Справа № 438/523/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/280/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Борислава Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 18 квітня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 18 квітня 2015 року в задоволенні клопотання слідчого СВ Бориславського МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_8 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженя смт. Східниця, Львівської області,

жителя АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до слідчого СВ Бориславського МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_8 або до іншого слідчого із встановленою періодичністю; цілодобово не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 ; носити електронний засіб контролю. Строк дії ухвали два місяці.

Органом досудового слідства ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, в період часу з 10 квітня 2015 року по 16 квітня 2015 року віджавши дерев`яну плиту, яка закривала віконний отвір, проник в гараж, що знаходився на території подвір`я будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав майно останнього, а саме: 4 автомобільні шини з металевими дисками до автомобіля марки Нива, 4 шини з шипами до автомобіля марки Фіат, 2 каністри ємністю 20 літрів кожна автомобільного масла марки АРАЛ, 1 ліхтарик світло-діодний з датчиком руху, 1 каністру промивної автомобільної рідини марки ВАМП, чим заподіяв ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 15 600 грн.

16 квітня 2015 року слідчим Бориславського МВ ГУМВС України у Львівській області внесені відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

17 квітня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

18 квітня 2015 року слідчий Бориславського МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання слідчий обґрунтувала тяжкістю кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_7 підозрюється, незаконного впливу на потерпілого, а також можливістю вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя виходив із того, що при розгляді клопотання прокурор не довів обставин недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На ухвалу слідчого судді прокурор прокуратури м. Борислав ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України; при постановленні ухвали судом не враховано обставини вчинення таємного викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у приміщення; судом не враховано, що ОСОБА_7 крім цього обвинувачується у вчиненні п`яти кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України і обвинувальний акт на даний час перебуває на стадії судового розгляду, що свідчить про те, що підозрюваний на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти тяжкі кримінальні правопорушення проти власності; під час обшуку в помешканні підозрюваного виявлено частину викрадених речей, які останній може знищити, сховати або спотворити інші речі, які були ним викрадені у потерпілого, а тому існують ризики згідно п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України; підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого; немає постійного місця роботи, своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не визнає.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В силу ст. ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, як того вимагає ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При прийнятті оскаржуваного рішення слідчим суддею в повній мірі з`ясовані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу (ст. 178 КПК України), а також перевірено, чи наявні зазначені у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора проте, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого є необґрунтованими та матеріалами кримінального провадження не підтверджуються.

Посилання слідчого та прокурора на ту обставину, що в суді першої інстанції на розгляді перебуває обвинувальний акт у вчиненні ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України не є підставою застосування найбільш суворого запобіжного заходу, враховуючи, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000313 внесені 25 квітня 2013 року, проте рішення судом по даний час не прийнято.

Тяжкість злочину (на яку як на підставу застосування запобіжного заходу тримання під вартою покликається слідчий та прокурор), сама по собі, не може бути безумовною обставиною для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Доводи прокурора про те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити інші речі, які були ним викрадені у потерпілого, а тому існують ризики зазначені в п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України не заслуговують на увагу, так як виявлені речі згідно протоколу обшуку від 17 квітня 2015 року були вилучені та опечатані /арк. 16, 17/.

Разом з тим надані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Щодо обставини, яка б свідчила про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, то така прокурором не доведена й доказами не підтверджується.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, однак не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

При цьому колегія суддів враховує також обставини, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 178 КПК України міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання.

Колегія суддів приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігатиме спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
ухвалу слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 18 квітня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4