Справа № 645/4418/15-к
Провадження № 1-кп/645/322/15
В И Р О К
Іменем України
24 червня 2015 року м. Харків Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, одруженого, має не утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_5 02.07.2013 року уклав із ОСОБА_7 договір про надання фінансової допомоги (позики), на підставі якого отримав від останнього готівкою 100903412 грн..
Крім того, 02.07.2013 року ОСОБА_5 уклав із ТОВ «Мобілтрейд Компані» договір №1 про надання безвідсоткової фінансової допомоги (позики) в сумі 100903412 грн., а також додаткову угоду до даного договору, згідно якої ТОВ «Мобілтрейд Компані» за користування позикою має сплатити на користь ОСОБА_5 відсотки у сумі 5426588 гривень.
Виконуючи свої зобов`язання за вказаними господарськими угодами, ОСОБА_5 , отримані від ОСОБА_7 готівкові кошти в сумі 100903412 грн., вніс у повному обсязі до каси ТОВ «Мобілтрейд Компані» в якості фінансової допомоги, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів підприємства за липень 2013 року.
Достовірно знаючи про те, що надана ним фінансова допомога разом із відсотками буде повернута йому у безготівковому вигляді, з метою отримання зазначених коштів від ТОВ «Мобілтрейд Компані», 25.09.2013 року ОСОБА_5 відкрив у відділенні №3 ПАТ «Актабанк», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Лінійна, б. 17, банківський рахунок № НОМЕР_1 , зазначивши в документах при його відкритті, що джерелами надходження коштів та інших цінностей на його рахунок будуть безготівкові зарахування від юридичних осіб.
Після цього, директор ТОВ «Мобілтрейд Компані» ОСОБА_8 , виконуючи свої зобов`язання за договором № 1 від 02.07.2013 року про надання фінансової допомоги (позики) та додаткової угоди до нього, в період з 26.09.2013 року по 16.10.2013 року перерахував на банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий у ПАТ «Актабанк» та належить ОСОБА_5 , 106430600 грн., тобто на 5500188грн. більше, ніж надана у липні 2013 року ОСОБА_5 фінансова допомога.
Отримані від ТОВ «Мобілтрейд Компані» грошові кошти ОСОБА_5 в період з 27.09.2013 року по 16.10.2013 року зняв у повному обсязі готівкою через касу банку.
Таким чином, ОСОБА_5 протягом вересня-жовтня 2013 року отримав від ТОВ «Мобілтрейд Компані» дохід у вигляді процентів за надану позику на загальну суму 5500188 грн.
Маючи за мету навмисно ухилитися від сплати податків, ОСОБА_5 , в порушення до вимог п.п. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, із змінами та доповненнями, податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік до податкового органу не подав, тим самим приховав від оподаткування отриманий дохід у сумі 5500188 грн., з якого не нарахував та не сплатив податок на доходи фізичних осіб у сумі 934802,56 грн., що призвело до ненадходження коштів до бюджету у значних розмірах.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, та дав суду показання про обставини вчинення ним злочину, як зазначено в цьому вироку. У скоєному щиросердно розкаявся. Також, у судовому засіданні заявив клопотання про застосування щодо нього Закону України «Про амністію 2014 року», оскільки він має на утриманні малолітню доньку.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 212 КК України, як умисне ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах.
Вину обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає повне визнання вини та щире каяття, а також часткове відшкодування завданих державі збитків.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду даних обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніш не судимий, не працює, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується вимогами ст. 65 КК України, а саме: враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність ряду пом`якшувальних провину обставин, наведені вище дані про особу обвинуваченого.
Також адвокатом ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 заявлено клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», посилаючись на те, що він вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, повністю визнає свою вину, має на утриманні малолітню дитину.
Як встановлено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
19.04.2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 р. №1185-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи, які на момент вчинення злочину, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що батьком малолітньої дитини є обвинувачений ОСОБА_5 , тобто на момент скоєння кримінального правопорушення обвинувачений мав малолітню дитину, щодо якої не позбавлений батьківських прав.
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив в період до дня набрання чинності (19 квітня 2014р.) Закону України «Про амністію у 2014 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» із врахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законів щодо застосування амністії в Україні" від 06.05.2014 року, судом не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Цивільний позов Прокурора відділу прокуратури Харьківської області суд залишає без розгляду.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 349, 395 КПК України суд, -
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» засудженого ОСОБА_5 повністю звільнити від відбування покарання.
Цивільний позов Прокурора відділу прокуратури Харківської області залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя