ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

14 травня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого ОСОБА_5.,

суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7.,

при секретарі ОСОБА_8.,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202, за касаційною скаргою заступника прокурора Волинської області на вирок Апеляційного суду Волинської області від 20 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Корост Сарнинського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

якого визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9,

в с т а н о в и в:

до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернувся заступник прокурора Волинської області із касаційною скаргою на вирок Апеляційного суду Волинської області від 20 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вищевказаного вироку щодо ОСОБА_1 та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що вирок суду ухвалений з порушенням вимог ч. 2 ст. 420 КПК України, оскільки у резолютивній частині вироку хоча і викладено рішення про скасування вироку в частині призначення покарання та про призначення покарання, проте, не сформулювано рішення про скасування вироку місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

За вироком Маневицького районного суду Волинської області від 20 серпня 2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та засуджено до покарання у виді громадських робіт тривалістю 150 годин.

Від відбування покарання засудженого ОСОБА_1 звільнено на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Апеляційний суд Волинської області, задовольнивши апеляцію прокурора, скасував зазначений вище вирок в частині призначення покарання та ухвалив новий вирок від 20 листопада 2014 року, яким ОСОБА_1 визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт тривалістю 150 годин.

У решті вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він, будучи у стані алкогольного сп'яніння, 24 червня 2014 року приблизно о 23:15 год., перебуваючи на подвір'ї ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, у ході сварки, яка виникла між ним та потерпілою ОСОБА_2 внаслідок відмови останньої повідомити де перебуває її брат ОСОБА_3, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча міг і повинен був їх передбачити, схопив потерпілу обома руками за одяг та відштовхнув її від себе, від чого вона впала та вдарилась спиною у недобудовану конструкцію стіни господарського приміщення, від чого отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 та правильність кваліфікації його дій за ст. 128 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На думку колегії суддів, судом апеляційної інстанції кримінальне провадження розглянуто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, згідно з положенням ч. 2 ст. 420 КПК України вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. У вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.

Разом із цим, апеляційний суд цих положень не дотримався, оскільки, хоча і зазначив у мотивувальній частині вироку про те, що скарга прокурора підлягає задоволенню, однак у резолютивній частині чітко не виклав рішення суду по суті вимог апеляційної скарги, допустивши суперечності між резолютивною та мотивувальною частиною судового рішення.

Так, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора, який зазначав про незаконність звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію», суд апеляційної інстанції скасував вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, призначивши ОСОБА_4 покарання, однак не сформулював рішення про те, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню в частині звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_4 - скасуванню у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

При новому розгляді у суді апеляційної інстанції суду необхідно вжити всіх передбачених законом заходів до повного, всебічного й об'єктивного розгляду кримінального провадження та прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у відповідному процесуальному документі згідно з вимогами закону.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Волинської області від 20 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7