Справа № 11-а-2359
Категорія КК: ст. 309 ч. 1
Головуючий у першій інстанції Одинець В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції Таргоній С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 05 "
грудня 2007р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду м. Києва у складі:

головуючого, судді Лагнюка
М. М.

суддів Таргоній С. В.,
Бовтрук В.М.

за
участю прокурора Решетняк
Н.О.

засудженого ОСОБА_2

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві
кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на вирок
Подільського районного суду м. Києва від
05 вересня 2007 р.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець

м. Києва,
який працює 1111
«Укрбіофарм», проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , несудимий,

-засуджений за
ч. 1 ст.
309 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі, на підставі
ст. 75 КК України звільнений
від відбування покарання з випробуванням
з встановленням іспитового
строку тривалістю один рік шість місяців
і покладенням на підставі ст. 76 КК України обов'язків.

Вироком
суду ОСОБА_2 засуджений
за те, що 02.06.2007 р. приблизно о 22 год.,
перебуваючи в нічному клубі «Патіпа», розташованому за адресою: м. Київ,
пров. Музейний, 10, у невстановленої слідством особи з метою
власного вживання без мети збуту безоплатно незаконно придбав наркотичний засіб
кокаїн та дві таблетки з психотропною речовиною. Після цього, приблизно о 23-40 год. ОСОБА_2 зазначену
речовину перевіз на попутному автомобілі до свого місця проживання в АДРЕСА_2
та став незаконно зберігати його у
своїй кімнаті.

09.06.2007
р. приблизно о 02 год.00 хв. під час проведення обшуку за місцем проживання
ОСОБА_2 у АДРЕСА_2

було
виявлено та вилучено дві таблетки зовні схожі на психотропну речовину та
формоподібну тверду речовину білого кольору зовні схожу на наркотичний
засіб, які містилися в пачці з-під
цигарок.

Згідно з висновком експерта № 1215х від 11.06.2007 р.
вилучені у

ОСОБА_2 і надані
на дослідження: дві таблетки загальною вагою 0, 26 г.

містять особливо небезпечну психотропну речовину

3, 4- метилендюксиметамфетамін (МДМА), відсотковий вміст

3, 4-метилендіоксиметамфетаміну (МДМА) - 42, 7%, маса

3,
4-метилендіоксиметамфетаміну (МДМА) - 0, 395 г. і є
особливо небезпечною психотропною речовиною; речовина білого кольору масою 7, 146 г містить
наркотичний засіб кокаїн, маса кокаїну становить
0, 858 г, відсотковий вміст
кокаїну у речовині дорівнює 12 % і є
наркотичним засобом.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_2 просить вирок
відносно

нього скасувати, звільнити його від
кримінальної відповідальності на підставі
ст.

309 ч. 4 КК України, посилаючись на
те, що він надав до суду довідку КМКЛ

«Соціотерапія» про те, що розпочав
курс лікування від наркоманії, але
довідка

судом не була прийнята; в наступне судове засідання він надав лист лікаря
від

29.08.2007 р. про те, що видана йому
довідка є установленої форми; він

добровільно звернувся до профілактичного акредитованого лікувального
закладу

і пройшов курс лікування, проте його
клопотання про закриття справи було

залишено без розгляду.

До
початку розгляду справи в апеляційному суді апеляційне подання прокурора
Телешецької О.Д., яка брала участь у
розгляді справи судом першої інстанції,
письмовим клопотанням від 04.12.2007 р. за № 07-6431 - відкликано, що відповідає вимогам ст.
355 КПК України. Тому апеляція прокурора не підлягає розгляду.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення прокурора
Решетняк Н.О., яка вважала, що вирок Суду є законним і обгрунтованим, а апеляція засудженого задоволенню не
підлягає, засудженого ОСОБА_2, який підтримав доводи своєї апеляції і просив
ви{іок відносно нього скасувати, а
справу закрити на підставі ст. 309 ч. 4 КК України, провівши судові дебати, надавши останнє слово засудженому ОСОБА_2 перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Висновок
суду про вчинення ОСОБА_2
злочину за обставин встановлених судом,
учасниками процесу не оспорюється,
відповідає фактичним обставинам справи і є законним і
обґрунтованим. Кваліфікація дій за ст.
309 ч. 1 КК України є вірною.

З
матеріалів справи вбачається, що суд
роз'яснив ОСОБА_2 зміст ст. 299 КПК України і з урахуванням думки
засудженого та інших учасників судового розгляду прийняв рішення про недоцільність
дослідження доказів

стосовно
обставин вчинення злочину, а
обмежитись допитом засудженого і дослідженням доказів щодо особи засудженого
(а.с. 112, 114).

В
апеляції засуджений не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію дій за
ст. 309 ч.1 КК України і вид та
міру призначеного покарання.

Посилання
засудженого в апеляції на те, що він в
суді першої інстанції звертався з клопотанням про закриття справи відносно
нього за ст. 309 ч. 1 КК України на підставі ст.
309 ч. 4 КК України не підтверджується матеріалами судового розгляду
справи (а.с. 102-116).

Щодо
доводів апеляції засудженого про скасування відносно нього вироку і закриття
справи за ст. 309 ч. 1 КК України на підставі ст.
309 ч. 4 КК України, то вони
також є необгрунтованими.

У
відповідності з вимогами ч. 4 ст. 309 КК України і роз'ясненнями, які містяться у п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. «Про судову практику в справах про
злочини у сфері обігу наркотичних засобів,
психотропних речовин, їх аналогів
або прекурсорів», при вирішенні питання
про звільнення від кримінальної відповідальності з цієї підстави суду необхідно
з'ясувати, чи дійсно особа страждала на
наркоманію і потребувала лікування від неї,
чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і почала лікування
добровільно, а не вимушено і чи дійсно
ставить за мету вилікуватися від наркоманії,
а не ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений
злочин.

Як
убачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_2 на обліку у Київському міському психоневрологічному диспансері не
знаходився (а.с. 88-89).

При дачі
показів як підозрюваний і обвинувачений ОСОБА_2 пояснював, що на обліку у наркологічному та у
психоневрологічному диспансері не перебував (а.с. 67,
75-76).

В справі
відсутні будь-які дані про те, що
ОСОБА_2 дійсно страждає на наркоманію і потребує лікування від неї.

В суді
першої інстанції ОСОБА_2 пояснював, що
він раніше років п'ять назад вживав таблетки екстезі і амфетамін.

Захисник
засудженого і сам засуджений в суді першої інстанції не ставили питання про
звільнення засудженого від кримінальної відповідальності на підставі ст.
309 ч. 4 КК України.

Засуджений
ОСОБА_2 в суді
апеляційної інстанції підтвердив, що
вживання носило епізодичний характер, а
також те, що він не знаходився на обліку
у нарколога.

За таких
обставин надана засудженим довідка про те,
що він пройшов амбулаторне лікування в лікарні «Соціотерапія», не є підставою для звільнення його від
кримінальної «відповідальності, оскільки
в справі відсутні дані про те, що
ОСОБА_2 дійсно
страждав на наркоманію і потребував лікування від неї.

З
урахуванням викладеного підстав для скасування вироку відносно ОСОБА_2,
закриття справи за
ст. 309 ч. 1 КК України на
підставі ст. 309 ч. 4 КК України немає.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду м. Києва,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2007 р. відносно нього -
без змін.