Справа № 605/466/14-к
УХВАЛА
Іменем України

"25" липня 2014 р. м. Підгайці

Слідчий суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора прокуратури Підгаєцького району про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000062 від 27 травня 2014 року., за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . уроженець с. Семиківці Теребовлянського району Тернопільської області та житель АДРЕСА_1 , гр.України, з освітою неповною середньою, неодруженого , не працюючого , судимий 28. 01. 2014 року вироком Підгаєцького районного суду Тернопільської області за ч.1, 2 ст.185 ч.1ст.70, КК України до двох років позбавлення волі,На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку один рік шість місяців, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2ст.15, ч.3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

22.07.2014 року до суду звернувся прокурор прокуратури Підгаєцького району Тернопільської області ОСОБА_3 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2 місяці.

В клопотанні, прокуроро посилався на те, що 29.05.2014 року ухвалою слідчого судді Підгаєцького районного суду ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці з 27.05.2014 року.

28.05.2014 року в порядку ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_4 повідомлений про підозру.

23 червня 2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2ст.15, ч.3 ст. 185 КК України направлено до Підгаєцького районного суду з обвинувальним актом

15 липня 2014 року ухвалою судді Підгаєцького районного суду вказане кримінальне провадження з підготовчого судового засідання, повернуте прокурору Підгаєцького району,, який затвердив обвинувальний акт у справі,як такий, що не відповідає вимогам ст..291 КПК України, питання щодо продовження чи зміни міри запобіжного заходу ОСОБА_4 невирішувалось.
16.07.2014 року внесено апеляційну скаргу на ухвалу Підгаєцького районного суду від15 липня 2014 року , яка перебуває на розгляді в апеляційному суді Тернопільської області.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який відповідно до ч.3 ст. 185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового стороку відбування покарання за вироком суду від 28.01.2014 р. , що дає підстави вважати, що у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_4 перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків чим перешкодить прийняттю судових процесуальних рішень у чинному кримінальному провадженні.

Просить продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до двох місяців.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання щодо продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували щодо продовження строку тримання під вартою, та просили змінити йому міру запобіжного заходу з триманням під вартою на інший не пов`язаний з триманням під вартою..

При цьому, захисник просив суд відмовити у задоволенні клопотання оскільки прокурором не доведені обставини щодо вчинення кримінального правопорушення яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 та вказав що менш тяжкі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченими обов`язків. Також посилався а те що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд вважає що обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Підозра у скоєнні злочину відносно ОСОБА_4 підтверджується поясненнями обвинуваченого, який вину по пред`явленому обвинуваченню визнає .

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до шестти років. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.

Оскільки ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності притягувався, санкція статті 185 ч. 3 передбачає покарання понад 3 роки позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути обраний.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. І таких доказів зі сторони захисту непредставлено.

Також суд враховує ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали.

В клопотанні захисника щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому, з триманням під вартою на інший більш м`якого запобіжного заходу ,суд вважає необхідно відмовити, так як воно є необґрунтованим та крім іншого, судом при обранні міри запобіжного заходу обвинуваченому враховано всі данні про його особу.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції`від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Тобто із зазначеного рішення Європейський суд з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення не застосовується. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Врахувавши дійсні обставини справи, приймаю за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені висновки засновані перед усім на тому, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання на строк від трьох до шести років позбавлення волі та скоїв злочин під час іспитового сторку відбування покарання.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливості щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу -не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, вважаю за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Вважаю за необхідне скористатися правом, наданим ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, за змістом якої суд вправі не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 вчинено під час іспитового строку відбування покарання за вироком Підгаєцького районного суду від 28.01.2014 р. та враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, який не працює та немає стабільного заробітку..

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. С трок тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі до розгляду кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення.

При вирішенні питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом також врахована наявність доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, та що ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, щодо якого висунуто обвинувачення не заперечує, тяжкість покарання, що йому загрожує, а саме, позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, його вік та стан здоров`я, відсутність доказів про наявність тяжких чи хронічних захворювань, відсутність міцних соціальних зв`язків в місці його проживання, відсутність родини , відсутність постійного місця роботи та місця проживання, посередню репутацію обвинуваченого, його майновий стан, наявність судимостей, не дотримання обвинуваченим обов`язків під час іспитового строку відбування покарання, що застосовувався до нього раніше.

Такі обставини суд вважає виключеними, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199,331 КПК України , суд -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора прокуратури Підгаєцького району в Тернопільській області ОСОБА_3 про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченому ОСОБА_4 під вартою в Чортківському слідчому ізоляторі № 26 в м. Чортків Тернопільської області до 2 (двох) місяців, в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 вересня 2014 року

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Чортківського слідчого ізолятору № 26 в м. Чортків Тернопільській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області

Слідчий суддя Підгаєцького районного суду : підпис ОСОБА_1