АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 1-кп/638/257/15-к Головуючий I інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/971/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст.190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 1-кп/638/257/15-к за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, Шевченківського району, с. Крейдянка, громадянина України, освіта неповна середня, офіційно не працюючого, не одруженого, без постійного місця мешкання, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 07.09.2012 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі; на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 01.08.2014 р. звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 2 місяці 19 днів, -
засуджено:

- за ч. 2 ст. 190 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання - 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 07.09.2012 р. та призначено остаточне покарання - 2 роки позбавлення волі.
Кримінальне провадження було розглянуто у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Як встановив суд, 29 листопада 2014 р., близько 21.00 години, невстановлена в ході досудового розслідування особа, зателефонувала ОСОБА_9 та представившись її онуком повідомив про те, що він потрапив у неприємність та знаходиться в міліції, у зв`язку з чим необхідно надати ОСОБА_10 , який прийде за місцем мешкання ОСОБА_11 , грошові кошти у сумі 5 000 гривень для непритягнення до відповідальності її онука.
Не запідозривши обман з боку ОСОБА_10 та невстановленої особи, ОСОБА_9 погодилась.
30 листопада 2014 р., близько 07 години 30 хвилин, ОСОБА_10 , діючи умисно з корисливих мотивів та відповідно до відведеної йому ролі, приїхав до квартири АДРЕСА_2 та отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 5000 гривень, розпорядившись вказаними грошима на власний розсуд.
30 листопада 2014 р., близько 09 години 40 хвилин, невстановлена в ході досудового розслідування особа зателефонувала ОСОБА_12 та представившись її сином повідомив про те, що він потрапив у неприємність та знаходиться в міліції, у зв`язку з чим необхідно надати ОСОБА_10 , який прийде за місцем мешкання ОСОБА_12 , грошові кошти у сумі 3 000 доларів США для непритягнення до відповідальності її сина.
ОСОБА_12 запідозрила обман з боку ОСОБА_13 та невстановленої особи, у зв`язку з чим зателефонувала до міліції.
30 листопада 2014 р., близько 10 годин 45 хвилин, ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів та відповідно до відведеної йому ролі, приїхав до квартири АДРЕСА_3 з метою отримання від ОСОБА_12 грошових коштів в сумі 3 000 доларів США, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки після отримання грошових коштів був затриманий працівниками міліції.
В апеляційних скаргах, не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій:

- обвинувачений просить вирок суду змінити та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, посилаючись на те, що суд, не врахував такі пом`якшуючі покарання обставини, як визнання ним винуватості, щире каяття, наявність постійного місця проживання, постійну не офіційну роботу, відсутність зі сторони потерпілих претензій морального та матеріального характеру;

- захисник посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі винуватого внаслідок суворості. Зазначив, що вчинений злочин не є насильницьким, обвинувачений щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, не офіційну роботу, завдану матеріальну шкоду відшкодував у повному обсязі, потерпілі не мають претензій матеріального або морального характеру. Просить вирок змінити та призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 190 КК України - 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 70, 71 КК України призначити остаточне покарання - 1 рік 3 місяці позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційні скарги, прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст. 65 КК України.

При цьому враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем тимчасового мешкання характеризується позитивно.
Суд також взяв до уваги визнання ОСОБА_14 своєї винуватості, щире каяття, повне відшкодування спричиненої шкоди, визнавши їх пом`якшуючими покарання обставинами, у зв`язку с чим призначив йому за ч.2 ст.190 КК України майже мінімальне покарання, яке встановлене статтею 63 КК України для даного виду покарання.

Тому доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про неврахування судом цих обставин, безпідставні.

Разом з тим враховуючи, що ОСОБА_14 через три місяці після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, не відбувши повністю покарання за раніше вчинене ним корисне кримінальне правопорушення, знову вчинив два епізоди корисних правопорушень, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства і призначив покарання, розмір якого колегія суддів вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення, шляхом зниження його розміру та застосування положень ст.75 КК України, не вбачає.

Що ж стосується посилання в апеляційних скаргах на те, що вчинене кримінальне правопорушення не є насильницьким, обвинувачений має постійне місце проживання, неофіційно займався трудовою діяльністю, то це само по собі, при наявності вищевказаних обставин, не є підставами до пом`якшення ОСОБА_14 покарання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий:

Судді: