Справа №: 1-190/10
Провадження № -
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

Головуючого-судці: ОСОБА_1.

при секретарі: Білоног Л.П.

з участю прокурора: Кравчук Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка кримінальну справу по обвинуваченню :

ОСОБА_2»яна Петровича,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

с. Яроповичі Андрушівського району,

українця, громадянина України, з

середньою освітою, непрацюючого,

одруженого, на утриманні троє

неповнолітніх дітей, жителя

с. Яроповичі, вул. Середюка 115,

Андрушівського району Житомирської

області, раніше не судимого, за ст.122 ч.І КК України ,-

встановив :

04 липня 2010 року приблизно о 10 год. ОСОБА_2 зайшов до будинку ОСОБА_3, який розташований по вул.. Середюка 112 с. Яроповичі Андрушівського району, де між ними на грунті особистих неприязних стосунків виникла суперечка, під час якої ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_3 удар рукою в обличчя та удар рукою в ліве плече, від якого останній втратив рівновагу та впав на диван вдарившись об бильце дивану. В результаті таких дій підсуднього потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця лівого ока, закритого перелому лівої плечової кістки які не являються небезпечними для життя, але тягнуть за собою тривалий розлад здоровя і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, та показав, що дійсно 04 липня 2010 року приблизно о 10 год. він, перебував у центрі с. Яроповичі Андрушівського району, де зустрів своїх знайомих ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Останні розповіли йому, що ОСОБА_3 розповсюджує щодо нього неправдиві чутки. Він вирішив піти додому до ОСОБА_3 та з»ясувати, чому він зводить на нього наклеп. Підійшовши до будинку в якому проживає потерпілий він попросив хлопців, щоб чекали його на вулиці, а сам зайшов до будинку. Перебуваючи в будинку у нього з ОСОБА_3 виникла суперечка, під час якої він не втримався та вдарив потерпілого лодонею в обличчя, від даного удару в нього пішла кров носом. Після цього ОСОБА_3 спробував вдарити його, але він перший вдарив потерпілого правою рукою в ліве плече, від чого ОСОБА_3 не втримався та впав на диван. В цей час до будинку зайшли ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які заспокоїли його та вони всі разом вийшли з будинку та пішли у своїх справах. У вчиненому розкаявся, просив суд суворо не карати, по можливості помякшити покарання, не позбавляти волі.

Крім повного визнання своєї вини віна підсудного повністю підтверджується слідуючими дослідженими у судовому засіданні доказами:

-допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 повністю підтвердив посада дає: підсуднім ОСОБА_2 під час допиту. Будь-яких претензій до підсудного не має, щодо міри покарання підсудньому покладається на розсуд суду;

-оголошеними в судовому засіданні показаннями свідків: ОСОБА_4ОСОБА_5 які відповідають показанням підсуднього та потерпілого (а.с. 22-23: 50-51)

-протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_2 під час ОСОБА_2 детально розповів та показав, як він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_3 (а.с.52 54)

-висновком судово-медичного експерта № 213 від 19.08.2010 року, про те, що пошкодження у гр. ОСОБА_3 у вигляді: синця лівого ока, закритого перелому лівої плечової кістки які не являються небезпечними для життя, але тягнуть за собою тривалі розлад здоровя і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. ( а.с. 19 -20);

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд, вважає вину підсудного ОСОБА_2 доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ст. 122 ч.І КК України, так як умисно наніс потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачені у ст. 121 ККУ, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я потерпілого ОСОБА_3

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, негативно характеризується по місцю проживання, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, потерпілий не наполягав на суворій мірі покарання та обставини, що помякшують обтяжують його покарання.

Обставини, що помякшують покарання підсудного - є його щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання - не має.

Судом береться до уваги і те, що тяжких наслідків по справі не настало, потерпілий будь-яких претензій до нього не має.

Виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевихованні підсудного можливе без відбування покарання, тому обирає йому міру покарання в межах санкції ст. 122 ч.І КК України з одночасним застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Судових витрат не має.

Речових доказів не має.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд , -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2»яна Петровича визнати винним у скоєні злочину передбаченого ст.122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного йому покарання з випробуванням встановивши при цьому іспитовий строк на 1 (один ) рік 6 місяців .

Зобовязати засудженого періодично зявлятися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжати без дозволу органів кримінально- виконавчої системи за межі України.

Запобіжний захід відносно засудженого до набрання вироком законної сили залишити попередній - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя:ОСОБА_1