Справа № 352/2399/13-к
Провадження № 1-кп/352/60/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журів, Рогатинського району, Івано-Франківської області, українця, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, працюючого перевізником у службі радіо-таксі «15-58 -Еталон», розлученого, на утриманні двоє перестарілих батьків 1934 та 1936 років народження, гр. України, не судимого, гр.України, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Злочин скоєно при наступних обставинах: 03.06.2013 приблизно о 02.30 год., в темну пору доби, суху погоду, обвинувачений, керуючи автомобілем марки «Део Нексіа» реєстраційний № НОМЕР_1 , рухався по вул. Шевченка в с. Павлівка Тисменицького району у напрямку від Калуського шосе. На момент руху ходова частина автомобіля марки «Део Нексіа» реєстраційний № НОМЕР_1 знаходилась у стані часткової відмови, який був пов`язаний з тим, що стан шин на задній осі автомобіля не відповідав вимогам п. 31.4.5 «г» ПДР України, а висота малюнка протектора заднього лівого колеса не відповідала п. 31.4.5 «а» ПДР України. Характер несправностей (невідповідностей) елементів ходової частини (стану шин) автомобіля марки «Део Нексіа» реєстраційний № НОМЕР_1 свідчить про те, що стан часткової відмови ходової системи виник до настання даної ДТП, а це в свою чергу свідчить про те, що водій ОСОБА_5 мав можливість виявити дані несправність (невідповідності). В цей час по ходу руху автомобіля біля лівого краю проїзної частини та на лівому узбіччі знаходились пішоходи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які присіли один напроти одного та розмовляли.

Під час руху ОСОБА_5 порушення п.п.1.3, 1.5,2.3,11.2,11.3,12.1,12.3,31.4, Правил дорожньоьго руху не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність, внаслідок чого не мав змоги постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, виїхав на смугу зустрічного руху та ліве узбіччя, де вчинив наїзд на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В результаті допущених порушень Правил дорожнього руху України сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід, який знаходився в сидячому положенні на обочині ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечні для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Просить його суворо не карати.

Відповідно до ст. 349 КПК України, судом проведено обмежений порядок дослідження доказів. При цьому судом роз`яснено обвинуваченому та учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, у апеляційному порядку. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ст. 286 ч. 1 КК України, так як він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вирішуючи питання про призначення покарання відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставини відсутні. До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що обвинувачений в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання, суд приймає до уваги те, що обвинувачений по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, являється єдиним працездатним утриманцем двох перестарілих батьків.

Таким чином, беручи до уваги дані про особу винного, суд вважає доцільним призначити основне покарання у виді штрафу, з призначенням додаткового покарання, яке буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Одночасно, суд вважає, що до ОСОБА_5 слід застосувати Закон України «Про амністію у 2014 р.» від 08.04.2014 року і на підставі цього Закону звільнити його від відбування призначеного судом покарання, оскільки, як встановлено матеріалами справи ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ст. 286 ч. 1 КК України до набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р., та на день набрання чинності згаданим Законом обвинувачений має обох батьків, які досягли 70-річного віку та у яких немає інших працездатних дітей, а скоєний ним злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування до нього вимог ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р. Правові наслідки застосування акта амністії обвинуваченому зрозумілі, а будь-які перепони у його застосуванні щодо останнього судом не встановлені.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування заподіяних злочином матеріальних та моральних збитків слід задоволити в повному об`ємі, а саме в користь потерпілого слід стягнути 3000 грн. матеріальної та 6000 грн. моральної шкоди, оскільки розгляд справи було проведено відповідно до ст. 349 КПК України.Обвинувачений не оспорював обставини справи, в тому числі й цивільний позов.

Керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити йому покарання: у виді штрафу в розмірі 3400 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р. ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік звільнити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_6 3000 грн. матеріальної та 6000 грн. моральної шкоди, а всього 9000 грн.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_5 , залишити без змін- особисте зобов`язання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського обласного апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тисменицький районний суд.

Головуючий ОСОБА_1