Справа № 752/7434/15-к
Провадження №: 1-кп/752/531/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.05.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка, Києво-Святошинського р-ну, Київської обл., українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
У вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
24.09.2014 ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, перебували неподалік будинку по пр-ту Ак. Глушкова, 16 в м. Києві, де у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме на протиправне обернення у свою власність планшета марки «Lazer», чорного кольору, що належить ОСОБА_6 .
З метою організації вчинення корисливого, умисного кримінального правопорушення, ОСОБА_3 вступив у злочинну змову із невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження з метою вчинення кримінального правопорушення проти власності. Таким чином вищевказані особи заздалегідь, умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, до початку злочину домовились про спільне його вчинення, розподіливши між собою обов`язки, щодо безпосередньої участі кожного у злочинній діяльності, згідно яких кожен зі співучасників виконував завчасно сплановану роль.
Відповідно до злочинного плану, невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, зловживаючи довірою ОСОБА_6 повинна була відвести його у місце де за їхніми діями не будуть спостерігати сторонні особи, після чого нанести удар останньому, подолавши при цьому волю ОСОБА_6 до опору. В цей час ОСОБА_3 згідно раніше розподілених ролей повинен був користуючись безпорадним станом останнього, відкрито заволодіти його майном.
Реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та протиправне обернення його у свою власність, невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, в ході розмови з ОСОБА_6 запропонувала йому пройти до буд. АДРЕСА_2 , на що останній погодився. Перебуваючи за вище вказаною адресою, невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, приблизно о 17 год. 30 хв., скориставшись відсутністю сторонніх осіб, нанесла рукою ОСОБА_6 , удар в область голови в результаті чого останній впав на землю. Скориставшись безпорадним станом останнього, ОСОБА_3 , згідно відведеної йому ролі підійшов до ОСОБА_6 та почав оглядати вміст кишень його куртки, де виявив планшет марки «Lazer», чорного кольору, вартістю 1000 грн. 00 коп. Застосувавши таким чином насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та подолавши тим самим його волю до опору, ОСОБА_3 , діючи умисно, протиправне, з корисливих мотивів відкрито викрав планшет марки «Lazer», чорного кольору, вартістю 1000 грн. 00коп.
Довівши спільний злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 разом з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись при цьому викраденим майном на свій власний розсуд та завдавши таким чином, ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 1000 грн. 00 коп.
Крім того, 04.03.2015 приблизно о 10 год. 00 хв., у ОСОБА_3 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел направлений на вчинення повторного кримінального правопорушення, проти власності, а саме таємного викрадення особистих речей ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна та протиправне обернення його у свою власність, 04.03.2015 року приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , де він тимчасово проживав, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти в сумі 2000 грн. 00 коп., куртку, сірого кольору, вартістю 500 грн. 00 коп., електричний дриль, марка та серійний номер якої досудовим слідством не встановлені, вартістю 1000 грн. 00 коп., кросівки «Аdidas», чорного кольору, вартістю 1000 грн. 00 коп., що належать ОСОБА_7 .
Довівши свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись при цьому викраденим майном на свій власний розсуд, завдавши таким чином, ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 4500 грн. 00 коп.
Тобто, ОСОБА_3 визнається винним за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно.
Обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, повністю визнав вищенаведені обставини і пояснив, що 24.09.2014 року він разом з ОСОБА_6 та особою на ім`я « ОСОБА_8 » перебували неподалік будинку по АДРЕСА_2 , де він помітив у ОСОБА_9 планшет марки «Lazer». В цей час у нього виник умисел на заволодіння даним планшетом. У зв`язку з чим, він вступив у змову з особою на ім`я « ОСОБА_8 », яка в ході розмови з ОСОБА_6 запропонувала йому пройти до буд. АДРЕСА_2 , на що останній погодився. Перебуваючи за вище вказаною адресою, особа на ім`я « ОСОБА_8 », приблизно о 17 год. 30 хв., скориставшись відсутністю сторонніх осіб, наніс рукою ОСОБА_6 , удар в область голови, в результаті чого ОСОБА_6 впав на землю. А він, в свою чергу, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_10 , почав оглядати вміст кишень його куртки, де виявив планшет марки «Lazer», та його викрав. Після цього, вони з місця вчинення злочину зникли, а планшетом марки «Lazer» розпорядились на власний розсуд.
Крім того, пояснив, що він 04.03.2015 року приблизно о 10 год. 00 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , де він тимчасово проживав разом із ОСОБА_11 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав грошові кошти в сумі 2000 грн., куртку сірого кольору, електричний дриль, та кросівки «Аdidas», чорного кольору, що належать ОСОБА_7 . Після цього, з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
У вчиненому щиро розкаявся.
Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає.
Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, повністю доведена у судовому засіданні.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу ОСОБА_3 , який характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 70 КК України остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 час попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів та судових витрат вирішити у відповідності до ст. 124, ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з 22.05.2015 року.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 08.03.2015 року по 21.05.2015 року включно.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою в СІЗО № 13 УДПС в м. Києві та Київській обл.
Речові докази: куртку, сірого кольору та кросівки «Аdidas», чорного кольору, які передано під зберігальну розписку ОСОБА_7 повернути ОСОБА_7 .
Речові докази, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи № 246 від 25.03.2015 року в сумі 491,04 грн. стягнути із ОСОБА_3 на рахунок держави.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя