ВІЙСЬКОВИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВІЙСЬКОВО-МОРСЬКИХ СИЛ
УХВАЛА

іменем України

27 лютого 2007 року м.
Севастополь

Колегія суддів
військового апеляційного суду Військово-Морських Сил у складі:

головуючого ОМЕЛЬЧЕНКА
А.Ф.,

суддів ЮНЕНКА М.О.,
КУПЕЛЬСЬКОГО А.В.,

за участю прокурора відділу
військової прокуратури Південного регіону України СИНОВА Є.Б., засудженого
ОСОБА_1,

розглянула у судовому засіданні в
апеляційному порядку кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на
вирок військового місцевого суду Харківського гарнізону від 19 грудня 2007 року, яким
рядового контрактної служби військової частини НОМЕР_1,

ОСОБА_1, уродженця селища міського
типу Станично-Луганське, Станично-Луганського району, Луганської області, з
середньою освітою, раніше не судимого, на військовій службі з листопада 2002 року

засуджено за ч. 1 ст. 419 КК України, до
позбавлення волі строком на два роки, і на підставі ст. 75 того ж Кодексу
ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки.

ОСОБА_1 визнано
винним у порушенні статутних правил несення прикордонної служби.

Як встановив
суд, злочин вчинено за таких обставин.

26 серпня 2006
року ОСОБА_1 заступив на охорону державного кордону старшим прикордонного
наряду „Чатовий важливого об'єкта" для охорони затриманого автомобіля „Мерседес" з причепом, а
також товарно-матеріальних засобів, що знаходились в ньому. В порушення правил
ст. ст. 101, 102 Статуту
Державної Прикордонної служби з охорони державного кордону України (частина 4

справа № 11-8/2007 Головуючий в суді 1-ї інстанції' суддя Юр'єв І.І.

Прикордонний наряд) засуджений
належну охорону об'єкту не забезпечив, не вжив заходів до затримання або
недопущення доступу до охоронюваного об'єкту сторонніх осіб і близько першої
години 27 серпня
того ж року допустив на пост сторонніх осіб та дозволив провести перевантаження
товарно-матеріальних цінностей та їх викрадення.

ОСОБА_1 не
погоджується з вироком суду просить його скасувати, а справу повернути
прокурору для додаткового розслідування.

В обґрунтування
своїх доводів засуджений посилається на те, що суд не прийняв до уваги його
заяву про те, що 27 серпня 2006 року о 1-й годині він
знаходився на території Російської Федерації, у вироку не зазначив які саме
товарно-матеріальні цінності були викрадені та на яку суму. Крім того, суд на
думку апелянта, у вироку зазначив, що він допустив перевантаження
товарно-матеріальних цінностей по вказівці старшого інспектора прикордонної
служби ОСОБА_2, тобто виконував наказ начальника, а тому в його діях немає
складу злочину.

Заслухавши
доповідь судді КУПЕЛЬСЬКОГО А.В., пояснення засудженого у підтримання апеляції,
думку прокурора, який пропонував залишити вирок без зміни, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів військового апеляційного
суду вважає, що апеляція засудженого задоволенню не підлягає.

Висновок суду
про доведеність вини засудженого ОСОБА_1 у порушенні статутних правил несення
прикордонної служби є обґрунтованим. Сформульовані у вироку висновки
відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими в
судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну й
об'єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв'язку.

Із справи
вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово допитувався про обставини справи, свою вину
визнав повністю і підтвердив факт порушення статутних правил несення
прикордонної служби, що виразилось в допуску сторонніх осіб на об'єкт, що
охороняється.

Отже, всупереч
твердженню в апеляції, ОСОБА_1 засуджено обґрунтовано, а його дії за ч. 1 ст. 419 КК України судом
кваліфіковано правильно.

Покарання
засудженому призначено з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину,
обставин справи, особи винного та обставин, що пом'якшують покарання і є
справедливим.

Обставин, що
свідчили б про неправильне застосування судом кримінального закону по справі не
встановлено.

Помилковим є
твердження засудженого про те, що в його діях немає складу злочину, оскільки
він, як зазначено у вироку суду першої інстанції, допустив по вказівці старшого
інспектора прикордонної служби прапорщика ОСОБА_2 перевантаження вантажу, тобто
виконував наказ начальника.

з

Між тим,
відповідно до ст. 101 Статуту
Державної Прикордонної служби з охорони державного кордону України чатовий
важливого об'єкта зобов'язаний: постійно перебувати біля об'єкта, що охороняється,
і не залишати його поки не буде змінений або знятий; не допускати нікого до
об'єкта, що охороняється, крім посадових осіб, яким підпорядковується
прикордонний наряд, і осіб призначених ними.

Із матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_2 до посадових осіб, яким підпорядковується
прикордонний наряд, і осіб призначених ними, не відноситься і засуджений не мав
права допускати його на об'єкт, що охороняв, чого не заперечував і сам ОСОБА_1.

Необгрунтованою
є заява засудженого про те, що суд не прийняв до уваги, те що він 27 серпня 2006 року, на його
думку, перебував на території іноземної держави де охороняв автомобіль і
вантаж, а тому в його діях немає складу злочину.

Проте, як видно
із матеріалів справи, пост на якому ніс службу ОСОБА_1 знаходиться на землях
Талівської сільської ради Луганської області і є територією України. Оренда
зазначених земель закритим акціонерним товариством «Волошино», яке
зареєстровано в Російській Федерації не дає підстав для віднесення їх до
території іноземної держави.

Не можуть бути
прийняті до уваги твердження засудженого про те, що суд у вироку не зазначив
які саме товарно-матеріальні цінності були викрадені та на яку суму, оскільки
санкція статті по якій кваліфіковані його дії не вимагає настання матеріальних
наслідків.

Крім того,
органи досудового слідства не звинувачували засудженого у викраденні
матеріальних цінностей.

Враховуючи
наведене та керуючись ст. ст. 365,
366, 377 КПК України, колегія суддів військового апеляційного суду
Військово - Морських
Сил

ухвалила:

Вирок військового
місцевого суду Харківського гарнізону від 19
грудня 2007 року
відносно ОСОБА_1залишити без зміни, а його апеляцію - без задоволення.