Єдиний унікальний № 500/8335/14-к
Провадження № 1-кп/500/108/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
21 січня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, із середньою спеціальною освітою, громадянина України, працюючого за наймом, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

28.05.2009 р. вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, який змінений ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25.08.2009 р., за ч. 3 ст. 187, ст. 69, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 07.11.2012 р. на підставі постанови Малиновського районного суду Одеської області від 31.10.2012 р. в силу ст. 81 КК України умовно-достроково на 2 місяця 26 днів,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
1. 26 січня 2013 року, приблизно о 22:00 годині, ОСОБА_4 умисно, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , яку було засуджено за вчинення цього злочину вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2013 р., що набрав законної сили, та іншою невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою відкритого викрадення чужого майна проникли у будинок АДРЕСА_1 , звідки відкрито, із застосуванням до ОСОБА_8 насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилося в завданні ряду ударів кулаками в різні частини тіла останньої, морфологічні властивості яких не відобразилися, та до ОСОБА_9 насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилося в завданні ряду ударів кулаками в область обличчя, внаслідок чого останній були заподіяні легкі тілесні ушкодження, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я, у вигляді синців обличчя в області верхньої повіки лівого ока, правої вилочної області та в області підборіддя, відкрито викрали телевізор марки «Самсунг» вартістю 735 грн., який належить ОСОБА_9 , після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

2. Крім того, в середині лютого 2013 року, у вечірній час доби, більш точні дату та час встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 умисно, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , яку було засуджено за вчинення цього злочину вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2013 р., що набрав законної сили, та іншою невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою таємного викрадення чужого майна підійшли до огорожі будинку АДРЕСА_3 , зі сторони вулиці та таємно викрали металеву хвіртку вартістю 175 грн., яка належить ОСОБА_6 , спричинивши останньому матеріальний збиток на вищевказану суму, після чого з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явлених йому обвинувачень. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочинів та щиро розкаявся в їх вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, перелік та вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що вечері 25 чи 26 січня 2013 року він прийшов додому з роботи, де колишня його співмешканка ОСОБА_10 пожалілася йому, що її побила ОСОБА_11 . Вони з ОСОБА_12 та його сестрою ОСОБА_7 вирішили піти до ОСОБА_13 та розібратися з цього приводу. ОСОБА_10 казала їм, що хоче за те, що ОСОБА_14 її побила взяти у останньої 200 грн., та він хоч і відмовляв її від цього, знав про її наміри. Коли вони прийшли додому до ОСОБА_13 , то перелізли через огорожу у двір, підійшли до будинку, та він постукав у двері. Двері відчинила ОСОБА_14 , з якою вони почали битися, при цьому він наніс ОСОБА_13 один удар, далі ОСОБА_14 увійшла в будинок, а вони втрьох пішли в будинок за неї, в будинку також відбувалася бійка. При цьому ОСОБА_10 вимагала у ОСОБА_13 за те, що остання побила її 200 грн. та сигарети, але ОСОБА_14 казала, що грошей у неї немає, а тому вони забрали телевізор з кімнати, в якій знаходилася мати ОСОБА_13 . Телевізор принесли додому ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а він заніс його в будинок та поставив на стіл в своїй кімнаті. Наступного дня він повернув телевізор брату ОСОБА_13 ОСОБА_17 . Після цього, в лютому 2013 року вони також втрьох він, ОСОБА_10 та ОСОБА_18 зняли хвіртку одного з будинків по АДРЕСА_1 , яку продали на металобрухт та виручили 175 грн., які він витратив на харчі. Показала, де знаходиться ця хвіртка, ОСОБА_10 . Через три дні, коли почали питати за хвіртку, він викупив її з пункту прийому металобрухту та повернув її потерпілому ОСОБА_6 та вибачився перед ним. Приблизно через тиждень ОСОБА_15 пішла з дому та більше не повернулася. А він поїхав в м. Одесу, де працював до осені 2014 року. Зараз він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з жінкою, у якої від попереднього шлюбу є двоє неповнолітніх дітей, та у них народилася одна спільна дитина.

Згідно копії свідоцтва про смерть потерпіла ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим під час досудового розслідування до участі в провадженні в якості потерпілого був залучений її син ОСОБА_5 , який у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки про виклик через SMS-повідомлення. Відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі, цивільні позови до суду не надходили. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого ОСОБА_19 з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст.325 КПК України прийшов до висновку про проведення судового розгляду без його участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 , дослідженням вироку відносно ОСОБА_7 , а також дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина також підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6 та копією вироку, що набрав законної сили, відносно ОСОБА_7 .

Так, потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що в лютому 2013 року він приблизно один тиждень не проживав у себе вдома, проживав у дружини брата, допомагав їм по господарству, у зв`язку з хворобою брата. Одного ранку, коли він прийшов додому, побачив, що була відсутня хвіртка. Приблизно через день він побачив на вулиці обвинуваченого ОСОБА_4 , якому сказав, що у нього пропала хвіртка, ОСОБА_4 зізнався, що це вони її вкрали та повернув йому хвіртку. До обвинуваченого претензій немає, просить не карати його суворо та не позбавляти його волі, аби він міг виховувати трьох дітей.

Згідно вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2013 р., що набрав законної сили, ОСОБА_7 засуджена за вчинення цих же злочинів, її дії були кваліфіковані відповідно за ч. 3 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України.

При ухвалені вироку суд також враховує дані висновку судово-психіатричного експерта № 622 від 26.11.2014 р., відповідно до яких ОСОБА_4 яким-небудь хронічним психічним захворюванням, слабоумством, іншим хворобливим розладом психіки не страждав і не страждає, міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними при скоєнні інкримінованих йому діянь. ОСОБА_4 в момент скоєння інкримінованих йому діянь ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 психічних розладів не виявляє, здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними, здатний розуміти сенс повідомленої йому підозри, показання свідків, здатний приймати участь у слідчих діях та предстати перед судом. В наявний час за своїм психічним станом ОСОБА_4 у застосуванні примусових заходів медичного характеру не має потреби. А тому суд визнає ОСОБА_4 осудним та таким, що підлягає кримінальній відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні ним злочинів, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, а також за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також його роль та ступінь участі у вчиненні злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, а також злочин середньої тяжкості.

Суд не може прийняти до увагу характеристику обвинуваченого, виданою дільничним інспектором міліції, оскільки вона складена, у зв`язку з притягненням обвинуваченого до кримінальної відповідальності та містить відомості про те, що він схильний до вчинення злочинів, а тому зазначено, що він характеризується негативно.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Суд також приймає до уваги те, що в сім`ї ОСОБА_4 виховуються троє неповнолітніх дітей, а також позицію потерпілого ОСОБА_6 , який просив суд суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі.

З урахуванням вказаних обставин суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення більш м`якого виду покарання не досягне мети його застосування.

Разом з цим, визначаючи покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 186 КК України, суд виходить з того, що у нього наявні кілька обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне усунення заподіяної шкоди, що суттєво знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суд також враховує особу обвинуваченого, його молодий вік, те, що у нього відсутні обставини, що обтяжують покарання, те, що в його сім`ї на утриманні знаходяться троє малолітніх дітей, а також позицію потерпілого за цим епізодом, який на виклики суду до суду не з`явився та не висунув претензій до обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає можливим визнати дані обставини виключними, призначивши йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст.186 КК України, застосувавши у відношенні нього дію ч. 1 ст. 69 КК України.

Вказані обставини справи дають підстави суду визначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в силу ст. 70 КК України за сукупністю злочинів із застосуванням принципу часткового складання призначених покарань.

При призначенні покарання винному ОСОБА_4 суд також враховує те, що він вчинив злочини протягом невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2009 року, яким він був засуджений з урахуванням його зміни ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25.08.2009 р. за ч. 3 ст. 187, ст. 69, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі, від відбування якого він на підставі постанови Малиновського районного суду м.Одеса від 31.10.2012 р. був звільнений 07.11.2012 р. в силу ст. 81 КК України умовно-достроково на два місяці та двадцять шість днів.

Тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що в силу ч. 4 ст. 81 КК України ОСОБА_4 слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків.

Таким чином, в силу ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України ОСОБА_4 з невідбутої ним частини покарання у виді двох місяців та двадцяти шести днів позбавлення волі, призначеного йому за попереднім вироком, слід частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, один місяць позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.11.2014 р. відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 05 січня 2015 року, строк дії якого на теперішній час сплинув. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло. Разом з цим, з набранням вироком законної сили та зі зверненням його до виконання ОСОБА_4 з метою виконання вироку підлягає затриманню та взяттю під варту.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки та шість місяців;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік та шість місяців.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_4 за сукупністю злочинів визначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком на два роки та одинадцять місяців.

В силу ст. 71 КК України ОСОБА_4 з частково невідбутого ним покарання у виді двох місяців двадцяти шести днів позбавлення волі за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.05.2009 р. частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, один місяць позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_4 до відбування визначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

З набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_4 затримати та взяти під варту, строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, обвинуваченому та прокурору вручити її негайно після його проголошення, а потерпілому ОСОБА_5 , який не був присутнім в судовому засіданні, надіслати не пізніше наступного дня.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1