Ухвала

іменем україни

16 червня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_8,
суддів: при секретаріОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
за участю прокурора засудженої ОСОБА_12., ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000012 щодо

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Черкаси, мешканки АДРЕСА_1, раніше судимої за вироком Соснівського районного суду м. Черкас від 31 жовтня 2012 року за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин,

засудженої за вчинення злочину, передбаченого ст. 118 КК,

в с т а н о в и в:

За вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 118 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Апеляційний суд скасовав вирок місцевого суду і постановий свій, яким призначив ОСОБА_6 покарання за ст. 118 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

За вироком апеляційного суду ОСОБА_6 визнано винуватою в умисному вбивстві, вчиненому при перевищенні меж необхідної оборони за таких обставин.

Так, 07 січня 2014 року приблизно о 17.00 год. у будинку АДРЕСА_2 під час конфлікту після спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_7 завдав декілька ударів кулаком в обличчя своїй співмешканці ОСОБА_6 Здійснюючи опір, жінка зіштовхнула з дивану на підлогу ОСОБА_7, впала на нього з правого буку і, схопившись двома руками за комір його сорочки, почала душити чоловіка, здавлюючи горло останнього. В результаті дій ОСОБА_6 ОСОБА_7 було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень у вигляді закритої травми шиї та крововиливу в товщу язика, які супроводжувались явищами механічної асфіксії, що призвело до смерті потерпілого на місці події.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та про призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням кримінального процесуального закону, а також через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої через м'якість. Вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК, оскільки у кримінальному провадженні достатньо доказів, які свідчать про відсутність у засудженої під час вбивства потерпілого стану оборони.

Засуджена подала письмові заперечення на касаційну скаргу прокурора, вважаючи судові рішення законними й обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Статтею 438 КПК передбачено, що при вирішенні питання про наявність підстав для скасування судових рішень суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 370 КПК вирок апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідати вимогам, зазначеним у статтях 374, 420 цього Кодексу.

Зокрема для ухвалення законного рішення у судовому провадженні слід ретельно перевірити й оцінити докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв'язку, переконливо довести, чому одні докази покладено в основу вироку, а інші відкинуто або не враховано.

Проте зазначених вимог процесуального закону та судової практики апеляційний суд не дотримався.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом. Такими відповідно до ч. 1 ст. 36 КК є будь-які дії особи, безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної та невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, і у зв'язку з цим вимагають свого негайного відвернення або припинення. А така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною та невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.

Правові висновки, які відповідно до ч. 1 ст. 458 КПК року є обов'язковими для всіх судів України, щодо цього надавалися Верховним Судом України у справах № 5-12кс14, № 5-29кс14, № 5-34кс14 і зводилися до наступного.

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме: прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров'я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у випадку необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлено й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, котра перевищила межі необхідної оборони. Мотивацію дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлено захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження досудовим слідством ОСОБА_6 обвинувачувалася за ч. 1 ст. 115 КК. Проте суд першої інстанції кваліфікував діяння засудженої за ст. 118 КК як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони. Апеляційний суд погодився з таким правозастосуванням і, спростувуючи доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, вказав у своєму вироку, що потерпілий ОСОБА_7 був фізично більш розвинутий ніж засуджена, під час події ОСОБА_6 не могла розраховувати на сторонню допомогу, була обмежена у способі захисту від противоправного посягання на її особу, а тому мала підстави вважати дії потерпілого загрозливими для її життя й здоров'я.

Разом із тим суди залишили поза увагою окремі фактичні дані, встановлені під час досудового слідства та судового засідання, у тому числі й установлнені на підставі показань самої засудженої. Зокрема, характер стосунків між ОСОБА_6 та її співмешканцем напередодні та під час події був для неї звичайним і відповідав укладу спільного життя, що сформувався між ними. Після спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та потерпілим виникла побутова сварка, що переросла у бійку, під час якої обидва її учасника завдавали один одному тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 про наявність у нього синців та садна на голові та кінцівках. Перед сваркою ОСОБА_7 виганяв ОСОБА_6 з помешкання, але вона відмовилася з власної волі, тобто мала можливість безперешкодно залишити приміщення. Суд, встановивши, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп'яніння тяжкого ступеня (4,17 проміле етилового спирту в крові трупа), що могло нівелювати його перевагу у фізичних даних. Також установлено й те, що ОСОБА_6, зіштовхнувши нетверезого потерпілого з дивана на підлогу та опинившись над ним, здавлювала комір сорочки на його шиї протягом 3-5 хвилин, доки не почула хрипіння ОСОБА_7

На думку колегії суддів, висновок суду про те, що такі події за своїми об'єктивними ознаками могли створити реальну та безпосередню загрозу з боку ОСОБА_7 щодо заподіяння шкоди життю й здоров'ю ОСОБА_6 і у зв'язку з цим викликали у неї невідкладну необхідність заподіяти шкоду потерпілому, є непереконливим, зробленим передчасно, без повного, всебічного й об'єктивного аналізу наявних у справі доказів, а тому не може визнаватися законним та обґрунтованим.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого суду слід повно й усебічно дослідити обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам, урахувати й ретельно перевірити усі доводи, на які посилається прокурор в апеляційній та касаційній скаргах, і постановити у справі законне й обґрунтоване рішення.

У разі доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні більш тяжкого злочину призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки слід вважати м'яким.

Керуючись статтями 433-436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10