Справа № 738/548/15-к
№ провадження 1-в/738/163/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року м. Мена
Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена Чернігівської області спільне подання Менської виправної колонії УДПтС України в Чернігівській області №91 та спостережної комісії Менської районної державної адміністрації про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_3 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :
Менська виправна колонія № 91 та спостережна комісія Менської райдержадміністрації звернулися до суду із спільним поданням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеженням волі, засудженому ОСОБА_3 , посилаючись на те, що засуджений став на шлях виправлення, при цьому відбув 2/3 частини призначеного строку покарання.

Представник адміністрації Менської виправної колонії № 91 та спостережної комісії Менської райдержадміністрації в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду подання повідомлялися належним чином.
Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому заперечував проти задоволення подання, обґрунтовуючи тим, що має постійне місце роботи у Менській виправній колонії, навчається та освоює професію коваля, маляра, при цьому просив врахувати його складне матеріальне становище, та ряд інших обставин, а тому заміна місця відбування покарання погіршить його становище.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що засуджений підпадає під дію ст.82 КК України, але оскільки він заперечує щодо застосування до нього такої пільги, тому просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та вивчивши матеріали особової справи, суд дійшов висновку, що дане подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 засуджений вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 21 листопада 2011 року за ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 364, ч.2 ст. 368, ч.1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.

Строк вiдбування покарання рахується з 02 липня 2010 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2014 року вирок Сімферопольського районного суду АР Крим від 21 листопада 2011 року приведено у відповідність до Закону України від 21 лютого 2014 року, перекваліфіковано ч.3 ст. 364 КК України на ч.1 ст. 364 КК України, до нової редакції ст. 364 КК України вважати ОСОБА_3 засудженим за ч.1 ст. 364 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки; ч.2 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк 3 роки з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю; за ч.5 ст. 185 - ч.5 ст. 27 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на 3 роки, конфіскацією майна, яке є його особистою власністю. В іншій частині вирок залишено в тій же редакції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбула покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Частиною третьою статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Основним документом для розгляду справи про заміну невідбутої частини покарання є подання, в якому адміністрація установи з виконання покарань клопоче про застосування до засудженого вимог статті 82 КК України та всебічно його характеризує. При цьому, підставою для підготовки і подання матеріалів до суду є клопотання засудженого про застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким за дотримання визначених законом підстав та умов.

Для розгляду питання про подання до суду матеріалів щодо застосування до засуджених заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, в установі виконання покарань створюється комісія. Засідання комісії відбуваються у визначеному для цього приміщенні установи, у присутності засудженого щодо якого вирішується дане питання. На кожного засудженого, який відбув установлений законом термін покарання, начальник відділення соціально-психологічної служби установи виконання покарань складає характеристику, в якій повинні бути викладені змістовні відомості про засудженого та його думка про можливість внесення подання до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є законним інтересом засудженого, а не адміністрації виправного закладу, а тому рішення суду не може суперечити волі засудженого.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що доводи засудженого ОСОБА_3 про погіршення його становища є слушними, оскільки на даний час він є працевлаштованим, навчається, через деякий час матиме право на умовно-дострокове звільнення. Оскільки сам засуджений просить не застосовувати заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким, така заміна не покращить правове становище засудженого та не зменшить характер карально-виховного впливу на нього.

За таких обставин, суд дійшов висновку про не можливість заміни засудженому ОСОБА_3 покарання більш м`яким, а саме заміни позбавлення волі обмеженням волі, оскiльки приймаючи рішення про заміну невідбутої частини покарання на обмеження волі, буде суперечити його волі та інтересам.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні спільного подання Менської виправної колонії УДПтС України в Чернігівській області №91 та спостережної комісії Менської районної державної адміністрації про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляцiйного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1