№ провадження 1-кп/646/82/2015
УХВАЛА
Іменем України
20.02.15р. м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0001936 від 24.07.2014р., відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.2 ст.187 КК України,

встановив:

В провадженні Червонозаводського районного суду м.Харкова знаходиться вищевказана кримінальна справа. Відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого продовжувався судом до 21 лютого 2015 року.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що строк обраного обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути продовжений, посилаючись на тяжкість обвинувачення та наявність процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, у тому числі, щодо можливості ухилитися від суду.

Захисники та обвинувачені вважають, що для запобігання процесуальним ризикам у даному кримінальному провадженні достатньо такого запобіжного заходу як домашній арешт.

Представник цивільного позивача покладався на розсуд суду.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що підстав для зміни чи скасування обраного обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу немає з урахуванням обставин та умов, визначених ст.ст.177, 178 КПК України.

У даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення обвинуваченими інкримінованого їм злочину (без попереднього висновку про їх винуватість).

Злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , є тяжким злочином, за який може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років з конфіскацією майна.

Більш того, цей злочин є насильницьким, посягає на одну з найвищих цінностей у суспільстві та державі життя та здоров`я людини.

Тобто тяжкість злочину є достатньою причиною, разом з обставинами особистої ситуації обвинувачених, для продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Так, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не працюють, неодружені, не мають на утриманні непрацездатних осіб. Тобто в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про наявність міцних соціальних зв`язків кожного з обвинувачених, що дозволяли б суду зробити однозначний висновок щодо гарантування такими зв`язками належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Ці обставини свідчать про наявність ризику переховування від суду.

Таким чином, проаналізувавши всі вищевказані обставини у їх сукупності та взаємозв`язку суд приходить до висновку, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, у тому числі, домашній арешт, не зможуть гарантувати належної процесуальної поведінки обвинувачених та виконання ними процесуальних рішень по справі.

У даному випадку суспільний інтерес у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінальної справи у встановлений законом строк, виконанні обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобіганню їх спробам ухилитися від суду, не дивлячись на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж правило про повагу до свободи особи.

Враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , є насильницьким, суд вважає за недоцільне визначати заставу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 331 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання захисників та обвинувачених про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до 21 квітня 2015 року.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1