ОСОБА_4 грошові кошти йому не давав та
про те, що дасть, нічого не говорив.
Доїхавши до того місця, куди вказував
ОСОБА_4, він почав зупиняти автомобіль,
однак його на дорозі почав «підрізати»
автомобіль «Фольксваген Таурег», і він
був вимушений зупинитися, так як той
автомобіль перерізав йому шлях. У
автомобілі «Фольксваген Таурег» через
відкрите праве вікно він побачив
хлопців міцної статури, які вийшли з
автомобіля «Фольксваген Таурег», коли
він зупинився. На той час в його
автомобілі було привідкрите переднє
вікно, через яке вказані хлопці почали
його бити. Згодом його витягли з
автомобіля та надягли на руки кайданки,
при цьому наносили удари в потиличну
область голови та вимагали зізнання у
вчиненні злочину по збуту наркотиків.
Кутовим зором він побачив, як ОСОБА_4
знаходився біля автомобіля
«Фольксваген Таурег», що далі було з
ОСОБА_4, йому не відомо.

Після цього він був затриманий, в його
автомобілі на сидінні пасажира були
вилучені грошові кошти, які туди, як він
думає, поклав ОСОБА_4 для подальшої
передачі їх ОСОБА_5.

З приводу його побиття, він
неодноразово писав скарги і до органів
прокуратури і до органів МВС, однак
безрезультатно. Вважає, що матеріали
справи за його обвинуваченням
сфальсифіковані, оскільки жодних
злочинів він не вчиняв. Чи були якісь
підстави у ОСОБА_4 його обмовляти, йому
не відомо.

З ОСОБА_5 з того часу він жодного разу не
спілкувався та станом на час розгляду
справи втратив всі його контактні дані.

Такі показання обвинуваченого були
перевірені шляхом безпосереднього
дослідження доказів, наданих як
стороною обвинувачення так і стороною
захисту.

Допитаний в судовому засіданні свідок
зі зміненими анкетними даними ОСОБА_3
показав, що з ОСОБА_2 він знайомий, до
подій закупівлі наркотичного засобу
був з ним знайомий приблизно 1 рік. Їх
познайомив спільний друг на ім'я
ОСОБА_5, якого також називали ОСОБА_5.

Приблизно два роки тому до часу
проведення судового засідання, він
разом із ОСОБА_2 поїхав до Харківського
масиву, де біля ресторану швидкого
харчування «Макдональдз» ОСОБА_2
вийшов з автомобіля та пішов до
новобудови, яка знаходиться біля мосту
біля входу в м. «Харківська», звідки
приніс 3 грами кокаїну. За цей кокаїн
він (ОСОБА_3) заплатив ОСОБА_2 грошові
кошти, точну суму вказати не може, у
зв'язку з давністю події, але приблизно
5-6 тисяч гривень. Згодом другий раз
придбавав у ОСОБА_2 кокаїн на
Московській площі, де вони зустрілись
та на автомобілі поїхали в напрямку
центру міста. Доїхавши до центральної
частини, їх зупинили співробітники
міліції та заарештували ОСОБА_2. В той
день, коли його заарештовували, то
надягли на ОСОБА_2 кайданки одразу як
витягли його з автомобіля, при цьому
фізичне насильство до нього не
застосовувалось.

Кожного разу перед закупівлею
наркотичного засобу у ОСОБА_2, йому в
приміщенні УБОЗ вручались грошові
кошти в присутності понятих чоловічої
статі також кожного разу проводили
його огляд перед проведенням
закупівлі. Після закупівлі
наркотичного засобу у ОСОБА_2,
наркотичний засіб в нього вилучався
працівниками міліції в присутності
понятих чоловічої статі. Перед другою
закупівлею наркотичного засобу у
ОСОБА_2, йому працівниками міліції були
вручені засоби відео та аудіо фіксації,
якими повинно було здійснюватись
фіксування передачі грошових коштів
від нього ОСОБА_2 та отримання кокаїну.
Грошові кошти він передавав ОСОБА_2 з
рук в руки. Інших деталей закупівлі
наркотичного засобу в ОСОБА_2 він не
пригадує внаслідок спливу тривалого
часу.

З жодним із понятих він особисто не
знайомий. Зазначив, що не є ні штатним
ні позаштатним працівником міліції та
з правоохоронними органами не
співпрацює. Згоду на його участь в
проведені оперативних заходів
відносно ОСОБА_2 він надавав
добровільно, оскільки вважав це своїм
громадянським обов'язком, так як йому
було відомо, що ОСОБА_2 довший час
займався збутом наркотичних засобів.
Вказані відомості йому були відомі з
розмов ОСОБА_2 та їх спільного друга
ОСОБА_5.

В ОСОБА_5 він ніяких грошових коштів
ніколи не зичив та не повинен був
передавати. Тільки одного разу він
відпочивав з ОСОБА_5 в м. Одеса за
рахунок останнього, де вони витратили,
приблизно 8 тисяч грн. Даючи грошові
кошти ОСОБА_2 за придбаний кокаїн,
останній жодного разу не зазначав про
те, що грошові кошти в подальшому
будуть передаватись ОСОБА_5. Вважає, що
ОСОБА_5 немає жодного відношення до
збуту ОСОБА_2 наркотичних засобів.
Також жодного разу не бачив щоб ОСОБА_2
чи ОСОБА_5 вживали кокаїн.

Станом на час розгляду даної
кримінальної справи втратив всі
зв'язки з ОСОБА_5, знає тільки те, що
останній виїхав до ОАЕ на проживання.

Окрім цього, оглянувши в судовому
засіданні протоколи оперативних та
слідчих дій за його участю, ОСОБА_3
зазначив, що всі підписи та написи від
імені «ОСОБА_3» виконані ним особисто.

Показання свідка під вигаданим ім'ям
ОСОБА_3 отримані судом у відповідності
до вимог положень КПК України (в
редакції 2012 року), разом з цим, дані, які
в них містяться спростовуються іншими,
наданими в матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до листа за підписом
заступника начальника УБОЗ ГУМВС
України в м. Києві ОСОБА_8 від 29.02.2012 за №
3/8-1513 вбачається, що в ході проведення
оперативно розшукових заходів
інформації, що підтверджує злочину
діяльність ОСОБА_2 отримано не було,
тому легалізація матеріалів
оперативно-розшукових заходів не
проводилась і носії інформації були
знищенні (т. 3 а. с. 2). Відтак, враховуючи
показання свідка ОСОБА_3 про те, що
останнім двічі придбавався
наркотичний засіб в ОСОБА_2, при цьому
купівля наркотичного засобу
фіксувалась за допомогою засобів аудіо
та відеоспостереження, а згідно даних
вказаного листа в ході проведення
оперативно розшукових заходів
інформації, що підтверджує злочинну
діяльність ОСОБА_2 отримано не було, суд
приходить до висновку про
неправдивість показань означеного
свідка в частині придбання останнім
наркотичного засобу в ОСОБА_2

Крім цього, суд звертає увагу на те, що
обидві оперативні закупки
наркотичного засобу проводилися на
підставі постанов про оперативну
закупку від 26.01.2011 року та 10.03.2011 року,
проведення яких доручалося одній особі
під псевдонімом «ОСОБА_3», даних про
згоду якої, в порушення вимог закону
про участь у проведенні оперативної
закупки відсутня. Крім того, кожна із
постанов містить дані про проведення
оперативної закупки наркотичного
засобу, проте якого і за яку суму не
зазначено (т.1 а. с. а.с. 12-13, 53-54).

Також, показаннями свідка ОСОБА_3
опосередковано підтверджується версія
обвинуваченого ОСОБА_2 щодо наявності в
ОСОБА_3 боргу перед ОСОБА_5 за оренду
квартири, оскільки як показав сам
ОСОБА_3 одного разу він відпочивав з
ОСОБА_5 в м. Одеса за рахунок останнього,
де вони витратили, приблизно 8 тисяч
грн.., а сума грошових коштів, яку він
передав ОСОБА_2 за два рази, складає 7650
грн., що в свою чергу також не
спростовує версію обвинуваченого.

Окрім цього показання свідка під
псевдонімом ОСОБА_3 з приводу вилучення
наркотичного засобу придбаного у
ОСОБА_2 працівниками міліції в
присутності понятих чоловічої статі
спростовуються показаннями допитаних
в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_10.

Так, допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_9 показав, що 2-3 роки тому,
його однокласник ОСОБА_11 попросив його
бути свідком по справі, на що він
погодився і в судовому засіданні
підтвердив, що начебто, бачив якийсь
білий порошок. Насправді ж він нічого
не бачив. В судовому засіданні надавав
показання такі, які йому дав написані
на листку ОСОБА_11, відповідно до яких
він, начебто бачив білий порошок, який
міліція вилучила в когось, а він в той
час був на вулиці. Разом з цим, на жодних
слідчих діях він присутній не був,
жодного разу показання в міліції він не
давав. Ніяких грошових коштів чи
порошку білого кольору, він не бачив та
абсолютно нічого він не підписував.

Крім цього, свідок ОСОБА_9, оглянувши
наявні в матеріалах протоколи слідчих
та оперативних дій, які відбувались
відповідно до вказаних протоколів з
його участю, зазначив, що в них немає
жодного його підпису та, що у вказаних
діях він участі не приймав. (Т.1 а.с., 14, 35,
97-98). Зазначив тільки, що на час надання
ним показань в судовому засіданні під
час розгляду вказаної справи
попереднім складом суду, він
усвідомлював, що надає завідомо
неправдиві показання, оскільки про це
його попросив його друг ОСОБА_11.

Аналізуючи становлення показань
свідка ОСОБА_9. суд вважає, що показання
свідка ОСОБА_9, які надані ним під час
судового розгляду справи іншим складом
суду, є такими, що не відповідають
дійсності, оскільки достовірність
показань свідка ОСОБА_9, які ним надані
в судовому засіданні під час даного
розгляду кримінальної справи
підтверджується висновком експертів
за результатами проведення судово -
почеркознавчої експертизи від 28.11.2013 за
№ 10485/10486/13-32, відповідно до яких підписи
від імені ОСОБА_9, що містяться в графі
«Поняті:2» у протоколі вручення
грошових коштів від 26.02.2011 (Т.1 а.с. 14) в
графі «Поняті:1.» у протоколі огляду та
вилучення від 26.02.2011 (Т.1 а.с. 35), у
відповідних рядках 2-х аркушів
протоколу допиту свідка від 26.04.2011 (Т.1
а.с. 97-98), виконані не ОСОБА_9, а іншою
особою.

Рукописний запис «з моїх слів
надруковано вірно, мною прочитано» на
другому аркуші протоколу допиту свідка
від 26.04.2011 (Т.1 а.с. 98), виконаний не
ОСОБА_9, а іншою особою. (Т.7 а.с. 56-79).

З вказаних мотивів суд приймає
показання свідка ОСОБА_9, які він надав
під час даного судового розгляду як
правдиві.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 показав, що в його будинку, з ним
по сусідству мешкав міліціонер ОСОБА_12,
з яким він підтримував добросусідські
відносини. ОСОБА_12 його, приблизно
весною 2011 року, попросив одного разу
поставити підпис про те, що начебто він
був свідком якихось подій, на що він
погодився. Погодився, оскільки довіряв
сусіду, знаючи, що він є працівником
міліції, а тому думав, що діє цілком
законно. Згодом ОСОБА_12 попросив його
ще раз приїхати до міліції та підписати
ще якісь документи. Які документи він
підписував, не знає, оскільки фактично
підписував чисті аркуші паперу.
Кожного разу за те, що він ставив свій
підпис, йому працівники міліції давали
грошові кошти в сумі 50 грн. і 60 грн. як
витрати на дорогу та на особисті
витрати на пиво та сигарети. В жодних
слідчих діях, він особисто участі не
приймав, нічого не бачив та підписував
тільки чисті аркуші паперу. Для чого
він ставить свої підписи, він
запитував, йому ОСОБА_12 пояснив, що
якась людина порушила закон, а він буде
як свідок, але нікуди його викликати не
будуть.

На клопотання сторони захисту,
допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_12 показав, що попереднім його
місцем роботи був УБОЗ ГУМВС України в
м. Києві. Його сусідом по кабінету був
оперуповноважений ОСОБА_11, який
займався оперативною справою відносно
ОСОБА_2, тому прізвищу ОСОБА_2 в нього на
слуху, але особисто вказану особу він
не знає та ніколи не бачив. Також участі
в будь-яких оперативно - розшукових
заходах відносно ОСОБА_2, він не приймав
та ніякі документи не підписував. Не
був присутній також жодного разу під
час проведення оперативної закупки
наркотичного засобу в ОСОБА_2. Єдина
дія, під час якої він був присутній та
про яку пам'ятає - це вручення грошових
коштів. Вказана дія проводилась в
службовому кабінеті, де він був також
присутній, оскільки займався своїми
справами. Під час проведення
зазначеної дії був присутній в якості
понятого його бувший сусід ОСОБА_10,
який частенько заходив до них до
кабінету, щоб про щось з ним порадитись.
Як понятого, його запрошував ОСОБА_11,
що ОСОБА_10 вночі робив біля приміщення
УБОЗу, йому не відомо. Понятих загалом
було двоє, один з яких ОСОБА_10, в якого,
як йому відомо, зі слів сусідів, ІІ -га
група інвалідності та він страждає на
психічне захворювання «Шизофринія».
Також свідок ОСОБА_12 оглянувши наявні в
матеріалах справи (Т.1 а.с. 55, 56) акт
огляду покупця перед проведенням
оперативної закупівлі від 06.04.2011 та
протокол огляду оперативної закупівлі
від 07.04.2011, зазначив, що його прізвище
там є, однак жодного підпису немає.

Під час одночасного допиту свідки
ОСОБА_10 та ОСОБА_12 підтримали кожен
попередні свої показання. При цьому
ОСОБА_10 зазначив, що саме ОСОБА_12
запропонував йому побути понятим, але
біля приміщення УБОЗ його зустрічав
вже інший співробітник міліції. В
приміщенні УБОЗу він підписав чисті
аркуші паперу і все. Однак грошові
кошти за підписання чистих аркушів
паперу йому платив не ОСОБА_12, а інший
співробітник УБОЗу. Також зазначив, що
жодного разу в приміщенні УБОЗу вночі
не був та не міг бути. Підтвердив
наявність у себе психічного
захворювання «Шизофринія».

ОСОБА_12 при цьому зазначив, що жодного
разу до ОСОБА_10 не телефонував щоб
запросити його побути понятим, з
останнім вони могли обговорювати
виключно якісь господарські справи,
так як були сусідами.. Саме ОСОБА_11
привів ОСОБА_10 в якості понятого. Що
вони робили в кабінеті, він не знає, так
як не звертав уваги, відтак підтвердити
чи не підтвердити факт оперативної
закупівлі наркотичних засобів у ОСОБА_2
він не може. Також йому навіть не було
відомо про те, що його прізвище вписане
в протокол оперативної закупівлі,
оскільки ОСОБА_11 не повідомляв йому про
те, що ним складається такий протокол
та про те, що в цьому протоколі буде
вписане його прізвище. Зі змістом
протоколу він не знайомився.

Окрім цього, як вбачається з листа
Департаменту ВБ УВБ в м. Києві від 24.02.2012
за № 18/10 -372 вих. , відомості про
перебування ОСОБА_9 26.02.2011, ОСОБА_13,
26.02.2011, ОСОБА_14, 07.04.2011, ОСОБА_15, 07.04.2011 та
ОСОБА_16, 07.04.2011 в журналі відвідувачів
та запрошених до УБОЗ чи слідчого
відділу СУГУ МВС України в м. Києві
відсутні. У відповідності до внесених
в журнал записів 07.04.2011 громадянин
ОСОБА_10 перебував в кабінеті № 33, який
закріплений за слідчим відділом СУГУ
МВС України в м. Києві (Т.5 а.с. 76). З
листа Дарницького РУГУ МВС України в м.
Києві від 20.02.2012 за № 47/1797 вбачається,
що 26.04.2011 гр. ОСОБА_9, 27.04.2011 гр. ОСОБА_16 та
25.05.2011 гр. ОСОБА_15 в журналі
відвідувачів та запрошених до рай
управління не зареєстровані.

Таким чином, даними, які містяться у
згадуваних листах, повністю
підтверджуються показання свідка
ОСОБА_9 з приводу незалучення його під
час досудового розслідування до жодних
процесуальних дій та не підписання ним
будь - яких процесуальних документів.

Таким чином, аналізуючи зміст показань
означених свідків, дані, які містяться
у висновку експертів за результатами
проведення судово - почеркознавчої
експертизи від 28.11.2013 за № 10485/10486/13-32,
суд приходить до безсумнівного
висновку про правдивість показань
свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо їх
відсутності, а саме: ОСОБА_9 під час
вручення грошових коштів 26.02.2011 ОСОБА_3,
огляду гр.. ОСОБА_3 та вилучення в
останнього наркотичного засобу 26.02.2011
та ОСОБА_10 під час проведення
оперативної закупівлі 07.04.2011.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 показав, що точної дати не
пам'ятає, але приблизно 2-3роки тому,
рано вранці на території
Володимирського ринку, він здійснював
підготовку до продажу кави з каво
машини, як до нього підійшли
представники міліції та запропонували
бути понятим, на що він погодився. Вже
разом із представниками міліції він
пішов до приміщення УБОЗу, де йому в
одному із кабінетів показали якусь
людину, яка стояла біля столу в
кабінеті та сказали, що в цієї людини
вилучили наркотичний засіб. Потім йому
показали 2 поліетиленових маленьких
пакетиків, які лежали на столі і у
вказаних пакетиках містилась якась
невідома йому біла речовина. Звідки
взялись ті пакетики, які були на столі,
він не знає. Крім нього в кабінеті та
тієї людини, у якої, як йому повідомили,
був вилучений наркотичний засіб було
ще 2-є людей, хто ці люди, чи працівники
міліції, чи поняті, йому не відомо.
Після того як йому показали пакетики,
він підписав якісь документи, які не
знає, так як їх не читав. Текст в
документах був вже вписаний, так як при
ньому ніхто нічого не друкував. Він їх
тільки підписав і пішов геть, так як не
міг довго залишатись, оскільки в нього
на вулиці був включений газовий балон
біля кавомашини. Більше ніяких дій він
не бачив, грошові кошти при ньому ніякі
не перераховувались та нікому не
вручались.

Свідок ОСОБА_13 оглянувши наявні в
матеріалах справи протокол вручення
грошових коштів (Т.1 а.с. 14) зазначив, що
підпис з зазначенням понятий 1 - це є
його підпис, такий документ він може і
підписував, але самої дії з грошовими
коштами він не бачив. В протоколі
вилучення наркотичного засобу (Т.1 а.с.
35), його підпис зазначений як «понятий
2».

Аналізуючи показання даного свідка суд
приходить до висновку, що означеними
показаннями спростовуються показання
свідка під вигаданим ім'ям ОСОБА_3 в
частині вручення йому грошових коштів
та вилучення в нього наркотичного
засобу, придбаного у ОСОБА_2 26.02.2011 за
участю понятих чоловічої статі,
оскільки як показав свідок ОСОБА_13 його
до приміщення УБОЗ ГУМВС України в м.
Києві запросили рано вранці, натомість
як обвинувачення стверджує, що
придбання ОСОБА_3 у ОСОБА_2 наркотичного
засобу 26.02.2011 відбувалось, приблизно о 17
год. 30 хв., свідок ОСОБА_13 не бачив
жодних дій з грошовими коштами в
приміщенні УБОЗ ГУМВС України в м.
Києві, а також не бачив звідкіля та від
кого вилучались маленькі
поліетиленові пакетики з білою
речовиною всередині.

При цьому показання допитаного свідка
ОСОБА_11, який допитаний в судовому
засіданні показав, що ним з
працівниками УБОЗ була
задокументовано факт збуту підсудним
ОСОБА_2 наркотичних засобів. Було
проведено дві санкціоновані закупівлі
наркотичних засобів. Перша закупівля
була проведена 26.02.2011 біля метро
Харківська, в м. Києві, друга - біля кафе
«Макдональдз», де і було затримано
підсудного ОСОБА_2. Оперативні
закупівлі були проведені на підставі
зібраних матеріалів оперативно -
розшукової справи за санкцією
прокурора м. Києва. Він (ОСОБА_11)
особисто вручав грошові кошти особі,
прізвище якої змінено (ОСОБА_3) на
обидві оперативні закупівлі
наркотичних засобів. Перший раз ОСОБА_3
вручались грошові кошти в сумі 6000 грн.,
наступного разу -1600 грн., які при цьому
вручались купюри, вже точно пригадати
не може. При вручені грошових коштів
виготовлялись їх світлокопії та
складались відповідні протоколи. Гроші
були вручені в службовому кабінеті. При
проведенні першої оперативної
закупівлі, ОСОБА_3 поїхав на зустріч із
ОСОБА_2 до станції метро «Харківська»,
він (ОСОБА_11) їхав за ним на службовому
автомобілі з співробітниками міліції.
ОСОБА_3 при цьому був сам і постійно
перебував у його (ОСОБА_11) полі зору.
ОСОБА_3 ні з ким не зустрічався, ні з ким
не контактував.

Під час зустрічі ОСОБА_3 з ОСОБА_2 на
Харківській, він (ОСОБА_11) був на
відстані 10 - 15 метрів. Зустріч
відбувалась на вулиці, під час якої
ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 грошові кошти,
після чого ОСОБА_3 залишився на місці
зустрічі, а ОСОБА_2 пішов у невідомому
напрямку, та повернувшись, приблизно,
через 30 хвилин передав ОСОБА_3 пакунок.
Пакунок передавав з рук в руки, після
чого ОСОБА_2 з ОСОБА_3 роз'їхались,
ОСОБА_3 до приміщення УБОЗу, а ОСОБА_2 в
невідомому напрямку. Коли повертались
до приміщення УБОЗу ОСОБА_3 постійно
перебував у його (ОСОБА_11) полі зору, по
дорозі ніде не зупинявся, не з'їжджав з
маршруту. Після цього ОСОБА_3
добровільно віддав пакет з
порошкоподібною речовиною, яку придбав
у ОСОБА_2 і яку було направлено до НДЕКЦ
для проведення експертного
дослідження, звідки було отримано
висновок, що надана на дослідження
порошкоподібна речовина є наркотиком.
Під час проведення вказаної
оперативної закупівлі у ОСОБА_2 грошові
кошти, передані йому ОСОБА_3, не
вилучались. Факт проведення
оперативної закупівлі 26.02.2011 окрім
нього може підтвердити працівник
міліції на прізвище ОСОБА_12.

На другу зустріч ОСОБА_3 і ОСОБА_2,
грошові кошти ОСОБА_3 вручались в
службовому кабінеті приміщення УБОЗ,
при цьому були зроблені світлокопії
грошових купюр, які вручались. Друга
зустріч ОСОБА_3 й ОСОБА_2 відбувалась
біля кафе «Макдональдз», що на
автовокзалі в м. Києві. По дорозі на
зустріч, він (ОСОБА_11) прямував за
ОСОБА_3 на службовому авто разом з
співробітниками міліції, при цьому не
випускаючи ОСОБА_3 з поля зору.
Приїхавши до місця зустрічі, ОСОБА_3
вийшовши з автомобіля постійно
перебував під наглядом, ОСОБА_2
запізнювався на зустріч. На вказану
зустріч ОСОБА_2 прибув на автомобілі, в
який до нього сів ОСОБА_3 , на якому вони
вдвох поїхали на вулицю
Червоноармійську. Під час їхнього руху,
вони (ОСОБА_3 та ОСОБА_2) ніде не
зупинялись та постійно перебували в
його (ОСОБА_11) полі зору. Зупинились
біля клубу «М'ятний Носоріг», де і були
затримані працівниками міліції. До
моменту затримання, ні ОСОБА_3, ні
ОСОБА_2 з машини не виходили. В
затриманні він (ОСОБА_11) участі не
приймав. В ОСОБА_2 було вилучено грошові
кошти, які надавались ОСОБА_3 в
службовому кабінеті в приміщенні УБОЗ
для проведення оперативної закупівлі
наркотичного засобу, їхні серійні
номери повністю збігались. З моменту
зупинки автомобіля, в якому перебували
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до моменту їх
затримання пройшло 2-3 хвилини. Після
затримання, він (ОСОБА_11) разом з ОСОБА_3
поїхали до приміщення УБОЗ ГУМВС в м.
Києві, де ОСОБА_3 добровільно видав
поліетиленовий пакет з
порошкоподібною речовиною і повідомив,
що цю речовину він придбав у ОСОБА_2. Під
час безпосередньої передачі грошових
коштів ОСОБА_3 ОСОБА_2 та передачі
ОСОБА_2 ОСОБА_3 наркотичного засобу,
понятих не було, однак ОСОБА_3 може
підтвердити про обставини передачі ним
ОСОБА_2 грошових коштів за придбання в
останнього наркотичної речовини.

Метою проведення першої оперативної
закупівлі 26.02.2011 було виявлення збуту
наркотичних засобів ОСОБА_2. Другу
закупівлю проводили після отримання
висновку спеціаліста з приводу
наявності наркотичної речовини в
порошкоподібній речовині, придбаній
26.02.2011 у ОСОБА_2 ОСОБА_3 і відповідно
після цього й було порушено
кримінальну справу відносно ОСОБА_2.
Для проведення першої оперативної
закупівлі було надано дозвіл
прокурора, у відповідності з вимогами
КПК в редакції 1960 року. Під час
проведення першої оперативної
закупівлі понятих не було. Оперативно -
розшукова справа відносно ОСОБА_2 була
заведена на підставі оперативної
інформації. У ОСОБА_3 з ОСОБА_2 була
домовленість на купівлю 3-х грам
кокаїну.

Повторно допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_11 підтвердив
зазначені вище його показання, які були
оголошені в судовому засіданні. Крім
цього зазначив, що під час проведення
оперативних заходів в рамках даної
кримінальної справи були присутні
поняті, які ним запрошувались з вулиці.
Чому згідно даних наданих УБОЗ УМВСУ в
м. Києві, понятий ОСОБА_10 знаходився в
приміщенні УБОЗу, він пояснити не може.
Також зазначив, що поняті були при
проведенні всіх дій, які відповідно до
матеріалів справи були проведені за їх
участю. Окрім цього вказав, що всі
поняті підписували всі протоколи
добровільно та особисто в його
присутності та перед тим як їх
підписати, вказані протоколи їм
зачитувались вголос.

Чому свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надавали
в судовому засіданні показання
стосовно того, що ним ніякі протоколи
не підписувались та вони не були
присутні при жодних слідчих та
оперативних діях, він пояснити не може.
Дійсно з ОСОБА_9 він навчався в одній
ЗОШ № 215 м. Києва, однак з ним відносин
не підтримує та не прохав його щоб
ОСОБА_9 надавав завідомо неправдиві
показання під час розгляду даної
кримінальної справи попереднім
складом суду. Перед тим як ОСОБА_9
погодився бути понятим, він (ОСОБА_11)
особисто йому пояснював, що є особа на
прізвище ОСОБА_3, яка буде видавати
наркотичну речовину, яка була отримана
в ході оперативної закупівлі і під час
проведення цієї видачі необхідна
присутність понятих. По проведенню
вказаної дії ним (ОСОБА_11) було складено
відповідний протокол, який був
оголошений ОСОБА_9 і той самостійно
добровільно його підписав у його
(ОСОБА_11) присутності, суд приймає як
неправдиві та такі, що повністю
спростовуються викладеними
показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_13 ОСОБА_12 та матеріалами справи в
їх сукупності. Крім цього, враховуючи,
що саме свідком ОСОБА_11 оформлялись всі
матеріали оперативно - розшукових
заходів, суд приходить до висновку, що
означений свідок зацікавлений в
певному вирішенні даної кримінальної
справи, а відтак з означених мотивів
відкидає їх як доказ сторони
обвинувачення в інкримінованих
діяннях ОСОБА_2, при цьому суд звертає
увагу й на те, що відповідно до даних,
які містяться в протоколі очної ставки
від 12.11.2012 (Т.4 а.с.63-75), проведеної між
ОСОБА_2 та ОСОБА_11 останній на запитання
ОСОБА_2 вказував на те, що особисто він
не бачив як ОСОБА_2 передавав
наркотичний засіб ОСОБА_3 ні першого ні
другого разу, натомість в той же час на
запитання захисника стверджував, що
бачив момент передачі ОСОБА_2
наркотичного засобу 07.04.2011, що в свою
чергу суперечить його показанням,
наданим в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_17 показав, що за попереднім його
місцем роботи в Дарницькому РУГУМВС
України в м. Києві слідчим була
порушена кримінальна справа за
обвинуваченням ОСОБА_2 Згодом вказана
справа була передана йому до
провадження, при цьому на момент її
передачі, попереднім слідчим був
виконаний ряд слідчих дій. Які саме
слідчі дії були виконані, він не
пам'ятає, однак точно був обраний
запобіжний захід обвинуваченому
ОСОБА_2 та пред'явлено йому
обвинувачення. Інші дії виконувались
ним особисто, також ним особисто
допитувалась частина свідків. Яких
свідків він допитував, вже не пам'ятає,
однак, всі протоколи допиту свідків,
які містять його підпис, складались ним
особисто та всі свідки ставили в них
свої підписи власноруч. Чому свідок
ОСОБА_9 показав, що ніколи не був на
допиті і що підписи в протоколі допиту
не його, він пояснити, не може.

Стосовно допиту особи, анкетні дані
якої змінено, показав, що особисто його
не допитував,а в порядку ст. 114 КПК
України в редакції 1960 року, ним
надавалось доручення оперативним
працівникам допитати вказану особу.
Свідка зі зміненими анкетним даними, як
йому відомо, допитував оперативний
співробітник УБОЗ ГУМВС України в м .
Києві ОСОБА_11

Оцінюючи на предмет належності та
допустимості дані, які містяться в
показаннях свідка ОСОБА_17, суд
приходить до висновку, що означені
показання в частині особистого
проведення свідком ОСОБА_17, допиту
свідка ОСОБА_9 та підписанням останнім
особисто за наслідками його допиту
протоколу спростовуються в повному
обсязі показаннями свідка ОСОБА_9 та
даними, які містяться у висновку
експертів за результатами проведення
судово - почеркознавчої експертизи від
28.11.2013 за № 10485/10486/13-32, відповідно до
яких у відповідних рядках 2-х аркушів
протоколу допиту свідка від 26.04.2011 (Т.1
а.с. 97-98), виконані не ОСОБА_9, а іншою
особою.

Рукописний запис «з моїх слів
надруковано вірно, мною прочитано» на
другому аркуші протоколу допиту свідка
від 26.04.2011 (Т.1 а.с. 98), виконаний не
ОСОБА_9, а іншою особою. (Т.7 а.с. 56-79).

Враховуючи зазначені висновки
експерта, суд не може прийняти
показання свідка ОСОБА_17 як правдиві та
з вказаних мотивів відкидає їх як доказ
обвинувачення ОСОБА_2 в інкримінованих
йому діяннях.

Допитаний в судовому засіданні свідок
сторони обвинувачення ОСОБА_15, показав,
що точної дати не пам'ятає, але
приблизно рік тому він із товаришами
йшли по вул. Горького в м. Києві, де їх
зупинили працівники міліції і йому
запропонували бути понятим під час
вилучення якоїсь речовини в
затриманого чоловіка. При цьому вони
запропонували піти до відділення
міліції, яке знаходиться по вул.
Горького, що в м. Києві, на що він
погодився. Пропонували ввічливо та
нікого не заставляли це робити. В
приміщення міліції крім нього
знаходився ще один понятий, працівники
міліції та ще один чоловік. Йому та ще
одному понятому міліціонери роз'яснили
їхні права та повідомили, ще раз, що
вони є понятими. При цьому один із
працівників міліції поклав на стіл
поліетиленовий пакет з білою
порошкоподібною речовиною, звідкіля
він дістав цей пакет, йому не відомо,
так як він не звертав на це уваги. Однак
як йому пояснили в міліції, цей пакет
був вилучений у певної персони. Також
він та інші учасники підписали
декілька документів, після чого їх
відпустили. В приміщенні міліції ніхто
ні на кого ніякого тиску не чинив, ніхто
нікого не бив, все проходило абсолютно
спокійно.

Аналізуючи зміст означених показань,
суд вважає, що хоча й дані показання
отримані у відповідності до вимог
кримінального процесуального закону,
однак їх зміст вказує на те, що свідок
не бачив у кого вилучалися пакетики,
бачив пакетики з порошкоподібною
речовиною лише на столі в кабінеті у
відділенні міліції, які були занесені
до кабінету працівниками міліції, а
відтак не можуть бути прийняті судом як
доказ вини обвинуваченого ОСОБА_2 в
інкримінованих йому діяннях.

Допитаний в судовому засіданні свідок
сторони обвинувачення ОСОБА_16, показав,
що точної дати не пам'ятає, він
знаходився на вул. Червоноармійській,
поблизу магазину, щоб придбати
сигарети. До нього підійшов працівник
правоохоронного органу, та запросив
бути понятим при проведенні огляду
автомобіля «Мітсубіші Карізма», номеру
автомобіля не пам'ятає, та чи
виставлявся автомобіль на продаж, він
не знає. Він (ОСОБА_16) погодився бути
понятим. Після чого вони з працівником
правоохоронного органу пішли до
вказаного автомобіля. Коли вони з
працівником правоохоронного органу
підійшли до автомобіля, то там вже
знаходився підсудний ОСОБА_2, ще один
понятий та оперативна група, яка
проводила обшук автомобіля. Під час
проведення обшуку було знайдено тільки
грошові кошти в сумі 1650 грн., купюрами
по 50, 100 та 200 грн., які знаходились на
передньому пасажирському сидінні. Що
саме повідомляв ОСОБА_2 про грошові
кошти, він (ОСОБА_16) не пам'ятає. Під час
проведення обшуку автомобіля
складався протокол обушку, який він та
інші учасники підписали. ОСОБА_2 було
надано добровільну згоду на його
проведення, однак останній настоював
на постійній присутності понятих під
час проведення обшуку. На момент, коли
він (ОСОБА_16) підійшов до автомобіля, то
підсудний ОСОБА_2 вже був у наручниках,
але самого моменту затримання, він
(ОСОБА_16) не бачив, так само і не бачив,
щоб до ОСОБА_2 хтось застосовував
фізичне насильство.

Показання свідка ОСОБА_16, отримані
судом у відповідності до вимог
кримінального процесуального закону,
однак дані, які в них містяться
вказують виключно на обставини
вилучення грошових коштів з
переднього пасажирського сидіння
автомобіля обвинуваченого ОСОБА_2, при
цьому ніяким чином не спростовують
версію останнього щодо отримання ним
грошових кошів від свого знайомого для
подальшої їх передачі іншій особі як
оплату за оренду квартири. Відтак суд
приходить до висновку про відсутність
в означених показаннях даних, які б
підтверджували вину обвинуваченого
ОСОБА_2 в інкримінованих йому діяннях
стороною обвинувачення.

Допитаний в судовому засіданні свідок
сторони захисту ОСОБА_18 показав, що з
обвинуваченим ОСОБА_2 знайомий,
приблизно 5 років та перебуває з
останнім в товариських відносинах.
Весною 2010 року, точну дату не пригадує,
у зв'язку зі спливом значного часу, він
разом із своїм товаришем ОСОБА_19
проводили разом час, катаючись на його
автомобілі. В цей час йому на його
мобільний телефон зателефонував
ОСОБА_2 та сказавши, що в нього зламався
автомобіль, попросив підвести його до
м. «Харківська», що в м. Києві, оскільки
в нього там є якісь справи. Враховуючи
те, що він (ОСОБА_18) та ОСОБА_19 фактично
байдикували, він погодився допомогти
ОСОБА_2 та відвести його туди, куди йому
потрібно. Зустрівши ОСОБА_2 на вул.
Шолуденка, 16 в м. Києві, вони поїхали до
ст. метро «Харківська», та коли
під'їхали з боку виїзду до м. Бориспіль,
до моста біля станції метро
«Харківська», ОСОБА_2 попросив їх
зупинитись біля автомобіля, що стояв
неподалік. Колір автомобіля та марку,
він не пригадує, але зазначив, що це був
вид автомобіля «позашляховик». Вони
зупинились біля вказаного автомобіля
неподалік, ОСОБА_2 вийшов з автомобіля,
на якому вони прибули та підійшов до
автомобіля, на який він вказав, зі
сторони пасажирського сидіння, біля
водія. Чи сідав ОСОБА_2 у вказаний
автомобіль, він (ОСОБА_18) повідомити не
може, оскільки його автомобіль був
розташований так, що з боку водія, яким
він був не було видно всіх дій ОСОБА_2
ОСОБА_2 пробув біля вказаного
автомобіля приблизно 5-7 хв. та
повернувшись до них, попросив його
(ОСОБА_18) відвезти його до пункту обміну
валют, оскільки хотів поміняти гроші.
Що це за гроші і скільки їх було, ОСОБА_2
не повідомляв. Він відвіз ОСОБА_2 на
протилежний бік мосту біля пункту
обміну валют. Після цього вони з
ОСОБА_19 залишли ОСОБА_2, а самі поїхали
геть.

Допитаний в судовому засіданні свідок
сторони захисту ОСОБА_19 надав
аналогічні показання, показанням
свідка ОСОБА_18 При цьому зазначив, що
ОСОБА_2, прибувши до ст. метро
«Харківська» сів в автомобіль, біля
якого вони зупинились, пробув
всередині автомобіля 5-7 хв., що він там
робив, йому (ОСОБА_19) видно не було
оскільки вікна автомобіля, в якому
перебував ОСОБА_2 були сильно
затонованими. ОСОБА_2 сів біля водія, а
оскільки їх автомобіль знаходився
позаду, то йому через лобове скло та
скло заднього виду автомобіля, що стояв
попереду, не могло бути видно, що
відбувається в середині переднього
автомобіля.

Показання означених свідків ОСОБА_18 та
ОСОБА_19 суперечать показанням свідка
ОСОБА_11 та ОСОБА_3 в частині місця та
способу збуту ОСОБА_2 наркотичного
засобу ОСОБА_3 26.02.2011. Разом з цим, за
встановлених судовим розглядом даних,
що викладені у вироку, неправдивості
показань свідка ОСОБА_11 та
невідповідності фактичним обставинами
показань свідка ОСОБА_3, суд приймає як
належні та допустимі докази, дані, які
містяться в показаннях свідків ОСОБА_18
та ОСОБА_19 на підтвердження версії
обвинуваченого.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011
року визнаватися допустимими і
використовуватися як докази в
кримінальній справі можуть тільки
фактичні дані, одержані відповідно до
вимог кримінально-процесуального
законодавства. Перевірка доказів на їх
допустимість є найважливішою
гарантією забезпечення прав і свобод
людини і громадянина в кримінальному
процесі та ухвалення законного і
справедливого рішення у справі.

Так суд, перевіряючи на предмет
допустимості дані, які містяться в
письмових доказах, долучених до
матеріалів кримінального провадження
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 127 КПК України ( в
редакції 1960 року), при провадженні
обшуку, виїмки, огляду, пред'явленні
осіб і предметів для впізнання,
відтворенні обстановки і обставин
події, опису майна обов'язкова
присутність не менше двох понятих.

Так протокол вручення грошових коштів
від 26.02.2011 року, складений з порушенням
вимог ст.85 КПК України (в редакції 1960
року), в ньому відсутні такі обов'язкові
реквізити як час початку та час
закінчення проведення дії по врученню
грошових коштів ОСОБА_3 Окрім цього
дані вказаного документу містять
невідповідність запису про вручення
«ОСОБА_3» 4 800 грн. фактичним обставинам,
оскільки, відповідно до переписаних
купюр, сума грошових коштів становить 6
000 грн., крім того, в судовому засіданні
свідок ОСОБА_13, який вказаний в даному
протоколі як понятий показав суду, що в
його присутності нікому грошові кошти
не вручалися, жодних дій із грошовими
коштами він не бачив, а свідок ОСОБА_9
показав суду, що взагалі не приймав
участі при проведенні будь-яких
процесуальних чи слідчих дій, ніяких
процесуальних документів на
досудовому слідстві не підписував і
підписи, внесені до процесуальних
документів оперативними працівниками
та слідчим йому не належать. Також
відповідно до висновків експертів за
результатами проведення судово -
почеркознавчої експертизи від 28.11.2013 за
№ 10485/10486/13-32 (Т.7 а.с. 66), підпис від імені
ОСОБА_9, що містяться в графі «Поняті:2»
у протоколі вручення грошових коштів
від 26.02.2011 (Т.1 а.с. 14) виконані іншою
особою, а не гр. ОСОБА_9.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про неможливість прийняття
даних, які містяться у вказаному
протоколі як допустимих доказів
сторони обвинувачення, а тому відкидає
їх.

Щодо даних, які містяться в протоколі
огляду та вилучення від 26.02.2011 (Т.1 а.с. 35),
суд вважає, що вони зібрані з істотним
порушенням діючого
кримінально-процесуального
законодавства на час складання
вказаного документу.

Так, в означеному протоколі в порушення
вимог ст. 85 КПК України (в редакції 1960
року) відсутні такі обов'язкові
реквізити як час початку та час
закінчення проведення дії по вилученню
в ОСОБА_3 наркотичного засобу та його
огляду. Крім цього як стверджував
судовому засіданні свідок ОСОБА_13, який
зазначений як понятий під час
проведення вказаної дії, що процедура
вилучення наркотичного засобу у ОСОБА_3
при ньому не проводилась,
поліетиленові пакетики він побачив на
столі, звідки вони там взялись, йому не
відомо. Крім цього, зазначив, що
перебував в приміщенні УБОЗ ГУМВС
України в м. Києві 26.02.2011 зранку до
початку роботи Володимирівського
ринку, а з показань свідків ОСОБА_3 та
ОСОБА_11 випливає, що наркотичний засіб
у ОСОБА_3 вилучався у післяобідню пору,
таким чином суд приходить до висновку
про невідповідність даних, які вказані
в означеному протоколі фактичним
обставинам.

Крім цього, як стверджував свідок
ОСОБА_9, який вказаний у даному
протоколі понятим, він участі у жодних
діях не приймав,в приміщенні УБОЗ ГУМВС
України в м. Києві жодного разу не був
та ніяких документів не підписував.
Висновками експертів за результатами
проведення судово - почеркознавчої
експертизи від 28.11.2013 за № 10485/10486/13-32 (Т.7
а.с. 66), відповідно до яких, підпис в
графі «Поняті:1.» у протоколі огляду та
вилучення від 26.02.2011 (Т.1 а.с. 35) виконаний
не ОСОБА_9,а іншою особою, повністю
підтверджуються показання свідка
ОСОБА_9

Враховуючи викладене, суд вважає дані,
які містяться у протоколі огляду та
вилучення неправдивими та
недопустимими з точки зору закону,
зібрані й в тому числі з порушенням
правил залучення понятих, передбачених
ст. 127 КПК України (в редакції 1960 року), а
відтак відкидає їх як доказ
обвинуваченого ОСОБА_2 в
інкримінованому йому діянні.

Дані, які містяться у висновку
спеціаліста № 119х від 02.03.2011 (т.1 а.с. 37),
відповідно до яких у наданих на
дослідженнях порошкоподібних
речовинах білого кольору масою 0,648 г. та
0,541 г. виявлено наркотичний засіб
кокаїн. Маса кокаїну в речовинах
становить 0,154 г. та 0,168 г. Загальна маса
кокаїну становить 0,322 г., а також дані,
які містяться у висновку експерта від
18.03.2011 за № 822х (Т.1 а.с. 42-43) відповідно до
яких у наданих на дослідження
порошкоподібних речовинах білого
кольору масою 0,620 г. та 0,511 г., виявлено
наркотичний засіб кокаїн. Маса кокаїну
в речовинах становить 0,150 г. та 0,158 г.
Загальна маса кокаїну складає 0,308 г.
Згідно висновку спеціаліста № 1119х від
02.03.2011, загальна маса кокаїну в
речовинах становила 0,322 г., хоча й
отримані у спосіб визначений
кримінально процесуальним законом,
діючим на час проведення дослідження
та експертизи, однак враховуючи дані,
які викладені у мотивувальній частині
вироку вище стосовно відсутності
допустимих та належних даних щодо
вилучення у ОСОБА_3 придбаного
наркотичного засобу саме у ОСОБА_2
26.02.2011, не вказує на надання на
дослідження спеціалісту та експерту
наркотичних засобів придбаних ОСОБА_3 у
ОСОБА_2 26.02.2011, а відтак суд не може їх
прийняти як доказ сторони
обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_2
інкримінованих йому діянь.

Дані, які містяться в Акті огляду
покупця перед проведенням оперативної
закупівлі від 06 квітня 2011 року (Т.1 а.с.
55), вказують на вручення ОСОБА_3
грошових коштів о/у УБОЗ в м. Києві
ГУМВС України ОСОБА_11 в присутності
співробітника УБОЗ в м. Києві ГУМВС
України ОСОБА_12 06.04.2011 для проведення
оперативної закупки наркотичного
засобу «кокаїн», разом з цим згідно
показань свідка ОСОБА_12 останній в
жодних діях по проведенню оперативних
закупок ОСОБА_3 не приймав, та ніякі
процесуальні документи не підписував.
Таким чином, означені дані як самі по
собі так і в сукупності з іншими,
безпосередньо дослідженими в судовому
засіданні, не вказують на вчинення чи
не вчинення обвинуваченим ОСОБА_2
діянь, інкримінованих йому стороною
обвинувачення.

Щодо даних, які містяться в протоколі
огляду та вилучення від 07.04.2011 (Т.1 а.с. 56),
суд вважає, що вони зібрані з істотним
порушенням діючого
кримінально-процесуального
законодавства на час складання
вказаного документу та містять дані,
які не відповідають фактичним
обставинам, з огляду на наступне.

Так, у згадуваному протоколі одним із
понятих зазначений ОСОБА_10, який в
судовому засіданні в тому числі й під
час одночасного допиту його та свідка
ОСОБА_12 показав, що під час проведення
жодних слідчих дій чи оперативно -
розшукових заходів присутній не був та
підписав чисті аркуші паперу за
грошову винагороду від працівників
міліції.

Крім цього, свідок ОСОБА_15, який
зазначений у даному протоколі як
понятий, в судовому засіданні
спростовував ту обставину, що пакетик з
порошкоподібною речовиною працівники
міліції вилучали у «ОСОБА_3», оскільки
вказав на те, що, пакетик з речовиною в
кабінет занесли працівники міліції і
поклали на стіл.

Крім цього, у згадуваному протоколі
оперативної закупівлі відсутній
підпис понятого за № 2 про роз'яснення
йому положень ст. 127 КПК України.

За вказаних обставин, суд не вправі
прийняті дані, які містяться в
означеному протоколі як допустимі
докази, а тому відкидає їх.

Висновком спеціаліста від 08.04.2011 за №
1952х (т.1 а.с. 57 -58) та висновком експерта
від 26.04.2011 за № 1304х стверджується (Т.1
а.с.64-65), що надана на дослідження
речовина білого кольору масою 0,291 г, яка
знаходиться в прозорому безбарвному
поліетиленовому кульку з пазовим
«замком» та фіолетовою смужкою,
містить наркотичний засіб «кокаїн».
Речовина масою 0,291 г. містить 0,118 г.
кокаїну. Згідно висновку спеціаліста №
1952х від 08.04.2011, в речовині масою 0,326 г.
містилося 0,132 г. кокаїну. Суд,
аналізуючи дані, які містяться в
означених висновках, приймає їх
належні та допустимі докази щодо
наявності в речовині білого кольору
наркотичного засобу «кокаїн». Разом з
цим, враховуючи відсутність належних
та допустимих доказів щодо вилучення
вказаної речовини в ОСОБА_3 як
наркотичного засобу придбаного ним в
ОСОБА_2, суд не може їх прийняти як доказ
вини обвинуваченого в збуті
наркотичного засобу ОСОБА_3 повторно.

З аналогічних мотивів, тобто з мотивів
відсутності встановлення джерела
походження наркотичного засобу
наданого на дослідження, суд не може
прийняти дані як доказ вини ОСОБА_2 у
інкримінованих йому діяннях, які
містяться у висновку експерта № 2307х
від 21.10.2012 (Т.4 а.с. 85-94).

Дані, які містяться в протоколі огляду
місця події від 07.04.2011 (т.1 а.с. 73 -76)
вказують виключно на виявлення на
пасажирському сидінні автомобіля
«Мітсубіші Карізма», яким керував
ОСОБА_2,. грошових коштів в сумі 1650 грн.,
які були попередньо вручені ОСОБА_3 для
проведення оперативної закупки. Разом
з цим, суд враховує, що навіть вилучення
означених грошових коштів не
спростовує версію обвинуваченого з
приводу отримання їх від свого
знайомого для подальшої передачі іншій
особі як оплату заборгованості оренди
квартири. При цьому суд також звертає
увагу, що під час проведення огляду
місця події, змиви з рук, зрізи з
нігтьових пластин ОСОБА_2 не
відбиралися, для встановлення
наявності в них нашарування
наркотичного засобу, з яким останній за
версією обвинувачення мав контакт,
збуваючи його ОСОБА_3, при цьому в ході
огляду місця події, огляду автомобіля,
який на момент огляду знаходився на
території Дарницького РУГУ МВс
України, що унеможливлювало до нього
доступ сторонніх осіб (т.1 а.с. 86 - 91) та в
ході особистого обшуку ОСОБА_2 (т.1 а.с.
127) жодних підручних засобів, якими б
міг тримати ОСОБА_2 пакетик з
наркотичною речовиною з метою не
залишення на руках слідів при передачі
його ОСОБА_3, знайдено не було, а відтак
суд не приймає означені дані, які
містяться в вказаному протоколі як
доказ вини обвинуваченого
інкримінованому йому діянні.

Оцінюючи послідовність становлення
показань обвинуваченого ОСОБА_2, суд
враховує, що він будучи допитаним
неодноразово на стадії досудового
розслідування, починаючи з моменту
його затримання жодного разу показань
не змінював, вказував на свою
невинуватість у збуті наркотичних
засобів та отримання грошових коштів
від свого знайомого для подальшої їх
передачі іншій особі як оплату за
оренду квартири.

Версія обвинуваченого, дослідженими в
судовому засіданні доказами, не
спростована, в тому числі й наявною, в
матеріалах справи роздруківкою
телефонних дзвінків номера телефону,
яким користувався ОСОБА_2 (Т.4 а.с. 19-62), з
якої вбачається з'єднання з номером
телефону, про який вказував свідок
ОСОБА_3, однак як зазначав
обвинувачений ОСОБА_2 він зв'язувався з
своїм знайомим, з яким в подальшому
зустрічався, щоб забрати грошові кошти
для подальшої їх передачі іншій особі.

Проаналізувавши всі наявні в
матеріалах справи дані як докази,
показання свідків, суд приходить до
висновку, що єдиними доказами сторони
обвинувачення збуту ОСОБА_2
наркотичних засобів є дані показань
свідка під псевдонімом ОСОБА_3 та
свідка ОСОБА_11, яким проводився
оперативний супровід оперативних
закупок, та які суд відкинув з підстав
викладених у мотивувальній частині
вироку вище. Інших даних щодо
періодичного чи систематичного збуту
ОСОБА_2 наркотичних засобів органами
досудового розслідування не добуто.

Крім цього, суд звертає увагу й на те, що
з матеріалів кримінального
провадження вбачається, що між
оперативними закупками пройшов
тривалий час, і відсутні інші дані щодо
збуту ОСОБА_2 наркотичних засобів іншим
особам. Крім того, при проведенні
обшуку за місцем проживання та місцем
реєстрації ОСОБА_2 (Т.1 а.с. 113, 122)
будь-яких доказів, які б свідчили про
збування ним іншим особам наркотичних
засобів не було встановлено.

Виходячи з правової позиції
Європейського суду з прав людини,
викладеної в рішеннях «Ванян проти
Російської Федерації» та «Худобін
проти Російської Федерації», з яких
слідує, що за умови відсутності у
справі даних про те, що особа займалася
збутом наркотичних засобів іншим
особам, крім легендованої, є достатні
підстави підозрювати, що мала місце
провокація, а також позицію
Європейського суду з прав людини,
викладену в рішенні «Шенк проти
Швейцарії», відповідно до якої
інформація, отримана в результаті
проведення оперативної закупівлі
наркотиків не повинна бути єдиним
доказом, на якому ґрунтується
обвинувачення, суд приходить до
висновку про відсутність належних та
допустимих доказів, які б вказували на
доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні
злочинів, інкримінованих йому стороною
обвинувачення.

Крім цього, суд звертає увагу на
істотні порушення вимог кримінального
процесуального закону, допущені
стороною обвинувачення, які відповідно
до ст. 87 КПК України (в редакції 2012 року)
потягли за собою порушення права на
захист обвинуваченого.

Так з обвинувального акту, одержаного
судом вбачається, що до ЄРДР 21.11.2012
внесено відомості за № 0000006
відносно ОСОБА_2 При цьому у вказаному
обвинувальному акті зазначено, що
ОСОБА_2 21.11.2012 повідомлено про підозру у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.
307, ч.2 ст. 307 КК України. Разом з цим, як
встановлено в ході судового розгляду
та не заперечувалось стороною
обвинувачення, ОСОБА_2 в порушення
вимог ст. 278, п. 7 розділу ХІ КПК України
не вручалось письмове повідомлення про
підозру та такі дані до ЄРДР не
вносились, не вручалась пам'ятка про
процесуальні права та обов'язки
підозрюваного з одночасним їх
повідомленням.

Крім цього, як вбачається з протоколу
про надання доступу до матеріалів
досудового розслідування від 20.11.2012 ,
вказаний протокол датований датою, що
передує внесенню відомостей до ЄРДР
відносно ОСОБА_2, але містить посилання
на номер кримінального провадження
внесеного до ЄРДР 21.11.2012. Крім цього, з
його змісту вбачається, що слідчим
починаючи з 14-00 год. надано доступ до
матеріалів виключно обвинуваченому,
який ознайомився тільки з одним томом
матеріалів кримінального провадження,
обсяг яких на час складання протоколу
становив 4 томи.

Також, зі змісту долучених до
матеріалів справи рапортів слідчого СВ
Дарницького РУГУ МВС України ОСОБА_20
від 21.11.2012 слідує, що захисник
обвинуваченого ОСОБА_2 - ОСОБА_1, будучи
повідомленим 20.11.2012 про ознайомлення з
матеріалами кримінальної справи,
призначене 21.11.2012, для ознайомлення не
з'явився. (т.4 а.с. 134, 135) Натомість зі
змісту рапортів слідчого СВ
Дарницького РУГУ МВС України ОСОБА_20
від 20.11.2012 випливає, що захисник
обвинуваченого ОСОБА_2 - ОСОБА_1 20.11.2012
ознайомився з матеріалами
кримінальної справи в повному обсязі,
однак відмовився ставити свій підпис у
відповідному процесуальному документі
(Т.4 а.с. 136-137), разом з цим такий
процесуальний документ, про який
вказує слідчий у своєму рапорті до
матеріалів справи із позначкою про
відмову від його підписання адвокатом
ОСОБА_1, не долучений.

Враховуючи викладене, та те, що сторона
обвинувачення не зверталася з
клопотанням до слідчого судді в
порядку ч.10 ст. 290 КПК України ( в
редакції 2012 року) про встановлення
строку обвинуваченому та його
захиснику на ознайомлення з
матеріалами кримінального
провадження, суд приходить до
висновку, що сторона обвинувачення не
здійснила належне відкриття
матеріалів кримінального провадження
стороні захисту, передбачене ст. 290 КПК
України (в редакції 2012 року).

Таким чином, виходячи з положень ч.12 ст.
290 КПК України (в редакції 2012 року),
відповідно до яких якщо сторона
кримінального провадження не
здійснить відкриття матеріалів
відповідно до положень цієї статті, суд
не має права допустити відомості, що
містяться в них, як докази, судом в тому
числі з вказаних підстав, не
допускаються в дані, які містяться в
матеріалах кримінального провадження
за обвинуваченням ОСОБА_2, наявні в
томах 1-4.

Суд, оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, яке ґрунтується на
всебічному повному й неупередженому
дослідженні всіх обставин
кримінального провадження, керуючись
законом з урахуванням з точки зору
належності, допустимості,
достовірності, а сукупність зібраних
доказів з точки зору їх достатності, та
взаємозв'язку.

З урахуванням того, що по справі
забезпечено всебічний, повний та
об'єктивний розгляд всіх обставин в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про недоведеність вини ОСОБА_2 у
вчиненні інкримінованих діянь, а тому
останній підлягає виправдуванню.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати за залучення
експерта під час досудового
розслідування слід віднести на рахунок
держави.

Питання речових доказів вирішується в
порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід, застосований до
ОСОБА_2, у виді домашнього арешту,
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 373, 374, КПК України,
суд-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_2 визнати невинуватим у
пред'явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 307
КК України та виправдати за
недоведеністю винуватості ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.
307 КК України.

ОСОБА_2 визнати невинуватим у
пред'явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 307
КК України та виправдати за
недоведеністю винуватості ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.
307 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати за залучення
експерта під час досудового
розслідування слід віднести на рахунок
держави.

Запобіжний захід, застосований до
ОСОБА_2, у виді домашнього арешту, до
набрання вироком законної сили -
скасувати.

Речові докази:

- вилучений 07.04.2011 року у особи зі
зміненими анкетними даними на ім'я
ОСОБА_3 наркотичний засіб - кокаїн масою
0,118 гр., який передано на зберігання до
камери зберігання речових доказів
Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві
- знищити.

- вилучений 26.02.2011 року у особи зі
зміненими анкетними даними на ім'я
ОСОБА_3 наркотичний засіб - кокаїн масою
00,308 гр., який передано на зберігання до
камери зберігання речових доказів
Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві
- знищити.

- Грошові кошти в сумі 1650 грн.
передані на зберігання до фінансової
частини Дарницького РУГУ МВС України в
м. Києві (квитанція № 17 від 01.06.2011) -
передати в дохід держави.

Документи, долучені до матеріалів
судового провадження - залишити при
матеріалах судового провадження.

Вирок набирає законної сили через
тридцять днів з моменту його
проголошення, у разі не подачі на нього
апеляції.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляції протягом тридцяти днів
з дня його проголошення.

Копія вироку видається учасникам
кримінального провадження відразу
після його проголошення.

Суддя: