Справа №486/366/15-к 14.07.2015 14.07.2015 14.07.2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області

у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000067 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 травня 2015 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не одноразово судимий,

-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6

обвинувачений - ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та постановити ухвалу, якою звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання:

__________________________________________________________________

Провадження №11-кп/784/510/15 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_7

Категорія: ч.1 ст.309 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

- за ч.1 ст.309 КК України 2 роки обмеження волі;

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ УМВС України в Миколаївській області за проведення експертизи 685 грн. 96 коп.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що вирок суду є незаконним, оскільки призначене йому покарання є занадто суворим, не відповідає ступеню тяжкості скоєного їм злочину та його особі.

Апелянт зазначає, що судом не було враховано, що він перебуває на обліку у лікаря - нарколога та пройшов курс добровільного лікування у відділені №1 Миколаївського обласного наркологічного диспансеру з 27.03.2015 року по 06.04.2015 року. В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає, що раніше також проходив курс лікування від наркоманії.

Стверджує, що суд обов`язково повинен був звільнити його від кримінальної відповідальності, на підставі вимог ч.4 ст. 309 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

22 січня 2015 року ОСОБА_5 , при невстановлених обставинах, у невстановленої особи та в невстановленому місці придбав наркотичні засоби для власного вживання. В цей же день, в будинку АДРЕСА_2 , його було затримано працівниками Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Під час складання протоколу у ОСОБА_5 співробітниками міліції був вилучений медичний шприц ємністю 10 мл з особливо небезпечним наркотичним засобом концентратом з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 1,714 грама та три порожні шприци ємністю 20 мл, два з яких по 10 мл з залишками особливо небезпечного наркотичного засобу концентрату з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0, 0324 грами. Які останній зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини:
Суд, заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги та доповнень до неї , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, є обґрунтованими і апелянтом не заперечуються, як і не заперечується кваліфікація його дій за ч.1 ст.309 КК України.

Згідно з вимогами ч.4 ст.309 КК України, звільненню від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, підлягає особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" № 4 від 26.04.2002 року, при звільненні особи від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
В матеріалах кримінального провадження міститься довідка з Миколаївського обласного наркотичного диспансеру від 07.04.2015 року з якої вбачається, що ОСОБА_5 знаходився на лікуванні у відділені №1 МОНД з 27.03.2015 року по 06.04.2015 року з діагнозом : «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіатів, канабіноїдів, летючих речовин. Синдром залежності. Стан відміни без ускладнень.»
Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 8.10.98р. № 297 всі підвідомчі органи і заклади охорони здоров`я України з 1.01.1999р. здійснили перехід на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я Десятого перегляду (МКХ-10).

Згідно Транслейтору до Міжнародної класифікації хвороб Десятого перегляду (Співвідношення кодів діагнозів МКХ-10 та МКХ-9 діагноз «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіатів, канабіноїдів, летючих речовин. Синдром залежності. Стан відміни без ускладнень», встановленого згідно МКХ- 10 відповідає діагнозу «Наркоманія, абстинент ний синдром» згідно МКХ-9, отже відповідає визначенню « наркоманія» згідно Закону України « Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».
Таким чином, наявність у ОСОБА_5 захворювання на наркоманію є встановленим та доведеним фактом.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 309 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 цієї статті , коли вона добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.

Як вбачається з вищевказаної довідки з МОНД від 07.04.2015 року (а.с. 68) даних, що ОСОБА_5 пройшов курс лікування з метою позбавитись наркотичної залежності, про що зазначено у вироку суду першої інстанції, взагалі не міститься.
Той факт, що ОСОБА_5 знаходився нетривалий час в відділені №1 МОНД терміном в 10 днів, не свідчить про те, що він пройшов курс лікування і ставив собі за мету вилікуватися від наркоманії. Сам факт звернення до лікувального закладу і не проходження повного курсу лікування, навпаки вказує на відсутність наміру вилікуватись і свідчить лише про його спробу у такий спосіб ухилитись від кримінальної відповідальності.
Зазначена в доповненнях до апеляційної скарги обставина, про проходження курсу лікування від наркоманії в 2013 році не чим не підтверджена.
Крім того, в матеріалах провадження відсутні дані ,що ОСОБА_5 після лікування, з метою позбутися наркозалежності добровільно проходив курс реабілітації і соціальної адаптації.
А тому, доводи обвинуваченого про те, що судом не застосовані вимоги ч.4 ст. 309 КК України та не звільнено його від кримінальної відповідальності з закриттям провадження по справі не заслуговують на увагу.
Що стосується покарання, то воно засудженому призначено з дотриманням вимог ст. ст. 65-67 КК України, тобто з урахуванням ступені тяжкості вчиненого, даних про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів вважає, що підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ч.4 ст. 309 КК України з закриттям кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 травня 2015 року відносно нього - залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3