АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-а-67/2008 р. Головуючий у
суді І інстанції - Волошина
України Доповідач - Осетров В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2008
року. Колегія суддів судової
палати з кримінальних

справ
апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого-судді
Осетрова В.І., суддів Борща
B.C., Кадегроб А.І.,

за участю
представника потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянула у
відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляцією
потерпілої ОСОБА_2 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 17.10.2007 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області,
українця, громадянина України, який має середньо - спеціальну освіту, є
приватним підприємцем, неодружений, проживає в АДРЕСА_1, раніше не
судимого, -

виправдано за
ч.1 ст. 125 КК
України за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_1
в порядку ст. 27 КПК
України обвинувачується потерпілою ОСОБА_2 у тому, що 27 червня 2006 року близько 11 год. 00 хв., він,
знаходячись на місці проведення будівельних робіт по влаштуванню готелю в
АДРЕСА_2, схопив потерпілу за ліву руку, став її стискувати та викручувати, в
результаті чого їй були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді кровопідтьоку та
припухлості на лівому передпліччі, які за ступенем тяжкості відносяться до
категорії легких.

В своїй
апеляції потерпіла ОСОБА_2 просить скасувати виправдальний вирок суду першої
інстанції як необгрунтований, та постановити новий вирок, яким притягнути
ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки
вона вважає, що ОСОБА_1 діяв протиправно, та не мав права застосовувати до неї
будь які дії насильницького характеру.

2

Заслухавши
доповідача, потерпілу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які підтримали доводи
апеляції, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок
суду про невинність ОСОБА_1 в скоєнні злочину, за яким він обвинувачувався,
ґрунтується на висновках суду, які вказані у вироку і є правильним.

Так,
допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1. винним себе в пред'явленому йому
обвинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України не визнав і пояснив, суду, що 27 червня 2006 року йому
будівельники повідомили, що ОСОБА_2 в черговий раз перешкоджає проведенню
будівельних робіт у готелі. Він приїхав на місце події, де потерпіла на
підвищених тонах почала вимагати припинення будівництва, на що він відповів їй
відмовою. Спір відбувався між ними близько 15 хвилин, після чого ОСОБА_2 сіла на кам'яний фундамент, що
знаходиться безпосередньо перед входом у готель. ОСОБА_1 став вимагати від
потерпілої покинути територію перед входом в готель, а коли вона відмовилась,
взяв її за праву руку, та з метою забезпечення безпеки ОСОБА_2, оскільки над
входом в готель був змонтований кований металевий козирок, який ще не був
укріплений, а також з метою усунення перешкод у проведенні будівельних робіт,
хотів вивести її звідти, однак, вона схопилася іншою рукою за металевий стовп
та почала кричати, після чого він відпустив її руку. Також, ОСОБА_1 вказує, що
у нього не було умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, крім того
він вказує на те, що синці на лівій руці він ніяк не міг їй спричинити,
оскільки брав потерпілу за праву, а не за ліву руку.

Свідок
ОСОБА_4, будучи допитаним в судовому засіданні засвідчив суду, що він є
будівельником та здійснює будівництво готелю по АДРЕСА_2. 27 червня 2006 року він з
іншими будівельниками монтували козирок над входом у готель. Приблизно о 9-10 годині до них
прийшла ОСОБА_2 та стала вимагати припинити роботу, зганяти їх з драбини, чим
перешкоджала проведенню будівельних робіт. Свідок зателефонував ОСОБА_1, щоб
той приїхав та вирішив питання. Коли він приїхав, потерпіла стала вимагати у
нього документальний дозвіл на проведення будівництва, внаслідок чого
розпочався конфлікт. Підсудний просив потерпілу покинути будівельний майданчик
та не перешкоджати роботі майстрів, оскільки важка металева конструкція козирка
ще не була надійно закріплена і могла впасти. ОСОБА_2 відмовилась це зробити,
натомість сіла на кам'яний бордюр, розташований безпосередньо перед входом в
готель під козирком з лівої сторони. Оскільки потерпіла не зважала на усні
пропозиції підсудного, а незакріплена конструкція козирка несла в собі загрозу
для її безпеки, ОСОБА_1 взяв потерпілу рукою за праву руку та намагався вивести
з під козирка. В свою чергу ОСОБА_2 схопилася лівою рукою за металевий стовп,
що знаходився зліва від неї, перешкоджаючи таким чином ОСОБА_1 здійснити свій
намір та сказала йому, що він за це заплатить.

Свідчення
свідка ОСОБА_4 повністю узгоджуються зі свідченнями свідка ОСОБА_5, який повідомив
суду, що 27 червня 2006 року, в той час,
коли вони монтували козирок на входом в готель, потерпіла заважала роботі,
говорила, що не дасть працювати. Вони викликали ОСОБА_1, щоб він забезпечив їм
умови для виконання будівельних робіт. Коли той приїхав і

3

став вимагати
від потерпілої припинити чинити перешкоди роботі будівельників, остання сіла на
кам'яний фундамент з лівого боку від входу в готель, що розташований
безпосередньо під козирком. Оскільки козирок не був надійно прикріплений, так
як ОСОБА_2 перешкоджала будівельникам це робити, ОСОБА_1 взяв її за праву руку
та хотів вивести з під козирка, однак вона стала пручатись, смикати руку та
висловлювати своє незадоволення щодо того, що ОСОБА_1 до неї доторкнувся, після
чого він її відпустив.

Свідок ОСОБА_6 в судовому
засіданні засвідчила суду, що 27
червня 2006 року її
сусідка ОСОБА_2 зайшла до неї та запропонувала піти до робочих, які роблять
козирок. Разом з ОСОБА_2 вони пішли до будівельників, де ОСОБА_2 стала вимагати
припинити роботу. Розпочався конфлікт, приїхав ОСОБА_1. ОСОБА_2 сказала, що не
дасть будувати і сіла на фундамент перед входом в готель з лівого боку. ОСОБА_1
взяв її за ліву руку і потягнув з фундаменту, на що потерпіла почала кричати і
ОСОБА_1 відпустив її. Наступного дня потерпіла показувала їй, що на тій руці,
за яку її брав ОСОБА_1 з'явився синець. Крім того, свідок впевнено стверджує,
що годинник у потерпілої був на правій руці і вона могла пошкодити його, коли
махала рукою.

Свідок
ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 27
червня 2006 року
вона була в себе на балконі на 2
поверсі і почула крик. Вона виглянула на вулицю та побачила, що ОСОБА_2
сиділа на бордюрі перед входом в готель, лівою рукою трималась за стовп, а за
праву руку її тягнув ОСОБА_1. Свідок не може оцінити, з якою силою підсудний
тягнув потерпілу за руку. Наступного дня ОСОБА_2 показувала їй синець на лівій
руці та говорила, що це їй спричинив ОСОБА_1.

Свідок
ОСОБА_8 засвідчив суду, що в кінці серпня 2006
року він вигулював собаку метрах в 15-20
від будинку, де будують готель та побачив, що біля готелю знаходиться
потерпіла, ОСОБА_1 та двоє робочих. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мав місце конфлікт з
приводу будівництва, в ході якого ОСОБА_1 тягнув потерпілу на вулицю.
Безпосередньо до конфліктуючих свідок не підходив, спостерігав за ситуацією на
відстані.

Згідно з
ч. 1 ст. 11 КК України
злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або
бездіяльність), вчинене суб'єктом злочину. Відсутність однієї з ознак злочину
тягне за собою відсутність складу злочину. З об'єктивної сторони злочин,
передбачений ч. 1 ст. 125 КК України характеризується дією або бездіяльністю,
спрямованими на заподіяння легкого тілесного ушкодження, наслідками у вигляді
спричинення легкого тілесного ушкодження, причинним зв'язком між вказаними
діяннями та наслідками. Суб'єктивна сторона цього злочину характеризується
тільки умисною виною, тобто якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний
характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала
їх настання.

Оцінюючи
досліджені судом докази в їх сукупності, колегія суддів, вважає, що коли
ОСОБА_1. брав потерпілу ОСОБА_2 за руку і тягнув її, то він спрямовував свої
дії на виведення потерпілої з-під козирка з метою усунення перешкод по
виконанню будівельних робіт по закріпленню козирка та відведення від неї
небезпеки, і не мав на меті спричинити потерпілій тілесні ушкодження.
Протилежних доказів, які б свідчили про те, що обвинувачений мав на меті саме
спричинення потерпілій

4

тілесних
ушкоджень та бажав їх настання по справі не здобуто, в зв'язку з чим колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що в
діянні ОСОБА_1 відсутній склад злочину.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.10.2007 року стосовно ОСОБА_1 залишити - без зміни.