Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Британчука В.В.,

суддів: Леона О.І., Марчук
Н.О.,

за участю прокурора Сорокіної О.А.,

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 05 серпня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
засудженої ОСОБА_1 на вирок
Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 19 червня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 17 грудня 2013
року.

Указаним вироком,
залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та мешканку
АДРЕСА_1, громадянку України,
таку, що не має судимості,

засуджено до покарання у виді
позбавлення волі: за ч. 1 ст. 122 КК - на
строк два роки, за ч. 2 ст. 185 КК - на строк
три роки, за ч. 2 ст. 296 КК - на строк три
роки, за ч. 2 ст. 187 КК - на строк сім років
три місяці з конфіскацією всього майна,
яке є її власністю.

Згідно зі ст. 70 КК за сукупністю
злочинів ОСОБА_1 остаточно визначено
покарання у виді позбавлення волі на
строк сім років три місяці з
конфіскацією всього майна, яке є її
власністю.

Вирішено питання про речові докази та
судові витрати.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, судові рішення щодо яких у
касаційному порядку не оскаржено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 солідарно на користь
Цюрупинської центральної районної
лікарні 1884,12 грн у рахунок
відшкодування витрат, пов'язаних із
лікуванням потерпілої ОСОБА_4,
законного представника неповнолітньої
потерпілої ОСОБА_5 у рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 1682, 30
грн та моральної - 9000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
потерпілого ОСОБА_6 у рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 2900
грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди на користь ОСОБА_7 39 760 грн,
ОСОБА_8 - 9899,22 грн, ОСОБА_9 - 3719,25 грн.

За вироком місцевого суду ОСОБА_1
визнано винуватою у вчиненні злочинів
за таких обставин.

07 жовтня 2011 року в період із 22.00 год. до
22.45 год. ОСОБА_1 у стані
алкогольного сп'яніння біля бару
«Еверест» на вул. Гвардійській у
Житлоселищі в м. Цюрупинську
Херсонської області разом із ОСОБА_3
вчинила хуліганство щодо ОСОБА_10, під
час якого потерпілій було заподіяно
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

02 червня 2012 року близько 01.40 год. ОСОБА_1
за попередньою змовою з ОСОБА_2 на
АДРЕСА_2 вчинила розбій щодо ОСОБА_9, під
час якого відкрито заволоділа майном
потерпілої на суму 6019,25 грн.

04 червня 2012 року близько 03.45 год. вона за
попередньою змовою з невстановленими
слідством особами біля корпусу № 8 на
просп. Синявина у м. Херсоні
повторно вчинила розбій щодо ОСОБА_6,
під час якого відкрито заволоділа його
майном на суму 4200 грн.

13 липня 2012 року в період із 00.00 год. до
01.00 год. ОСОБА_1 за попередньою
змовою з ОСОБА_2 поблизу кафе «Калинка»
на вул. Покришева, 26 у м. Херсоні
повторно вчинила крадіжку майна ОСОБА_8
на суму 51 799,22 грн, ОСОБА_7 на суму 47 300
грн.

У касаційній скарзі засуджена просить
скасувати вирок місцевого суду та
ухвалу апеляційного і направити справу
на новий судовий розгляд, оскільки, на
її думку, вину у вчиненні
інкримінованих їй злочинів не
доведено, досудове та судове слідство у
справі проведено з порушенням вимог
кримінально-процесуального закону.
Крім того, стверджує, що до неї на
досудовому слідстві застосовувалися
недозволенні методи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який заперечував проти
задоволення касаційної скарги,
перевіривши справу, обговоривши
доводи, викладені у скарзі, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню на
таких підставах.

Свої висновки про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст.
185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК, суд зробив на
підставі доказів, досліджених та
оцінених ним із дотриманням вимог
чинного кримінально-процесуального
законодавства, про що у вироку навів
докладні мотиви згідно зі ст. 334 КПК 1960
року.

Доводи засудженої про невинуватість у
цих злочинах спростовані у вироку
такими належними і допустимими
доказами, як: показання потерпілих
ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7,
свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, висновки
судових експертиз, дані, що містяться у
протоколах слідчих дій.

Посилання ОСОБА_1 на те, що у її діях
щодо потерпілої ОСОБА_4 не було
хуліганського мотиву і що конфлікт між
ними відбувався не у громадському
місці, є необгрунтованими. Про
хуліганський мотив її дій саме у
громадському місці свідчить те, що з
надуманого приводу (начебто потерпіла
чіплялася до знайомих ОСОБА_1 хлопців,
зокрема ОСОБА_17) вона побила потерпілу
у групі з ОСОБА_3, заподіявши середньої
тяжкості тілесні ушкодження, і ці
злочинні дії відбувалися на протязі
тривалого часу (45 хв.) у присутності
декількох сторонніх осіб на вулиці
поруч із розважальною установою (бар
«Еверест»).

Місцевий суд перевірив доводи
засудженої про невинуватість у
вчиненні хуліганства та інших
злочинів, неправильну оцінку показань
потерпілих та свідків і у вироку з
посиланням на конкретні докази їх
спростував.

Не знайшли свого підтвердження й
доводи ОСОБА_1 про застосування до неї
недозволених методів слідства, що
спростовано показаннями свідка ОСОБА_25
(слідчий у справі) і висновками трьох
перевірок прокуратури (незалежний від
міліції орган).

Про безпідставність таких доводів
свідчить й те, що винуватість
засудженої доведено не її показаннями
(адже вона свою вину у злочинах не
визнала).

Крім того, як убачається зі справи,
процесуальні права ОСОБА_1 не було
порушено.

Що стосується незгоди зі встановленими
фактичними обставинами справи, на які
посилається ОСОБА_1 як на довід
незаконності засудження, то згідно зі
ст. 398 КПК 1960 року вони не є предметом
перевірки судом касаційної інстанції.

Разом із тим, усі ці доводи засудженої,
аналогічні зазначеним у касаційній
скарзі, за її апеляцією ретельно
перевірив апеляційний суд і для їх
спростування у своїй ухвалі навів
відповідні аргументи з дотриманням
вимог ст. 377 КПК 1960 року.

Призначене ОСОБА_1 покарання
відповідає вимогам статей 65, 70 КК,
вчиненому й особі засудженої, є
справедливим, необхідним і достатнім
для її виправлення та попередження
вчинення нових злочинів.

Таким чином, істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону і
неправильного застосування
кримінального, які би тягли за собою
зміну або скасування судових рішень у
справі, про що йдеться у касаційній
скарзі, колегія суддів не вбачає.

З огляду на таке касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 395, 396 КПК 1960 року,
пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні
положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 19 червня
2013 року та ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 17 грудня 2013
року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а
її касаційну скаргу - без задоволення.

Судді:

В.В. Британчук О.І. Леон Н.О. Марчук