Справа №1-513
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

26 листопада 2007 року м. Житомир

Королівський районний суд
м. Житомира в складі:

головуючого - судді
Галасюка Р.А.,

при секретарі Алексеєвій
Ю.В.,

з участю прокурора Попікіна Р.Г., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі кримінальну
справу про обвинуваченню:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженкиІНФОРМАЦІЯ_2,
українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3,
не працюючої,

ІНФОРМАЦІЯ_4,
проживаючої по АДРЕСА_1, не
судимої,

за ст.
ст. 27 ч.5, 358 ч.1, 358 ч.3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в середині грудня 2006 року, знаходячись уІНФОРМАЦІЯ_5, передала гр. ОСОБА_2, свою фотокартку, надавши таким чином останньому засобів для
під­робки посвідчення. Дана особа, вклеїла
фотокартку ОСОБА_1
в бланк пенсійного посвідчення з анкетними даними:
«ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 р.н.».
Посвідчення оформлене як пенсіонеру за по вислузі і віку, проставлені печатки, штампи та відповідні реквізити. Після
чого, наступного дня ОСОБА_2 передав
дане посвідчення підсудній ОСОБА_1. Отримане посвідчення підсудна ви­користовувала з метою безкоштовного
проїзду в міському громадському транспорті,
а саме 10 серпня 2007 року,
переслідуючи мету на використання завідомо підробленого документу, перебуваючи у тролейбусі №1, перед зупинкою «Залізничний вокзал», під час перевірки його контролерами Жито­мирського
трамвайно-тролейбусного управління,
пред'явила останнім зазначене посвідчення намагаючись уникнути сплати за
проїзд.

Підсудна у судовому засіданні свою вину у вчиненні
інкримінованих їй злочинів визнала повністю,
щиро розкаялася і пояснила, що в
середині грудня 2006 року вона передала чоловіку своєї сестри ОСОБА_2 свою
фотокартку, оскільки останній пообіцяв
їй виготовити пенсійне посвідчення для безкоштовного проїзду у громадському
транспорті. Наступного дня він передав їй посвідчення з її фотокарткою. Вже
вдома вона роздивилась, що посвідчення
було оформлене на сестру ОСОБА_3. 10.08.2007 року вона їхала у тролейбусі №1 в
м. Житомирі і перед зупинкою
«Залізничний вокзал» пред'явила контролерам ЖТТУ підроблене пенсійне
посвідчення. Зазначила, що такі дії
вчинила впе­рше, що було викликано
скрутним матеріальним становищем.

Вина підсудної,
окрім її показань, повністю
підтверджується протоколом огляду місця події від 10.08.2007 року про виявлення
та вилучення у неї пенсійного посвідчення без номера на ім'я ОСОБА_3 (а.с.
4), довідками УПФУ з яких
вбачається, що підсудна ОСОБА_1на пенсійному обліку не перебуває (а.с. 13, 15). Згідно висновку
судово-технічної експертизи від 06.09.2007 року за №603 (а.с. 20-22), в пенсійне посвідчення на ім'я ОСОБА_3 були
внесені зміни в первісний зміст ру­кописних записів шляхом підчистки і дописки.

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд,
вважає вину підсудної ОСОБА_1доведеною повністю та кваліфікує її умисні
дії за ст. ст. 27
ч.5, 358 ч.1, як пособництво, шляхом на­данням засобів для підроблення
посвідчення, яке видається
установою, що має право видавати чи
посвідчувати такі документи, і яке надає
права та звільняє від обов'язків, з
метою подальшого його використання.

Умисні дії підсудної ОСОБА_1, які виразились
у використанні завідомо підроблено­го документу, судом кваліфікуються за ст.
358 ч.3 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених
злочинів, особу під­судної, обставини,
що пом'якшують та обтяжують покарання.

Підсудна скоїла злочини
невеликого ступеню класифікації тяжкості.

Підсудна позитивно
характеризується.

Підсудна щиро кається в
скоєному, що пом'якшує покарання.

Обставин, що обтяжують покарання підсудної, судом не встановлено.

Судом
береться до уваги,
що підсудна є особою, що раніше
не вчиняла злочинів, від її дій по
справі тяжких наслідків не настало. Таким чином, суд вважає,
що виправлення та перевиховання підсудної не потребує її обмеженням в
свободі пересування і виборі місця проживання,
а тому, при­значає їй міру
покарання в межах санкцій передбачених ч.1 і ч.3 ст. 358 КК України із застосуванням
правил ст. ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України,
суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених
ст. ст. 27 ч.5,
358 ч.1, 358 ч.3 КК України та
призначити їй за цим Законом наступне покарання:

·
за ст.
ст. 27 ч.5, 358 ч.1 КК України -
1 (один) рік шість місяців обмеження волі;

·
за ст. 358 ч.3 КК України - 1 (один) рік
обмеження волі.

На підставі ст. 70
ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш су­ворим обрати
ОСОБА_1 до відбуття кінцеву міру покарання за сукупністю злочинів у вигляді 1
(одного) року шести місяців обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити засуджену
ОСОБА_1 від відбування обраної їй міри покарання, якщо вона на протязі 1 (одного) року
іспитового строку не вчинить нових злочинів,
не буде виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи та буде періодично з'являтись для
реєстрації до даного орга-

ну

Речовий доказ по справі: пенсійне посвідчення (а.с. 44,
45) - залишити при матеріалах да­ної справи.

Стягнути з ОСОБА_1 66 (шістдесят шість) гривень 68
копійок су­дових витрат за проведення технічно-криміналістичної експертизи
(а.с. 19), які перерахувати на р/р
0096, код 25574601, МФО 811039 в УДК
Житомирської області.

Міру запобіжного заходу відносно засудженої ОСОБА_1 до
набрання вироком за­конної сили залишити попередню - підписку про невиїзд з
постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Житомирської області через Корольов-ський районний суд м. Житомира протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.