Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6220/13-к
Провадження №: 1-кп/332/439/13
Вирок

Іменем
України

24 грудня 2013 р.
м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста
Запоріжжя в складі:

Головуючого - судді: Федоренка
О.І.;

при секретарі: Педак С.С.;

за участю прокурора: Дєєва А.В.;

представника потерпілого: ОСОБА_1;

захисника: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
кримінальне провадження за
обвинуваченням:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Шауляй Литва, громадянина України, з
середньою освітою, не одруженого, не
працюючого, проживаючого без
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1
судимого:

24.4.2000 року Жовтневим районним
судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.17 ч.3 ст.81,
ст.45 КК України до 3 років позбавлення
волі умовно з іспитовим строком в 1 рік
і штрафом в розмірі 680 грн.;

31.7.2001 року Комунарським районним
судом міста Запоріжжя за ч.1 ст.2296, ч.3
ст.81, ст.42,43 КК України до 3 років 6
місяців позбавлення волі, звільненого
18.9.2004 року з Кам'янської ВК-101
Запорізької області за відбуттям
строку;

23.6.2005 року Комунарським районним
судом міста Запоріжжя за ст.15 ч.2 ст.186.
ст.75 КК України до 4 років позбавлення
волі зі звільненням від відбування
покарання з випробуванням на 3 роки;

9.4.2008 року Комунарським районним
судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.190. ч.3
ст.358, ст.70,71 КК України до 4 років 6
місяців позбавлення волі, звільненого
9.10.2012 року з Кам'янської ВК-101
Запорізької області за відбуттям
строку;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с.
Старо-богданівка Михайлівського
району Запорізької області, з
середньою освітою, не одруженого, не
працюючого, зареєстрованого і
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
судимого:

20.5.1986 року Комунарським районним
судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.206, ч.3
ст.142, ст.42 КК України до 11 років
позбавлення волі з конфіскацією майна,
звільненого 12.3.1997 року з Темновської
ВК-100 Харківської області за відбуттям
строку;

28.5.2001 року Комунарським районним
судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.81, ст.14 КК
України до 2 років позбавлення волі з
примусовим лікуванням від наркоманії,
звільненого 14.3.2003 року з Кам'янської
ВК-101 Запорізької області за відбуттям
строку;

21.4.2005 року Комунарським районним
судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.186, ст.69
КК України до 2 років позбавлення волі,
звільненого 16.3.2007 року з Орхівської
ВК-88 Запорізької області за відбуттям
строку;

25.3.2008 року Комунарським районним
судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.186, ст.69
КК України до 2 років 6 місяців
позбавлення волі, звільненого 16.6.2010
року з Кам'янської ВК-101 Запорізької
області на підставі постанови
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 8.6.2010 року в
порядку ст.81 КК України
умовно-достроково на 1 рік, 1 місяць, 28
днів;

21.8.2012 року Комунарським районним
судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч.2
ст.185, ст.75 КК України до 3 років
позбавлення волі зі звільненням від
відбування покарання з випробуванням
на 3 роки,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185
КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2013 року, приблизно о 20
годині 25 хвилин, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, діючи
навмисно, з корисливих мотивів,
повторно, а ОСОБА_4, ще й в період
випробувального строку, через
транспортні ворота проникли на
територію цеху порізки ВСП «Вагонне
депо Запоріжжя ліве» ДП
«Придніпровська залізниця»,
розташованого в Заводському районі
міста Запоріжжя, що є сховищем, звідки
таємно викрали 183 кг металобрухту вид «
500», вартістю 301,04 грн.

Допитані в судовому засіданні
обвинувачені свою провину визнали у
повному обсязі, розкаявшись в скоєному,
своїми показами підтвердивши
обставини, викладені в обвинувальному
акті, при цьому пояснили, що 25.9.2013 року
ввечорі, удвох прийшли в район
залізничної станції «Запоріжжя ліве»,
щоб знайти який-небудь металобрухт.
Побачивши незачинені ворота проникли
на територію депо, де зібрали
металобрухт й перекинули через
огорожу, після чого були затримані.

Представник потерпілого ДП
«Придніпровська залізниця» надав
заяву про розгляд справи за його
відсутністю, у зв'язку з поверненням
викраденого ніяких претензій до
обвинувачених немає.

Враховуючи те, що обвинувачені та
інші учасники процесу не оспорюють всі
фактичні обставини справи і судом
встановлено, що вони правильно
розуміють зміст цих обставин, відсутні
будь-які сумніви у добровільності та
істинності їх позиції, суд, роз'яснивши
учасникам процесу положення ч.3 ст.349
КПК України, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оскаржити ці
обставини в апеляційному порядку,
провів судове слідство у справі щодо
всіх фактичних обставин із
застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК
України, визнавши недоцільним
дослідження в цій частині інших
доказів по справі, окрім допиту
обвинувачених, і оголошенням
матеріалів, які характеризують
обвинувачених.

Суд вважає пред'явлене ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 обвинувачення доведеним і
кваліфікує їх дії за ч.3 ст.185 КК України
як таємне викрадання чужого майна
(крадіжка), вчинена повторно, за
попередньою змовою групою осіб,
поєднана з проникненням у сховище.

Доля речових доказів, визначена в
порядку ст.100 КПК України.

При призначенні покарання суд
враховує ступінь тяжкості скоєного,
обставини які пом'якшують та обтяжують
покарання і дані, характеризуючи особи
обвинувачених.

Враховуючи характер і ступінь
тяжкості злочинів, скоєних
обвинуваченими, визнання вини, щире
каяття, повне відшкодування завданої
шкоди, розмір завданої шкоди, стан
здоров'я обвинувачених, відсутність до
них претензій морального і
матеріального характеру, суд, визнає
дані обставини виключними, які суттєво
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, і, вважає за можливе при
призначенні покарання із
застосуванням ч.1 ст.69 КК України
призначити покарання нижче від
найнижчої межі, встановленої в санкції
ч.3 ст.185 КК України. Разом з тим,
враховуючи особи обвинувачених, як
раніше неодноразово судимих в тому
числі за скоєння навмисних корисливих
злочинів, тобто схильних до
протиправної поведінки, а ОСОБА_4, що
скоїв новий, навмисний, корисливий
злочин в період виправного строку,
через незначний проміжок часу від
попереднього вироку, також за
корисливий злочин, суд приходить до
висновку, що виправлення обвинувачених
можливо виключно в умовах ізолювання
від суспільства, вважає за необхідне
призначити покарання, пов'язане з
реальним позбавленням волі та його
відбуттям.

До призначеного покарання ОСОБА_4
частково приєднати покарання за
вироком Комунарського районного суду
міста Запоріжжя від 21.8.2012 року.

Запобіжний захід, обом
обвинуваченим, до набуття вироком
законної сили залишити без змін -
тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК
України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати винними
у скоєнні злочину, передбаченому ч.3
ст.185 КК України призначивши покарання
із застосуванням ст.69 КК України - ОДИН
рік ШІСТЬ місяців позбавлення волі,
кожному.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України
за правилами призначення покарання за
сукупністю вироків до призначеного
ОСОБА_4 покарання, частково приєднати
покарання за вироком Комунарського
районного суду міста Запоріжжя від
21.8.2012 року, остаточно визначити йому
покарання - ТРИ роки ОДИН місяць
позбавлення волі.

Строк відбування покарання
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відраховувати з 4.11.2013
року.

Речові докази - металеві предмети,
передані на зберігання майстру ВСП
«Вагонне депо ст.Запоріжжя ліве» ДП
«Придніпровська залізниця» залишити
власникові.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Запорізької області
через Заводський районний суду міста
Запоріжжя шляхом подачі апеляції
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Суддя
О.І. Федоренко