Ухвала

іменем україни

15 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_10,
суддів:при секретарі за участю прокурораОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,ОСОБА_14,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000836, за обвинуваченням

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Токмак Запорізької області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимого, останній раз: вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 22.12.2010 року за ст.ст. 307 ч. 2, 69, 309 ч. 2, 70 КК України до позбавлення волі на 3 роки 6 місяців, та додаткової міри покарання конфіскації 1/4 майна, звільненого 01.02.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 16 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 16 травня 2014 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України та виправдано у зв'язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12 серпня 2014 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6, в зв'язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, вважаючи судові рішення по справі необґрунтованими та немотивованими. Вважає, що матеріали кримінального провадження слід направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як убачається з вироку суду, ОСОБА_6 обвинувачувався органом досудового розслідування в тому, що будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 22.12.2010 року Токмацьким районним судом за ст.ст. 307 ч. 2, 69, 309 ч. 2, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/4 майна, звільнившись 01.02.2013 року умовно достроково, не відбувши 1 рік 16 днів покарання у вигляді позбавлення волі, на шлях виправлення та перевиховання не став, маючи на теперішній час судимість не зняту та не погашену у встановленому законному порядку, знову вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 26.07.2013 року о 19 годині 00 хвилин, знаходячись біля приміщення приймального відділення на території Токмацької районної лікарні, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Революційна, 55, маючи умисел на незаконний збут наркотичних засобів, з корисливих мотивів повторно збув за 150 гривень ОСОБА_7 медичний одноразовий шприц з голкою та захисним ковпачком ємкістю 5 мл, заповнений на 7 поділок рідиною світло-коричневого кольору.

Згідно висновку експерта № 604 від 05.08.2013 року надана на експертизу рідина коричневого кольору об'ємом 1,2 мл, містить у своєму складі: особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - діацетилморфін, масою 0,0009 г, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено -6- моноацетилморфін, масою 0,0006 г, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,0012 г, та сильнодіючий лікарський засіб - димедрол, масою 0,0017 г.

Також в складі наданої на дослідження рідини виявлені новокаїн та декстрометорфан, що до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів не належать.

Крім того, ОСОБА_6 20.08.2013 року о 14 годині 45 хвилин, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2, за місцем проживання ОСОБА_8, маючи умисел на незаконний збут наркотичних засобів, з корисливих мотивів повторно збув за 150 гривень ОСОБА_9 медичний одноразовий шприц з голкою та захисним ковпачком ємкістю 5 мл, заповнений на 7 поділок рідиною світло-коричневого кольору.

Згідно висновку експерта № 686 від 27.08.2013 року у прозорій рідині коричневого кольору масою 1,1120 г міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - ацетильований опій. Маса ацетильованого опію, що міститься у рідині масою 1,1120 складає 0,0223 г в перерахунку на суху речовину.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно.

Крім того, 20.08.2013 року о 15.52 годині в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1, працівниками міліції були виявлені та вилучені два поліетиленові пакети з патронами в загальній кількості 19 штук, спосіб та місце придбання яких в ході слідства встановити не надалось можливим.

Згідно висновку експерта № 204/ЗТ від 26.08.2013 року 19 патронів, вилучені під час проведення обшуку 20.08.2013 року о 15.52 годині за адресою: АДРЕСА_1, де проживає ОСОБА_6, є боєприпасами спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм; можуть використовуватися для стрільби з нарізної зброї: гвинтівок, карабінів, комбінованих мисливських рушниць і пістолетів калібру 5,6 мм під довгий патрон: ТОЗ-8, ТОЗ-12, БК-1, БК-2, МЦВ-50, ІЖ-56-1, МЦ5-35, Р-3, МЦ-М, ІЖ-1, германських 1001 і інших, придатні до пострілів.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Заслухавши доповідь суді, думку прокурора ОСОБА_14, який підтримав касаційну скаргу прокурора частково та просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_6 обвинувачувався в незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно, і незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу та йому було пред'явлене обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно зі ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд відповідно до вимог вищезазначених законів, належним чином оцінивши представлені та досліджені в судовому засіданні докази обґрунтовано прийшов до висновку про недопустимість цих доказів, оскільки вони зібрані з порушенням норм передбачених кримінальним процесуальним Кодексом.

Як встановлено судовим слідством оперативно-слідчі дії проводились без заведення оперативно-розшукової справи, як того вимагає ст. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», що забороняє проведення оперативно-розшукових заходів.

В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що саме ОСОБА_6 займається незаконним розповсюдженням наркотичних засобів те, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за збут наркотичних засобів не є підставою вважати, що після відбуття покарання він продовжив займатися збутом наркотичних засобів.

Відповідно до ч. 4 ст. 246 КПК України, виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням кримінального правопорушення. В матеріалах кримінального провадження дані постанови прокурора відсутні, що позбавило суд можливості перевірити наявність, законність та обґрунтованість цих постанов.

Крім того, ч. 6 ст. 246 КПК України встановлює, що проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням - зокрема уповноважені оперативні підрозділи органів внутрішніх справ.

Таким чином, сторона обвинувачення не надала суду доказів на підтвердження наявності передбачених законом підстав для проведення оперативних закупок у ОСОБА_6, а також на підтвердження існування доручення слідчого на проведення оперативних закупок працівниками оперативного підрозділу.

Крім того, суд оцінивши в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв'язку, і приймаючи до уваги, що докази, які б беззаперечно, без сумніву доводили вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України стороною обвинувачення надано не було, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що пред'явлене ОСОБА_6 обвинувачення не доведено в судовому засіданні, а усі припущення й сумніви стосовно доведеності вини обвинуваченого суд розтлумачив на його користь. При цьому суд об'єктивно послався на неконкретність обвинувачення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки ні об'єктивна ні суб'єктивна сторона цього злочину в обвинувальному акті не встановлені.

Під час судового розгляду жоден із свідків допитаних в судовому засіданні не підтвердив факт незаконного придбання та зберігання ОСОБА_6 бойових припасів.

Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України не здобуто. За таких обставин ОСОБА_6 був обґрунтовано виправданий через недоведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

З огляду на викладене суд обґрунтовано дійшов висновку, що участь ОСОБА_6 в незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно, і незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України не доведена, в зв'язку з чим на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України визнано його невинуватим та виправдав у зв'язку з недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи скарги прокурора в частині виправдання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, об'єктивно прийшов до висновку про правильність прийнятого районним судом рішення навівши мотиви такого рішення.

З цими висновками погоджується і колегія суддів та вважає, що у касаційній скарзі не наведено обставин, передбачених ст. 412 КПК України, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили б суду постановити законне та обґрунтоване рішення, тим більше, що апеляційний суд з достатньою повнотою дослідив матеріали справи, які стосуються об'єму обвинувачення ОСОБА_6

Крім того, як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду, наведені у касаційній скарзі доводи прокурора, за своїм змістом аналогічні доводам апеляції поданої прокурором на вирок районного суду щодо ОСОБА_6, і на них надано обґрунтовані відповіді.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України та з наведеними в ній висновками погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_6, колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 16 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12 серпня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12