Справа № 442/483/13- к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2013 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З. С.

з участю секретаря - Михавко І. І.

прокурора Кріцак Л.Ф.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0000121 відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_2, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого 14.04.2005 року Дрогобицьким міськрайонним судом за ч.2 ст.194 КК України до 5 років позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, -

встановив:

Згідно обвинувального акту від 10.01.2013 року ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що 02.12.2012 року близько 15.00 год., в квартирі АДРЕСА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на грунті особистих неприязних відносин, вчинив конфлікт з ОСОБА_2, під час якого умисно наніс останньому декілька ударів кулаками та ногами по різних частинах тіла. Як наслідок, ОСОБА_2 заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді синців в ділянках обох очниць, субконюктивального крововиливу лівого очного яблука, закритого перелому кісток носа, закриті переломи девятого та десятого ребер справа і девятого ребра зліва, які не є небезпечними для життя, але тягнуть за собою тривалий розлад здоровя.

Вказані дії ОСОБА_1 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України умисне нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

20.03.2013 року обвинувачений та потерпілий уклали угоду про примирення. Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України. ОСОБА_1 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Обвинуваченим повністю відшкодовано ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду. Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_1 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік, та отримана згода обвинуваченого на його призначення.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити, призначити обвинуваченому покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання, надавши іспитовий строк в 1 рік.

Обвинувачений ОСОБА_1 також просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити міру покарання про яку просить прокурор. Зазначив, що заподіяну потерпілому шкоду відшкодував. При цьому, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов'язання.

Потерпілий також просить угоду затвердити, зазначивши, що дійсно ОСОБА_1 відшкодовано йому матеріальну шкоду. Розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення. Не заперечив проти призначення міри покарання, визначеного в угоді.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості. Потерпілим від даного кримінального правопорушення є ОСОБА_2

Потерпілий та обвинувачений добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_1 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 наніс потерпілому ОСОБА_2 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоровя, а тому його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України.

Обвинувачений раніше судимий, покарання, яке погоджене сторонами, є покаранням у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України, звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України відповідає вимогам чинного законодавства та особі обвинуваченого.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_2 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Крім цього, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_1 виконання частини обов'язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки останній звільняється від відбування покарання з випробуванням.

Судом роз'яснено ОСОБА_1, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду від 20 березня 2013 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_2.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 20 березня 2013 року покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, п. 2, п. 3, п. 4 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з'являтись для реєстрації в дані органи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання чи роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Павлів З.С.