Справа № 201/6977/15к
Провадження № 1кп/201/275/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
6 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001639 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
10.04.2015, приблизно о 15-30 годин, ОСОБА_3 , перебуваючи на другому сидінні зліва в тролейбусі № 12, маршруту Центр - ж/м Перемоги - 5, побачив на сидінні напроти сіро-чорну сумку, яка належала невідомому йому ОСОБА_5 , який в цей час розмовляв з водієм вказаного тролейбуса, та визначив її як об`єкт свого злочинного посягання. Далі ОСОБА_3 , реалізовуючи свій раптово виниклий, корисливий, злочинний умисел спрямований на таємне викрадання чужого майна, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, скориставшись, що ОСОБА_5 зайнятий розмовою з водієм та не стежить за обстановкою навколо себе, після того як тролейбус зупинився на зупинці біля буд. № 56 по вул. Н. Перемоги у м. Дніпропетровську, встав зі свого сидіння, наблизився до сидіння навпроти та, будучи переконаним, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, таємно, шляхом вільного доступу заволодів майном ОСОБА_5 , а саме сіро-чорною сумкою в якій знаходилися мобільний телефон марки НТС Desire С чорного кольору вартістю 597 грн та речі які не становлять для потерпілого матеріальної цінності: діелектричні перчатки сіро-зеленого кольору, молоток, запасні щітки до тролейбусу, набір ключів накидних та ріжкових, плоскогубці з червоними ручками та викрутка з пластмасовою жовто-чорної ручкою. Таким чином ОСОБА_3 виконав всі дії, спрямовані на таємне викрадання чужого майна. Далі ОСОБА_3 , бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, з викраденим майном з місця скоєння злочину намагався втекти, однак його дії були помічені пасажирами вказаного тролейбусу № 12, на що вони стали кричати, що почув і потерпілий ОСОБА_5 . Після чого бажаючи повернути своє майно, ОСОБА_5 став кричати ОСОБА_3 , щоб той зупинився та побіг за обвинуваченим, на що останній, усвідомлюючи, що його дії перестали бути таємними та стали відкритими для оточуючих, продовжуючи скоювати злочин, спрямований вже на відкрите заволодіння чужим майном з місця скоєння злочину намагався втекти, але був затриманий громадянами. Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, а саме: закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті обставин, у скоєному розкаявся.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, а саме: закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, повне визнання своєї вини.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі та враховуючи, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк два роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1