154/1373/15
1-кп/154/152/15
ВИРОК
іменем України
25 травня 2015 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , українця,
громадянина України, освіта середня-спеціальна, не
одруженого, не працюючого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.407 КК України,-
в с т а н о в и в:
Відповідно наказу командира НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 79 від 11.04.2014 старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого механіка - водія зенітного ракетно - артилерійського дивізіону. Згідно наказу командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади АДРЕСА_2 № 39 від 02.05.2014 військову частину НОМЕР_1 перейменовано та надано їй нове умовне найменування - "військова частина - польова пошта НОМЕР_3 ". В подальшому, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 128 від 14.06.2014 старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого механіка водія - гранатометника 1 зенітно - артилерійського взводу 4 зенітно ракетної батареї ракетної батареї зенітного ракетно - артилерійського дивізіону.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 262 від 29.11.2014 старшого солдата ОСОБА_4 з 29 листопада 2014 року виключено зі списків особового складу частини і з усіх видів забезпечення. В свою чергу, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 01.12.2014 № 20 старшого солдата ОСОБА_4 з 01.12.2014 зараховано до списків особового складу вказаної частини.
Проте, ОСОБА_4 під час проходження військової служби, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1 , п. 4 ст. 2 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України являється справою всього Українського народу і обов`язком кожного громадянина України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, 06.09.2014 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_3 , яка на той час знаходилась в АДРЕСА_3 та поїхав додому в смт. Турійськ Волинської області. За місцем проживання останній перебував до 14 січня поточного року, дня його прибуття за викликом до військової прокуратури Луцького гарнізону Західного регіону України.
Під час досудового розслідування між старшим прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 27 квітня 2015 року укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з угодою, ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди йому буде призначене покарання за ч.3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального кодексу України, зокрема, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
засудив:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично зявлятись в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.
Процесуальні витрати та речові докази - відсутні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: /-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_1