Справа № 152/2690/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року
м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької
області у складі:

головуючого судді - Строгого
І.Л.,

за участі:

секретаря судового

засідання - Палій М.Д.,

розглянувши кримінальне провадження:
№ 152/2690/13-к (ЄРДР №0000146),

по обвинуваченню: ОСОБА_2, народженого:
ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Носиківка
Шаргородського району Вінницької
області, проживаючого у АДРЕСА_1, не
працюючого, з середньою освітою,
розлученого, українця, громадянина
України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КК України,

сторони кримінального

провадження:

сторона обвинувачення:

прокурор - Мазур О.І.,

потерпілий - ОСОБА_3,

сторона захисту:

обвинувачений - ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 25.12.2012 року біля 20 години,
прийшовши до свого будинку,
розташованого по АДРЕСА_1, де,
підійшовши до вікна, побачив, що його
дружина ОСОБА_4 перебуває в будинку з
його знайомим ОСОБА_5, який лежав у
ліжку. Вважаючи, що його дружина ОСОБА_4
зраджує його з ОСОБА_5, ОСОБА_2 через
вікно заліз до будинку, а саме у
кімнату, в якій стояли чоботи ОСОБА_4 із
металевими набійками. Після чого
ОСОБА_2 взяв на підлозі один із чобіт,
підійшов до ОСОБА_3, який піднявся із
ліжка та, на ґрунті раптово виниклих
неприязних відносин, не одноразово,
умисно, з метою нанесення тілесних
ушкоджень, почав наносити йому удари
чоботом в область голови, тулуба та ніг,
нанісши при цьому щонайменше п'ять
ударів.

У результаті завданих ОСОБА_2
ударів ОСОБА_3 отримав тілесні
ушкодження у виді: закритого перелому
зовнішньої кісточки лівого
гомілково-ступеневого суглобу без
зміщення відламків; закритий перелом
7-го, 8-го ребер зліва з зміщенням
відламків; травматичне видалення 1-го,
2-го, 3-го зубів на верхній щелепі справа;
забиті рани - на верхній губі, лобній
ділянці голови, тім'яній ділянці
голови; множинні садна та гематоми
тулуба; закрита черепно-мозкова травма
у вигляді струсу головного мозку, які,
згідно висновку експерта, відносяться
до тілесних ушкоджень середнього
ступеня важкості, так-як спричиняють за
собою тривалий розлад здоров'я,
терміном понад три тижні.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив умисне
середньої тяжкості тілесне ушкодження,
тобто умисне ушкодження, яке не є
небезпечним для життя і не потягло за
собою наслідків, передбачених у ст. 121
КК України, але таке, що спричинило
тривалий розлад здоров'я, тобто вчинив
кримінальне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2
винуватим себе у вчиненні
кримінального правопорушення при вище
наведених обставинах визнав, щиро
розкаявся у вчиненому, підтвердив
викладені в обвинувальному акті
обставини справи та свої показання,
надані під час досудового слідства.

Суду по суті пред'явленого
обвинувачення, зокрема, пояснив, що
25.12.2012 року біля 21 години, він прийшов до
свого будинку, розташованого по
АДРЕСА_1, де через вікно побачив свою
дружину ОСОБА_4 із ОСОБА_5, який лежав у
ліжку. Вважаючи, що дружина зраджує
йому, ОСОБА_4 заліз через вікно у
будинок, та взявши один чобіт із
металевими набійками, підійшов до
ОСОБА_3, який піднявся з ліжка, почав
його бити чоботом в область голови,
тулуба та ніг, нанісши йому приблизно
п'ять ударів. Внаслідок нанесених
ударів, потерпілий отримав тілесні
ушкодження середнього ступеня
важкості.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_2
у повному обсязі визнав свою вину у
вчиненні інкримінованого йому органом
досудового слідства кримінального
правопорушення при обставинах,
викладених у обвинувальному акті, та
беручи до уваги, що прокурор та
потерпілий також не оспорювали
фактичні обставини провадження, і
судом встановлено, що учасники
судового провадження правильно
розуміють зміст цих обставин та
відсутні сумніви щодо добровільності
їх позиції, роз'яснивши їм положення ч. 3
ст. 349 КПК України про те, що у такому
випадку, вони будуть позбавлені права
оспорювати фактичні обставини
провадження у апеляційному порядку,
вислухавши думку учасників судового
провадження, які не заперечували проти
розгляду кримінального провадження, в
порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК
України, суд визнає недоцільним
дослідження доказів стосовно тих
фактичних обставин провадження, які
ніким не оспорюються, обмежившись лише
допитом обвинуваченого та
дослідженням доказів, які
характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи наведене, суд вважає
доведеною винуватість ОСОБА_2 у тому, що
він своїми умисними діями, які
виразилися в спричиненні умисного
середньої тяжкості тілесного
ушкодження, тобто умисного ушкодження,
яке не є небезпечним для життя і не
потягло за собою наслідків,
передбачених у ст. 121 КК України, але
таке, що спричинило тривалий розлад
здоров'я, вчинив кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122
КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при
призначенні обвинуваченому ОСОБА_2
виду та міри покарання, приймає до
уваги характер, ступінь суспільної
небезпеки вчиненого ним кримінального
правопорушення, яке, відповідно до ст. 12
КК України, відноситься до категорії
середньої тяжкості, конкретні
обставини справи, дані про особу
обвинуваченого, який на диспансерному
обліку у лікаря-психіатра та
лікаря-нарколога не знаходиться, за
місцем проживання характеризується
позитивно, раніше не судимий, ніде не
працює.

Згідно зі ст. 66 КК України, обставинами,
пом'якшуючими покарання ОСОБА_2, є
визнання ним винуватості та його щире
каяття.

Обставин, що обтяжують покарання
ОСОБА_2, відповідно до ст. 67 КК України,
судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав для
застосування до ОСОБА_2 ст.ст. 69, 69-1 КК
України, а тому: з урахуванням всіх
обставин у справі, ступеня тяжкості
вчиненого кримінального
правопорушення, особи винуватого,
наявності обставин, що пом'якшують
покарання, відсутність обставин, що
обтяжують покарання, загальних засад
призначення покарання: законності,
справедливості, обґрунтованості та
індивідуалізації покарання, суд вважає
за необхідне призначити ОСОБА_2
покарання у виді позбавлення волі
строком на один рік і шість місяців.

Окрім того, з урахуванням обставин
справи, ставлення обвинуваченого до
вчиненого, а також враховуючи
відомості про особу обвинуваченого,
суд дійшов висновку, що доцільним є
застосування до ОСОБА_2 положень ст. 75
КК України, звільнивши його від
відбування покарання з випробуванням
строком на два роки та покладенням на
обвинуваченого обов'язків, визначених
пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Призначаючи ОСОБА_2 зазначене вище
покарання, суд виходить із того, що воно
є достатнім для його виправлення та
перевиховання, запобігання вчиненню
нових кримінальних правопорушень, що
відповідає його особі та є достатнім
для досягнення, передбачених ч. 2 ст. 50
КК України цілей покарання.

Речових доказів та процесуальних
витрат у справі немає, цивільний позов
не заявлено.

Підстав для застосування запобіжних
заходів, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,
суд

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та
призначити йому покарання у виді
позбавлення волі строком на один рік і
шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від призначеного за цим вироком
покарання з випробуванням, якщо він
протягом двохрічного іспитового
строку не вчинить нового кримінального
правопорушення.

На підставі пунктів 2, 3, 4 ст. 76 КК
України покласти на засудженого ОСОБА_2
протягом встановленого судом
двохрічного іспитового строку
обов'язки не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи або навчання; періодично
з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 до
набрання вироком законної сили не
застосовувати.

Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України,
вирок може бути оскаржений до
Апеляційного Вінницької області через
Шаргородський районний суд Вінницької
області протягом тридцяти днів з
моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги вирок, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
ухвалення рішення судом апеляційної
інстанції. Якщо строк апеляційного
оскарження буде поновлено, вважається,
що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку
суду. Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору. Копія
вироку не пізніше наступного дня після
ухвалення надсилається учаснику
судового провадження, який не був
присутнім в судовому засіданні.

Суддя

І.Л.Строгий