АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/9433/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11сс/790/874/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6
підозрюваного - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 5 червня 2015 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 5 червня 2015 року клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №20000325 задоволено.
Як вказано в ухвалі слідчого судді, 5 червня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
Клопотання обґрунтовано тим, що військовою прокуратурою Харківського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні. Досудовим слідством встановлено, що 6 серпня 2014 року солдат ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 607/2014 від 21 липня 2014 року, призваний у Збройні Сили України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 .
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 1 від 7 серпня 2014 року, солдат ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги відділення охорони взводу охорони роти охорони 5 батальйону охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому, ОСОБА_7 прикомандирований до військової частини НОМЕР_2 , та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 231 від 20 листопада 2014 року солдат ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до вимог ст.ст. 1. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
З по 4 травня 2015 року ОСОБА_7 надано звільнення, з терміном прибуття 5 травня 2015 року у військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
Однак, солдат ОСОБА_7 , порушуючи вищевказані вимоги чинного законодавства України 5 травня 2015 року вирішив стати на злочинний шлях та не з`явитися вчасно на службу без поважних причин після звільнення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, 5 травня 2015 року, в порушення ст.ст. 2. 9, 11, 16, 127, 128. 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, маючи реальну можливість та за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_2 , розташовану за адресою, АДРЕСА_2 , а вільний час, що з`явився у зв`язку із цим, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
3 червня 2015 року об 09 год. 40 хв. Солдат ОСОБА_7 був затриманий працівниками правоохоронного органу.
Солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, у період з 5 травня 2015 року по 09 годину 40 хвилин 4 червня 2015 року, в порушення вимог ст.ст 1 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9,11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, маючи реальну можливість та за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, не з`являвся вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
Своїми діями, солдат ОСОБА_7 вчинив нез`явлення вчасно на службу вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
04 червня 2015 року ОСОБА_7 на підставі ст. 208 КПК України, затримано в якості підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та поміщено у кімнату тимчасово затриманих ІНФОРМАЦІЯ_3 .
4 червня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», прийнятий Верховною Радою 12 лютого 2015 року, встановлює більш сувору кримінальну відповідальності військовослужбовців за вчинення окремих військових злочинів в умовах особливого періоду. Відповідно до Закону, посилюється кримінальна відповідальність за військові правопорушення, в першу чергу за ті, які стосуються непокори (умисного невиконання наказу), самовільного залишення військової частини або місця служби, дезертирства, ухиляння від військової служби та іншого, який 05.03.2015 року набрав чинності.
В клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування зібрано достатні докази, які вказують на факт вчинення ОСОБА_7 інкримінуємого кримінального правопорушення - злочину, а саме, даними витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20.11.2014 року №231, з якого вбачається, що солдат прибув та приступив до виконання службових обов"язків; даними повідомлення про кримінальне правопорушення;
· даними протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Підставами вважати, що ОСОБА_7 може вчинити зазначені у клопотанні ризики, порушити покладені на нього обов`язки є здобуті під час досудового розслідування відомості про те, що він проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 , не проживає на території Харківської області, раніше судимий, схильний до вживання спиртних напоїв, по службі характеризується негативно, перебуває у задовільному стані здоров`я та вчинив тяжкий умисний злочин, вчинив аналогічне правопорушення у 2014 році, та на даний час кримінальне провадження розглядається у Чугуївському міському суді Харківської області. Підготовче судове засідання було призначено на 5 травня 2015 року , обвинувачений у вказаному провадженні до суду не з`явився.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків в цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення - злочини.
Зазначені ризики підтверджуються наступними фактичними даними.
Підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років;
може переховуватися від органів слідства та суду, оскільки на місячний термін залишив військову частину , не
виконував свої обов`язки військовослужбовця.
Підставою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив наступне.
Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш,м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків у вигляді домашнього арешту, про що було заявлено стороною захисту . Однак, враховуючи реальне існування ризиків , а також оцінюючи фактичні обставини інкримінуємого злочину, які свідчать про підвищену суспільну небезпеку вчиненого, враховуючи особу підозрюваного, який після звільнення у визначений термін не прибув до місця проходження служби , та протягом місяця не вжив відповідних заходів щодо добровільного повернення до військової частини для подальшого проходження військової служби, той факт, що в м. Харкові та Харківській області не має постійної реєстрації, аналогічне кримінальне провадження відносно вказаної особи знаходиться в Чугуївському районному суді Харківської області, наявні підстави вважати, що знаходячись на волі підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від слідчих органів та суду, а тому, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, суд виходить з того, що метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Згідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України.
Відповідно до вимог ст.182 КПК України, суд з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, визначає заставу достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. При цьому суд вважає, що застава у межах, визначених п.1 ч.5 ст.182 КПК України здатна забезпечити виконання підозрюваним , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків і тому слідчий суддя визначає заставу у розмірі 75 000,00 гривень.
На дану ухвалу слідчого судді захисником була подана апеляційна скарга, в якій міститься прохання ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обгрунтовує свою апеляцію захисник тим, що ухвала слідчого судді необгрунтованаі винесена в порушення КПК України.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного що просив задовольнити апеляцію захисника, прокурора що просив відмовити у задоволенні апеляції захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
При розгляді клопотання слідчого суд дійшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є вийнятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінив сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обгрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, тому застосування відносно ОСОБА_12 більш м`яких запобіжних заходів недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того слідчий суддя прийняв до уваги його негативну репутацію та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення пов*язаного також з ухиленням від обов*язків військової служби вчиненого до пред*явлення підозри за ч.4 ст.407 КК України.
Таким чином задовольняючи клопотання слідчого, суд, з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178,182,183,194 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків вказаних в клопотанні.
Згідно до ст. 182 КПК України яка є імперативною нормою, розмір застави визначається слідчим суддею, судом, а не прокурором чи адвокатом.
Межі розміру застави чітко регламентовані ч.5 ст.182 КПК України.
Більш того, ч. 3 ст. 183 КПК України чітко регламентує, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом.
Суд, обираючи запобіжний захід, зробив вірний висновок застосовуючи до ОСОБА_7 запобіжний захід з покладенням на останнього виконання обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.
З таким висновком слідчого судді погоджується і судова колегія.
Всі інші питання, в тому числі винності чи не винності ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, правильності кваліфікації, а також питання відностності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
За таких обставин, ухвала слідчого судді є обґрунтованою, належним чином мотивованою, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляційній скарзі захисника колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.392,404,405,407,418,419,422,423 КПК України, колегія суддів,- У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 5 червня 2015 року щодо обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою з визначенням застави залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: