УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів за участю прокурора захисника засудженого при секретарі ОСОБА_2. і ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7.,

розглянувши в судовому засіданні 5 лютого 2015 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 4 липня 2014 року щодо ОСОБА_6,

в с т а н о в и в:

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 березня 2014 року засуджено

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що не має судимості,

за ч. 2 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати в правоохоронних органах пов'язаних з виконанням владних та організаційно-розпорядчих функцій строком 3 роки, із позбавленням спеціального звання - сержанта міліції, відповідно до ст. 54 КК України.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 протягом іспитового строку покладено обов'язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, перебуваючи на посаді інспектора патрульної служби 2-го взводу БПС при Кіровоградському МВ УМВС України в Кіровоградській області, будучи сержантом міліції, 3 жовтня 2012 року в нічний час, в приміщенні Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, вийшов за межі наданих йому повноважень, застосовував до ОСОБА_8 спецзасіб - наручники, прийоми рукопашного бою, шляхом нанесення удару кулаком в обличчя, від якого потерпілий упав на підлогу, а потім завдав чотири удари кулаками в обличчя і п'ять ударів гумовим кийком по ступнях обох ніг, спричинивши ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, чим завдав істотну шкоду охоронюваним законом правам потерпілого.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 4 липня 2014 року вирок суду щодо засудженого ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційної інстанції та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що суд 2-ї інстанції безпідставно залишив вирок щодо ОСОБА_6 без зміни, оскільки призначене засудженому судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м'якість. Вважає, що судом безпідставно звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком, оскільки при призначенні покарання не враховано особу засудженого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки.

У запереченні засуджений та його захисник просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, думку засудженого та його захисника про залишення скарги прокурора без задоволення, перевіривши кримінальне провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій, в касаційній скарзі прокурора не оспорюються.

Доводи касаційної скарги про безпідставність звільнення засудженого ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком не можна визнати обґрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора та погоджуючись з висновком місцевого суду в частині звільнення засудженого на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком, належним чином умотивував прийняте рішення. Із таким висновком погоджується і колегія суддів.

Зокрема, апеляційним судом ураховано, що засуджений вперше притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризувався за місцем роботи, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також протиправну поведінку потерпілого.

Окрім того, за результатами перевірки кримінального провадження встановлено, що потерпілий просив не позбавляти ОСОБА_6 волі ( а.п. 85).

Тому, з урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. Підстав вважати його м'яким, немає.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 434-436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 4 квітня 2014 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3