Справа
№ 11- 13 / 2008 р. Головуючий у 1 інстанції Мачульський В.В.
Ст.191 ч.3 КК України Доповідач - Хлапук Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк
25 січня 2008 року

Колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого-судді Хлапук Л.І.

суддів Силки Г.І., Лозовського А.О.,

з участю прокурора Старчука В.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Луцьку кримінальну справу за
апеляціями засудженої ОСОБА_3 та прокурора, який затверджував
обвинувальний висновок, на вирок
Шацького районного суду від 30 жовтня 2007 року, яким ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Єльген Середньоканського району, Хабаровського краю,
Російської Федерації, громадянка України, вища освіта, заміжня, проживає у
АДРЕСА_1, пенсіонерка, раніше судима Шацьким районним судом:

-
13.02.2007 року за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України до 5 років позбавлення
волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з
випробуванням на 2 роки з позбавленням права займатись певною діяльністю до 2
років;

- 20.03.2007 року за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України до 2 років
обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування
покарання з випробуванням на 2 роки з позбавленням права займатись певною
діяльністю до 1 року, на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України до 5 років
позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2
роки з позбавленням права займатись певною діяльністю до 2 років;

- 10.07.2007 року за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України до 3 місяців
арешту з позбавленням права обіймати керівні посади в банківській системі до 2
років, на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати керівні посади в банківській системі до 2 років та
звільнена від відбування покарання з випробуванням на 3 роки, -

засуджена
за ч.3 ст. 191 КК України до 4 років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в банківській
системі України на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 366 КК України - до 2 років
обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади в банківській
системі України строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим,
остаточно ОСОБА_3 визначено покарання 4 роки позбавлення волі з позбавленням
права обіймати керівні посади в банківській системі України строком на 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань,
призначених за цим та попереднім вироком Шацького районного суду від 10.07.2007
року, остаточно ОСОБА_3 визначено покарання у виді позбавлення волі строком
6 років 6 місяців з позбавленням права
обіймати керівні посади в банківській системі
України на строк 3 роки.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Райффайзен банк Аваль» 6 647 грн. 47
коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу змінено з підписки
про невиїзд на взяття під варту та постановлено строк відбуття покарання
рахувати з 30 жовтня 2007 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 визнана винною та засуджена за те, що вона, перебуваючи на посаді
начальника Шацького відділення Волинської обласної дирекції Акціонерного
поштово-пенсійного банку «Аваль», будучи службовою особою, використовувала своє
службове становище в особистих інтересах для привласнення грошей банку, шляхом
підробки банківських документів.

Так, 23.03.2006 року ОСОБА_3, підробивши банківські документи на отримання
кредиту ОСОБА_4, уклала від його імені без його відому кредитний договір №
014/1140-25072 та підробила підпис потерпілого, склавши завідомо неправдиву
заяву на видачу кредиту №1 від 23.03.2006 року, отримала в банку кредитні кошти
готівкою на суму 5000 грн., які привласнила.

Вона ж, 11.05.2006 року, повторно виготовила неправдивий документ - заяву
№1 на видачу від імені ОСОБА_5 на
отримання ним кредиту, уклала від його імені кредитний договір №
013/1140-26526, підробивши підпис кредитора та отримала в банку кредит на суму
2000 грн., який привласнила.

В своїх апеляціях:

- засуджена ОСОБА_3 та прокурор, який затверджував обвинувальний висновок,
не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_3 та кваліфікації її дій, вказують на
невірне застосування принципу складання покарань, передбаченого ч. 4 ст. 70 КК
України.

Крім того, засуджена ОСОБА_3 вважає, що вчинила триваючий злочин з єдиним умислом та з метою
недопущення збитків банку попередніми її фіктивними кредитами.

Апелянти прохають змінити вирок:

- прокурор - виключити з вироку призначення покарання за ч. 4 ст. 70 КК
України;

- засуджена ОСОБА_3 - призначити їй покарання з застосуванням ст. 75, 76 КК
України.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляцій, прокурора, який підтримав свою апеляцію та
заперечив проти апеляції засудженої, представника цивільного позивача, який
підтримав апеляцію прокурора, захисника ОСОБА_2, що просив не позбавляти його
підзахисну волі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів встановила, що апеляція
прокурора підлягає до часткового, а апеляція засудженої ОСОБА_3 - до повного
задоволення.

Висновок суду щодо вчинення службового підроблення ОСОБА_3 та повторного
привласнення чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем
стверджується зібраними по справі та перевіреними судом доказами, яким ним дано належну оцінку.

Хоча повторні привласнення вчинялись одним способом, однак не охоплювались
єдиним умислом засудженої, скоювались через певний проміжок часу та з різних
джерел. Тому посилання засудженої
ОСОБА_3 на вчинення нею триваючого
злочину, а не повторного не заслуговує на увагу.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 366 КК
України та ч. 3 ст. 191 КК України.

Призначаючи за дані злочини покарання,
він у відповідності з ст. 65, 69 КК України, врахував ступінь тяжкості
вчинених злочинів, один з яких - невеликої тяжкості та один - тяжкий, особу
винної.

Разом з тим, перевіряючи справу у повному об'ємі, колегія суддів відмічає,
що суд безпідставно, всупереч вимог ст. 67 КК України, врахував як обтяжуючу
покарання обставину - вчинення злочину
повторно, яка входить в об'єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_3 злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України і врахована законодавцем при визначенні
за нього покарання. Тому дана обтяжуюча обставина підлягає виключенню з вироку.

Одночасно колегія суддів судової палати відмічає, що суд призначив ОСОБА_3
покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України всупереч вимог закону, склавши
різнойменні міри покарання: покарання у вигляді позбавлення волі із звільненням
від відбування з випробуванням та позбавлення волі, призначене до відбуття
реально.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального
покарання", в разі коли особа, щодо якої раніше було застосоване
звільнення з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі за
інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати
реально, принципи поглинення, часткового чи повного складання призначених
покарань, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, не застосовуються. За таких умов
кожен вирок повинен виконуватись самостійно.

Тому посилання апелянтів на дане порушення закону судом першої інстанції є
вірним.

Однак враховуючи, що ОСОБА_3 в даний
час досягла пенсійного віку, злочини, за які вона засуджується вищевказаним
вироком є тотожними і вчинені в той же час, що й злочини, за які вона
засуджувалася раніше з випробуванням, збитки відшкодувала, активно сприяла
слідству, її щире каяття, колегія суддів вважає за можливе знизити їй додаткові
покарання, призначені судом за ч. 1 ст. 366 КК України і ч. 3 ст. 191 КК
України та за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України та застосувати
до неї ст. 75, 76 КК України, звільнивши від відбування покарання з
випробуванням.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись
ст.365-366 КПК України, колегія суддів
судової палати, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженої ОСОБА_3 задовольнити повністю, а апеляцію
прокурора, який затверджував обвинувальний висновок, - частково.

Вирок Шацького районного суду від 30
жовтня 2007 року щодо ОСОБА_3 змінити:

- за ч. 3 ст. 191 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі
на 4 (чотири) роки з позбавлення права обіймати керівні посади в банківській
системі України строком на 1 рік 6 місяців;

- за ч. 1 ст. 366 КК України - у виді 2
(двох) років обмеження волі з позбавлення права обіймати керівні посади
в банківській системі України строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4
(чотирьох) років позбавлення волі з позбавлення права обіймати керівні посади в
банківській системі України строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом
поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним за вироком Шацького районного
суду від 10 липня 2007 року, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання 5 (п'ять)
років позбавлення волі з позбавлення права обіймати керівні посади в
банківській системі України строком на 2 роки.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_3 з випробуванням від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо
вона на протязі 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та
виконає покладені на неї згідно ст. 76 КК України обов'язки: повідомлятиме
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично
з'являтиметься в дані органи на
реєстрацію.

Запобіжний захід ОСОБА_3 скасувати, звільнивши її з-під варти негайно.

В порядку ст. 365 КПК України виключити з мотивувальної частини вироку як
обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину повторно.

В решті вирок залишити без зміни.

Головуючий: (підпис) Хлапук Л.І.

Судді: (підписи) Силка
Г.І.

Лозовський А.О.