Справа № 11-769/2007 Головуючий у І
інстанції: Розинко В.М.
- ст. 115 ч.1 КК Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007
року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Чернігівської області у складі

головуючого -
судді Широян Т.А.

суддів:
Борисенка І.П., Антипець В.М.

з участю
прокурора - Лисуна СІ.

потерпілих:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією
засудженої ОСОБА_1 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 02
серпня 2007 року.

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженка с
Чернухіно Перевальского району Луганської області, мешканка АДРЕСА_1,
громадянка України, українка, з професійно-технічною освітою, не працююча,
вдова, має на утриманні непрацездатних - матір пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
народження та батька пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_2р. народження, раніше не судима;

засуджена за ст.
115 ч. 1 КК України до 8 років позбавлення волі.

Стягнуто
з засудженої ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 11349 грн. 32 коп. в порядку
відшкодування моральної та матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_5 10000 грн.,
ОСОБА_3 10000 грн., ОСОБА_4 2000 грн., як заподіяну їм моральну шкоду.

Доля речових
доказів вирішена відповідно до ст. 81 КПК України.

ОСОБА_1 визнана
винною та засуджена за те, що 17.12.2006 року

близько
00год. 30хв., знаходячись за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_1,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, після спільного вживання спиртних
напоїв разом з потерпілим - своїм чоловіком ОСОБА_4, на ґрунті особистих
неприязних стосунків, в ході сварки та конфлікту, з метою вбивства останнього,
умисно нанесла ОСОБА_4 удар кухонним ножем у шию, спричинивши йому тілесне
ушкодження у вигляді різаної зяючої лоскутоподібної рани по передньобоковій
поверхні шиї справа, яке відноситься до категорії тяжкого, внаслідок чого
потерпілий помер.

Не
погоджуючись з вироком суду, засуджена подала апеляцію, в якій просить вирок
суду змінити та перекваліфікувати її дії зі ст. 115 ч.1 на ст. 118 КК України,
тобто з умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині на умисне
вбивство при перевищенні меж необхідної оборони. Свої вимоги вона аргументує
тим, що саме потерпілий був ініціатором конфлікту, а вона лише захищалась від
неправомірних його посягань, з її боку мала місце необхідна оборона. Крім того,
апелянт зазначає, що вона перебувала в стані сильного душевного хвилювання та
бачила реальну загрозу своєму життю і не мала прямого умислу на позбавлення
життя потерпілого, що підтверджується тим, що вона намагалась надати першу
медичну допомогу потерпілому та сама викликала швидку медичну допомогу.
Зазначає, що до показів потерпілих необхідно віднестися критично, оскільки їх
покази є необ'єктивними, однобічно відображають обставини справи та мають на
меті обмовити її через їх неприязні стосунки. Також вказує на те, що суд при
обранні їй міри покарання не врахував обставини, які пом'якшують покарання:
явка з повинною, щире каяття та активне сприяння слідству при встановленні
істини, намагання врятувати життя потерпшого після інциденту, позитивні
характеристики з місця проживання та роботи, наявний факт перебування на
утриманні непрацездатних батьків.

Заслухавши
доповідача по справі, потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які заперечували
проти доводів апеляції та просили в задоволенні її відмовити, а вирок суду
першої інстанції залишити без змін, міркування прокурора про залишення вироку
без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
підстав для її задоволення не знаходить з наступних підстав.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку діянь за
обставин встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджується сукупністю зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні
доказів і є обґрунтованим.

Засуджена
ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала винною себе частково та зазначила, що мети
вбивати умисно свого чоловіка в неї не було, а скоїла вбивство з метою
самозахисту. ОСОБА_1 також пояснила, що 16 грудня 2006 року вона у вечірній час
зі своїм чоловіком ОСОБА_4 знаходячись в гостях вжила спиртні напої в невеликій
кількості. Дома чоловік продовжував сам вживати спиртне, а вона на його
пропозицію відмовилась, а тому із-за цих обставин між

ними
виникла сварка, в ході
якої ОСОБА_2 вдарив її і вона впала і розбилось дзеркало, потім він її ще
вдарив по обличчю, а після того схопив її за комір і вона почала задихатись.
Тримаючи її рукою за комір, ОСОБА_2 іншою рукою розбив об стіл тарілку та чашку
і сказав, що зробить її такою як її подруга, тобто понівечить обличчя. На її
прохання відпустити її ОСОБА_2 не відреагував, а тому вона злякавшись за своє
життя, взяла зі столу щось біле і в той час коли ОСОБА_2 повернувся до неї вона
вдарила його в область шиї, від чого останній захрипів і впав на підлогу, а
тому вона почала звати на допомогу сусідів, зажала рану і почала робити штучне
дихання та викликала швидку медичну допомогу (а.с. 18-22 т.2).

Твердження
засудженої про неправильну кваліфікацію скоєного нею діяння та справжні її
наміри є невірогідними та спростовуються зібраними по справі доказами, які
повністю узгоджуються між собою.

Так,
згідно показів свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7 вбачається, що потерпілий та засуджена часто вживали алкогольні напої,
після чого сварились та лаялись. В ніч на 17 грудня 2006 року вони прокинулись
від того, що підсудна кликала на допомогу. Зайшовши до квартири засудженої вони
побачили, що ОСОБА_2 лежав на підлозі, на підлозі була кров, на шиї останнього
була рана, він ще хрипів, від підсудної стало відомо, що він сам себе порізав.
ОСОБА_1 намагалася ОСОБА_2 надати допомогу ( а.с. 30-31, 46-49 т.2 ).

Потерпіла
ОСОБА_3 показала, що засуджена вела аморальний спосіб життя, зраджувала своєму
чоловікові, взагалі вела себе жахливо. Аналогічні свідчення дали потерпші
ОСОБА_2 та ОСОБА_4

її вина
підтверджується і рапортами працівників прокуратури та міліції про виявлення
трупа потерпілого (т. 1, а.с. З, 11), протоколом огляду місця події з виявленим
трупом потерпілого (т. 1, а.с. 4-9), явкою з повинною засудженої, в якій вона
зазначає про нанесення нею ножового поранення потерпілому (т. 1, а.с. 12-13).

Відповідно
до протоколу відтворення обстановки та обставин події та протоколу демонстрації
відеозапису слідчої дії від 17 грудня 2006 року (а.с. 37-40), які були
проведені в присутності понятих, ОСОБА_1 без будь-якого примусу, добровільно
розповіла та показала на місці про обставини вчиненого нею злочину і показала
яким чином вона нанесла ОСОБА_2 удар ножем. При демонстрації відеозапису даної
слідчої дії ОСОБА_1 будь-яких зауважень не заявляла.

Згідно висновку
судово-медичної експертизи № 1753 від 17.01.2007 року (а.с. 45-48 т.1) при
експертизі трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді різаної зяючої
лоскутоподібної рани по передньо-боковій поверхні шиї справа, про що свідчить
лінійно-дугова форма рани, гострі її кінці з поверхневими насічками, рівні
краї, гладенькі стінки, переважність довжини рани над її глибиною та наявність
чотирьох насічок шкіри гострокутної форми і це також свідчить про неодноразову
дію травмую чого предмету, причому травмуючи сила прикладалася тільки в

направленні
зверху до низу. Дані тілесні ушкодження у живих осіб за ознакою небезпеки для
життя відносяться до категорії тяжких і в даному випадку як такі, що потягли за
собою смерть. Різана рана в області шиї спричинена діями ріжучого знаряддя або
ж лезом колючо-ріжучого знаряддя, травмуючи сила прикладалася тільки в
направленні від верху до низу.

Відповідно
до акту судово-медичного дослідження № 268 МК від 21.12.2006 року (а.с. 49-51
т.1) на клапті шкіри з області шиї справа від трупу ОСОБА_4 відмічається
наскрізна різана рана довжиною біля 22 см.,
яка спричинена неодноразовими ( не менше чотирма) діями ріжучого знаряддя
або ж лезом колючо-ріжучого знаряддя, причому травмуюча сила прикладалася
тільки в направленні від верху до низу.

Згідно
висновку експерта № 013-МК від 23 січня 2007 року (а.с. 68-71 т.1) виключено
спричинення комплексу пошкоджень в області правої поверхні шиї у трупа
громадянина ОСОБА_4 трьома осколками керамічного посуду представлених на
експертизу.

Висновком
амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 22.01.2007 року у засудженої
ОСОБА_1 мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю
з синдромом залежності, в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй
діяння, за своїм психічним станом , вона могла усвідомлювати свої дії та
керувати ними. В зазначений час, в стані тимчасового хворобливого розладу
психічної діяльності не знаходилась, за своїм психічним станом вона могла тоді
усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_1 мають місце психічні та
поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, за
психічним станом їй не показане застосування примусових заходів медичного
характеру, а показане протиалкогольне лікування (а.с. 76-79 т.1).

Таким
чином, посилання апелянта на те, що злочин був скоєний у стані сильного
душевного хвилювання та під час необхідної оборони не мають під собою жодних
підстав, так як дані твердження спростовуються зазначеними висновками експертиз
та показами свідків. Жодних даних, що ОСОБА_1 знаходилась в стані необхідної
оборони, у матеріалах справи немає.

Крім
того, пояснення засудженої про те, що після інциденту вона негайно покликала
сусідів та викликала швидку медичну допомогу мають розглядатися критично,
розцінюватись лише як захисна версія останньої, яка не знайшла свого
підтвердження в судовому засіданні.

Судом правильно
та в достатньому обсязі перевірені всі твердження засудженої, щодо перебування
її у стані самооборони, але це спростовується вивченими доказами, зібраними
органами досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні.

Той факт, що засуджена
лише частково визнала свою вину, судом вбачається як захисна версія останньої,
оскільки вина ОСОБА_1 в інкримінованому їй діянні повністю доведена як показами
потерпілих і свідків, допитаних в суді І інстанції, так і матеріалами справи.

Отже
враховуючи вищевикладене, обставини на які посилається в апеляції засуджена, не
знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються матеріалами справи.

Згідно
ст. ст. 323, 324 КПК України всі процесуальні вимоги щодо вироку судом
дотримані, а вирок є законним і обґрунтованим.

Дії
засудженої ОСОБА_1 судом правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Покарання,
яке призначено засудженій ОСОБА_1 відповідає характеру і ступеню тяжкості
вчиненого нею злочину, даним, що характеризують її особу, та всім обставинам
справи і є справедливим. Всі обставини, на які посилається засуджена в своїй
апеляції, судом при обранні їй покарання враховані.

Порушень
вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування вироку,
вивченням матеріалів справи не виявлено.

Керуючись ст.
ст. 365, 366, 379 КІЖ України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного
суду м. Чернігова від 02 серпня 2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.