Справа№ 461/3042/15-к
Провадження№1кп/461/221/15

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Галицький районний суд міста Львова
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кизел Пермської області, Росія, громадянина України, українця, безробітного, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
09.01.2015 року, близько 21.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 удар дерев`яною палкою по лівій руці та по лівій нозі, спричинивши останньому синці та садна на руках, синці на лівій нозі, переломи 3 та 4 п`ясних кісток лівої кисті зі зміщенням фрагментів, які утворились від дії тупих предметів та тупих предметів з видовженою поверхнею. Переломи відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, синці та садна відносяться до легкого ступеня тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_5 при допиті в судовому засіданні визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Розкаявся у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення. Показав, що дійсно 09.01.2015 року, близько 21.00 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс ОСОБА_6 удар дерев`яною палкою по лівій руці та по лівій нозі.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що 09.01.2015 року, близько 21.00 год., в квартирі АДРЕСА_3 , обвинувачений наніс йому удар дерев`яною палкою по лівій руці та по лівій нозі, заподіявши вищезазначені тілесні ушкодження.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувалась. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки ОСОБА_5 в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин.
Суд враховує, що скоєне ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості.
ОСОБА_5 є не судимим, за місцем проживання характеризується посередньо. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обтяжуючих покарання обставин не вбачається.
Пом`якшуючими покарання обставинами є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-
ВизнатиОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1