Справа №1-86
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2007
року Деражнянський районний суд
Хмельницької області

в
складі: головуючого - судді Коваля
Ф.І.

при секретарі Демчишиній Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженки с. Радівці
Деражнянського району Хмельницької області, жительки смт. ОСОБА_2овинці
Деражнянського району Хмельницької області,АДРЕСА_1, українки, громадянки України,
освіта середня, одруженої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей,
працюючої в ТОВ „Украгропродсервіс”, раніше не судимої,

- за ст. 125 ч. 2 КК України;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженки м Дніпропетровськ, жительки смт.Вовковинці Деражнянського
району Хмельницької області, АДРЕСА_2, українки, громадянки України, освіта
середня, одруженої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, ніде не
працюючої, раніше не судимої,

- за ст. 126 ч. 1 КК України,

встановив:

9 січня 2007 року біля 12 год. під час сварки, яка сталася на ґрунті
особистих неприязних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у дворі за місцем
проживання останньої поАДРЕСА_1, в смт. Вовковинці Деражнянського району,
ОСОБА_1 нанесла удари по різних частинах тіла ОСОБА_2, умисно заподіявши їй
легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров”я, а
ОСОБА_2 умисно нанесла удар в обличчя ОСОБА_1, чим завдала їй фізичного
болю.

Підсудна ОСОБА_1 винною себе не визнала і показала, що її сусідкою є
ОСОБА_2, з котрою протягом тривалого часу вона знаходиться у неприязних
відносинах. 9 січня 2007 року біля 12 год. ОСОБА_2 прийшла на її подвір'я, де
між ними обома сталася сварка. При цьому ОСОБА_2 нанесла їй сильний удар в
обличчя, від чого вона впала і втратила свідомість. Будь-яких ударів ОСОБА_2
вона не наносила.

Підсудна ОСОБА_2 винною себе не визнала і показала, що 9 січня 2007 року
біля 12 год. між нею та ОСОБА_1 сталася сварка з того приводу, що остання
кидала бите скло на її подвір'я. Відтак ОСОБА_1 схопила її за волосся і потягла
у своє господарство, де стала наносити їй удари по різних частинах тіла. Вона ж
ОСОБА_1 удару в обличчя не наносила.

Незалежно від невизнання вини обома підсудними, їх винність у скоєнні
злочинів підтверджується сукупністю зібраних і перевірених в ході судового
слідства доказів.

Так, свідок ОСОБА_3. показала, що 9 січня 2007 року біля опівдня вона
бачила як ОСОБА_2 виходила з подвір'я ОСОБА_1. При цьому обидві підсудні
сварилися між собою.

Свідок ОСОБА_4. показав, що під час сварки ОСОБА_1 нанесла удар ОСОБА_2 і,
схопивши останню за волосся, потягла її в своє господарство.

Свідок ОСОБА_5. показала, що 9 січня 2007 року вона надавала медичну
допомогу ОСОБА_1 за її зверненням. Вона повідомила її про те, що між нею та
ОСОБА_2 сталася бійка.

Згідно з актом додаткового судово-медичного обстеження, проведеного в
термін з 18 липня по 5 вересня 2007 року Летичівським міжрайвідділенням
судово-медичної експертизи, на тілі потерпілої ОСОБА_2 виявлені тілесні
ушкодження у вигляді забою правого колінного суглобу із садном на передній
поверхні правого колінного суглобу, який ускладнився синовіїтом та артрозом
правого колінного суглобу, саден задньо-зовнішньої поверхні лівого передпліччя
в нижній третині, тильної поверхні лівої кисті в ділянці головки 5-п”ясної
кістки та в ділянці нігтьових фаланг третього та четвертого пальців лівої
кисті, синця зовнішньої поверхні лівої гомілки у верхній третині. Дані тілесні
ушкодження могли утворитися від неодноразової дії тупими предметами із
обмеженою контактуючою поверхнею і виникли в строк та за обставин, вказаних зі
слів потерпілої ОСОБА_2. Тілесне ушкодження у вигляді забою правого колінного
суглобу, який ускладнився синовіїтом та артрозом цього суглобу, за своїм
характером відноситься до ступеню легкого тілесного ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров”я.

Показання підсудної ОСОБА_1 з приводу не заподіяння тілесних ушкоджень
ОСОБА_2 суд оцінює критично, як критично оцінює і показання підсудної ОСОБА_2 з
приводу не заподіяння удару, який завдав фізичного болю ОСОБА_1, на тій
підставі, що обидві підсудні не заперечують факту наявності між ними неприязних
стосунків протягом тривалого часу, а також конфлікту, котрий мав місце 9 січня
2007 року. Крім того, із витребуваних судом із Деражнянського РВ УМВСУ в
Хмельницькій області матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи
вбачається, що бійка між обома підсудними була обоюдною. Цю ж обставину
підтвердив в судовому засіданні і працівник міліції ОСОБА_6, будучи допитаним в
якості свідка з приводу обставин, наведених у поясненнях обох підсудних в ході
проведення дізнання.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про
доведеність вини підсудних у скоєнні інкримінованих їм злочинів.

Судом кваліфікуються дії підсудної ОСОБА_1 за ст. 125 ч. 2 КК України, як
умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров”я, а
дії підсудної ОСОБА_2 за ст. 126 ч. 1 КК України, як умисне завдання удару,
який завдав фізичного болю.

Призначаючи вид та міру покарання підсудним, суд враховує, що ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 раніше не судимі і скоїли злочини невеликої тяжкості вперше, що вони
позитивно характеризуються за місцем роботи та проживання.

ОСОБА_1 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а ОСОБА_2 - одну
неповнолітню дитину.

Обставин, які б пом'якшували чи обтяжували покарання обох підсудних, судом
не встановлено.

Враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку про доцільність
призначення покарання підсудній ОСОБА_1 у вигляді громадських робіт, а підсудній
ОСОБА_2 у вигляді штрафу.

Суд також вважає, що з урахуванням вищенаведених обставин обидвох підсудних
на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечними, а тому
вони підлягають звільненню від покарання на підставі ст. 74 п. 4 КК України.

Що стосується цивільних позовів ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про стягнення моральної
шкоди на користь кожної із них, то такі вимоги підлягають частковому
задоволенню. На користь ОСОБА_2 підлягає стягненню з ОСОБА_1 1000 грн.
моральної шкоди, а на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з ОСОБА_2 500 грн.
такої шкоди. Вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди в
розмірі 343 грн. 69 коп. є доведеними і підлягаючими задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 321-324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винною за ст. 125 ч. 2 КК України і призначити
їй покарання у вигляді семидесяти годин громадських робіт, вид яких визначають
органи місцевого самоврядування.

На підставі ст. 74 п. 4 КК України звільнити її від покарання як особу, котру
на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.

ОСОБА_2 визнати винною за ст. 126 ч. 1 КК України і призначити їй покарання
у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

На підставі ст. 74 п. 4 КК України звільнити її від покарання як особу,
котру на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.

Стягнути з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 1000 грн. моральної шкоди та 343
грн. 69 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. 500 грн. моральної шкоди.

Мірою запобіжного заходу до набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_1.
і ОСОБА_2 підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької
області через районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.

Суддя Коваль Ф.І.