ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
5-1143кМ15 У х в а л а
21 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_51,
суддів - ОСОБА_52, ОСОБА_53,
з участю прокурора - ОСОБА_54, захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_55,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами з доповненнями засудженого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_55, касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2011 року та на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 04 листопада 2014 року, ‒
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2011 року -

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що

не має судимості у силу ст. 89 КК України,

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, такого, що

не має судимості у силу ст. 89 КК України,

кожного засуджено:

· за ч. 3 ст. 209 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарський обов'язків, на строк 3 роки, конфіскацією коштів та майна, одержаних злочинним шляхом, та конфіскацією всього майна, яке є власністю кожного із засуджених;

· за ч. 1 ст. 255 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років;

· за ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю кожного із засуджених;

· за ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 358 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

· за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожному остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки, конфіскацією коштів та майна, одержаних злочинним шляхом, та конфіскацією всього майна, яке є власністю кожного із засуджених.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5, щодо якої судові рішення не оскаржуються.

На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь: ПАТ КБ «ПриватБанк» - 197631 грн; ЗАТ «Промислово-інвестиційний банк» - 407531 грн; ВАТ «Ерсте банк» - 242400 грн; КС «Успіх» - 9756 грн; АБ «Київська Русь» - 36200 грн; ВАТ «Мегабанк» - 1072482 грн; КС «Фортеця» - 38300 грн; ЗАТ «Райффайзен Банк Аваль» - 6295 грн; АБ «Експерс-банк» - 111600 грн; АБ «Правекс-банк» - 13950 грн; КС «Благо» - 7720 грн, КБ «Західінкомбанк» - 4920 грн; ВАТ «Державний Ощадний банк України» - 25500 грн; КС «Федерація» - 166900 грн; ПАТ КБ «Надра» - 7631 грн; КС «Скарбничка» - 17750 грн; філії «Полтавського регіонального управління ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» - 181888 грн.

Інші заявлені по справі цивільні позови судом залишено без розгляду.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

За вироком суду ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні злочинів за наступних обставин.

На початку 2006 року ОСОБА_5 з корисливих мотивів, з метою заволодіння шляхом обману, з використанням підроблених документів, товарами і коштами в особливо великих розмірах та подальшої легалізації коштів, одержаних злочинним шляхом, створила злочинну організацію під прикриттям Християнської релігійної громади повного Євангелія «Служіння Святого Духа», зареєстрованої у АДРЕСА_2.

Керуючи створенням такої організації, ОСОБА_5 залучила за їх добровільною згодою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, щодо якої постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2011 року застосовано примусові заходи медичного характеру, а також ОСОБА_9, ОСОБА_10, і ОСОБА_11, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження у зв'язку з їх розшуком. Усі зазначені співучасники були помічниками і спільниками ОСОБА_5, безпосередньо брали участь у злочинній організації, вчинюваних злочинах, матеріальному забезпеченні злочинного об'єднання, розробленні планів та створенні умов спільної злочинної діяльності.

Створена злочинна організація складалася з двох організованих підгруп, очолюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_10, до складу яких входили ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_4 та ОСОБА_11

Відповідно до розподілу ролей ОСОБА_5, як організатор, очолювала та здійснювала повне керівництво діяльністю злочинного об'єднання, встановлювала правила поведінки, внутрішню дисципліну та систему ієрархічних зв'язків, тобто вертикальну підпорядкованість членів організації, які сприймалися ними до виконання беззаперечно. Крім цього, ОСОБА_5 розробляла плани злочинної діяльності, обирала об'єкти злочинних посягань, розподіляла ролі членів об'єднання, координувала їх дії та сама брала активну участь у підготовці і вчиненні злочинів, давала вказівки щодо використання коштів, здобутих злочинним шляхом, та вчинення фінансових операцій з такими коштами з метою їх легалізації.

ОСОБА_8 і ОСОБА_10, виконуючи ролі помічників пастора, за підготовленою ОСОБА_5 схемою, під керівництвом останньої, проводили проповіді, на яких шляхом релігійних переконань, умисно невірно трактуючи Біблію на свою користь, постійно примушували прихожан брати у фінансових установах кредити на потреби релігійної громади. При цьому ОСОБА_5, ОСОБА_8 і ОСОБА_10, жорстко регламентуючи всі сфери життя членів церкви, ізолювали їх від спілкування з рідними і близькими, обмежували доступ до зовнішніх джерел інформації, маніпулювали на основному людському інстинкті «прагнення до захисту» та застосовували інші методи контролю свідомості, внаслідок чого у прихожан формувалося почуття залежності від релігійної громади, досягалася повна покірність ОСОБА_5 та її спільникам. У результаті такого впливу потерпілі поступово втрачали здатність об'єктивно сприймати вчинювані щодо них протиправні дії, що давало змогу використовувати їх для протиправного збагачення членів злочинної організації.

ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_5 підшукували банківські установи та кредитні спілки у місті Черкаси для отримання кредитів членами релігійної громади, безпосередньо зверталися до банківських і кредитно-фінансових установ, оформляли необхідні для отримання кредитів документи та вчиняли фінансові операції з коштами, здобутими злочинним шляхом, з метою їх легалізації. Крім цього, ОСОБА_4, для отримання кредитів прихожанами церкви, підробляв довідки про їх доходи і рахунки-фактури на придбання у нього товарів, а ОСОБА_3, виконуючи функції адміністратора, вирішував фінансові та господарські питання.

Внаслідок зазначеного вище впливу на членів релігійної громади, ОСОБА_5 у складі злочинної організації, спільно та узгоджено з ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_4 та ОСОБА_11, упродовж 2006-2007 років примусила прихожан, з використанням підроблених довідок про доходи і рахунків-фактур на придбання товарів, одержати у фінансових установах міста Черкаси кредити, з яких релігійній громаді у примусовому порядку сплачувати «десятину», пожертвування та робити цінні подарунки. З метою приховування своєї злочинної діяльності, щоб не потрапити у списки недобросовісних боржників, учасники злочинного об'єднання вимагали від членів громади періодично частково погашати кредити.

Шляхом обману у такий спосіб учасники злочинної організації заволоділи коштами і майном ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_7, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48 на загальну суму 1 992 042 гривні.

Окрім наведеного, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 у складі злочинної організації, з метою заволодіння коштами фінансових установ шахрайським шляхом, не маючи наміру виконувати зобов'язання за кредитними договорами, одержували у банках та кредитних спілках міста Черкаси численні кредити на своє ім'я, які не повертали або повертали лише у незначній частині для прикриття своєї злочинної діяльності та створення видимості виконання зобов'язань.

Зазначеними діями у своїй сукупності ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 завдали матеріальної шкоди КС «Кредит Союз», ВАТ КБ «ПриватБанк», АКБ «ТАС-Комерцбанк», ВАТ «Державний Ощадний банк України», АБ «Експрес-Банк», КС «Федерація», КС «Рантьє», КС «Добросвіт», ТОВ (КС) «Спожив Сервіс», АКБ «Мрія», КС «Успіх», КС «Скарбничка», АКБ «Престиж», КС «Аккорд - Черкаське відділення», КС «Країна позик», ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», АКБ «Правекс-банк», АКБ «Надра», КС «Благо», КС «Фінансовий союз», АКІБ «УкрСіббанк», АКБ «Промінвестбанк», ВАТ «Мегабанк», КС «Фортеця», ВАТ (АКБ) «Райффайзен Банк Аваль», КБ «Західінкомбанк», АТ «Індекс-Банк», ВАТ «Родовід Банк», АБ «Київська Русь», ВАТ «АБ «Укргазбанк», АКБ «Європейський», ВАТ КБ «Промекомбанк» на загальну суму 4 059 131 гривні.

Крім цього, ОСОБА_5, діючи у складі злочинної організації спільно та узгоджено з ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_11, з метою приховування і маскування незаконного походження коштів, одержаних шляхом шахрайства, організували вчинення з такими коштами фінансових операцій. Зокрема, протягом січня-травня 2007 року, на виконання фіктивних угод купівлі-продажу товарів у кредит у приватних підприємців ОСОБА_4 і ОСОБА_25, з рахунків ВАТ КБ «Приватбанк» на рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_1 у Черкаській обласній дирекції ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та на рахунок ОСОБА_25, що не входив до складу злочинної організації, не був обізнаний про дійсні наміри її учасників і знаходився під психологічним тиском ОСОБА_5, було перераховано кошти на загальну суму 178 885 грн. Зазначені кошти були передані ОСОБА_5 та іншим учасникам злочинної організації, використані у легальній господарській діяльності релігійної громади та на особисті потреби пастора і її помічників.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, учасники злочинного об'єднання, з метаю легалізації коштів, одержаних у результаті шахрайських дій, придбали за такі кошти у приватну власність ОСОБА_3 будинок по АДРЕСА_1 ринкова вартість якого на момент придбання складала 264 000 грн. Упродовж 2007 року ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_49 та ОСОБА_11 інвестували у вказаний об'єкт 155 128 грн, одержаних унаслідок вчинення предикатних злочинів.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області від 04 листопада 2014 року вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2011 року щодо ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у частині вирішення цивільних позовів скасовано і направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. Виключено зі вступної частини вироку посилання на наявність у ОСОБА_3 судимості, а з мотивувальної - на вчинення ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочинів у групі осіб з ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 і постановлено вважати, що засуджені вчинили злочини у групі з особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження. У решті вирок суду щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_3, його захисник ОСОБА_55 та засуджений ОСОБА_4, посилаючись на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, порушують питання про скасування судових рішень і направлення кримінальної справи на нове розслідування. При цьому засуджені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 заявляють клопотання про зміну обраного щодо них запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м'який.

В обґрунтування своїх вимог засуджений ОСОБА_3, його захисник ОСОБА_55 та засуджений ОСОБА_4 вказують, що апеляційний суд, всупереч вимогам ст. ст. 377, 399 КПК України (1960 року), не виконав вказівок суду касаційної інстанції при скасуванні попередньої ухвали, належним чином не перевірив і не дав вичерпних відповідей на доводи апеляцій сторони захисту про недоведеність вчинення засудженими шахрайства і легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом, у складі злочинної організації.

Крім цього, засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у своїх касаційних скаргах вказують на незаконність порушення кримінальної справи щодо них постановою слідчого від 19 серпня 2009 року за ч. 1 ст. 255 КК України, оскільки постановою Генеральної прокуратури України від 19 лютого 2009 року попередню аналогічну постанову від 26 січня 2009 року було скасовано. Обидва засуджені та захисник ОСОБА_55 стверджують, що судом апеляційної інстанції, всупереч вимогам ч. 4 ст. 87 КПК України (1960 року), проігноровано клопотання про фіксування судового процесу технічними засобами.

ОСОБА_3 у поданій ним скарзі з доповненнями додатково посилається на необґрунтованість покладеного в основу судових рішень висновку релігієзнавчої експертизи, вказуючи, що таку експертизу проведено неуповноваженою особою. На думку автора скарги, очолювана ОСОБА_5 релігійна громада здійснювала свою діяльність відповідно до статуту і вимог закону. Не погоджується засуджений і з кваліфікацією своїх дій за ч. 3 ст. 209 КК України, вказуючи, що гроші, вкладені ним у придбання та реконструкцію будинку по АДРЕСА_3, придбані ним на законних підставах. Зазначає, що сума коштів, які відповідно до обвинувачення виступали предметом легалізації, не утворювала великого чи особливого великого розміру.

Крім цього, ОСОБА_3 вказує про незаконність вилучення речей і документів у ході обшуку у його житлі, проведеного за відсутності захисника та з участю як понятих працівників УБОЗ. Посилається автор скарги на незаконність одержання і вибірковість дослідження у судовому засіданні відеозаписів служінь у релігійній громаді, визнаних речовими доказами у справі. Стверджує, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 87 КПК України (1960 року), судовий процес у суді першої інстанції не зафіксовано технічними засобами у повному обсязі, а протокол судового засідання в апеляційному суді не відповідає фактичному перебігу процесу.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, з'ясувавши думку адвоката ОСОБА_55, який підтримав касаційні скарги з доповненнями і просив їх задовольнити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що подані касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 3 ст. 129 Конституції України повне фіксування судового процесу технічними засобами є однією з основних засад судочинства.

Згідно з ч. 3 ст. 87 КПК України (1960 року) на вимогу хоча б одного учасника судового розгляду справи або за ініціативою суду у суді першої чи апеляційної інстанції здійснюється повне фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В апеляційному суді, у разі проведення ним судового слідства, ведуться протокол судового засідання та фіксація технічними засобами перебігу судового процесу, як це передбачено ч. 9 ст. 362 КПК України (1960 року).

Цих вимог закону суд апеляційної інстанції не дотримався.

Як убачається з матеріалів справи, до початку апеляційного розгляду засуджені ОСОБА_5 і ОСОБА_4 зверталися до апеляційного суду з письмовими клопотаннями про фіксування перебігу судового процесу в апеляційній інстанції технічними засобами (т. 117, а. с. 79, 119).

Однак, відповідно до протоколу судового засідання, апеляційний суд, усупереч вимогам ч. 4 ст. 87, ч. 1 ст. 362 КПК України (1960 року), зазначених клопотань взагалі не вирішив і провів часткове судове слідство без фіксації перебігу судового процесу технічними засобами, що згідно з п. 10 ч. 2 ст. 370 КПК України (1960 року) є безумовною підставою для скасування судового рішення (т. 117, а. с. 268-276).

Враховуючи викладене ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню у повному обсязі з направленням справи на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно усунути вказані у цій ухвалі порушення, належним чином перевірити доводи, викладені в апеляціях і касаційних скаргах, та прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його в процесуальному документі, який би відповідав вимогам закону.

Щодо клопотань ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про зміну обраного щодо них запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м'який, то враховуючи, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 засуджені за вчинення численних тяжких та особливо тяжких злочинів корисливої спрямованості, у складі стійкого злочинного об'єднання, підстав для зміни раніше обраного їм запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 394-396, 398 КПК України (1960 року), п. 11, 15 розділу XI КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційні скарги з доповненнями засудженого ОСОБА_3, його захисника - адвоката ОСОБА_55 та касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 04 листопада 2014 року щодо ОСОБА_5, ОСОБА_50 та ОСОБА_4 скасувати і направити справу на новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

ОСОБА_51 ОСОБА_52 ОСОБА_53