Справа № 357/5478/15-к
1-кп/357/436/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.06.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білої Церкви кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000108 від 26.12.2014 р. щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Комсомольське, Тимирязівського району Північно-Казахстанської області, Росія, росіянина, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дочок: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тимчасово не працюючого, раніше не судимого, призваного по мобілізації 20 березня 2014 р. Яготинським РВК Київської обл., проходив військову службу у розпорядженні командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), сержанта запасу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць, за наступних обставин.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) від 25 березня 2014 р. №62 сержанта ОСОБА_5 , призваного 20 березня 2014 р. відповідно до мобілізаційного плану Яготинським РВК Київської обл.. було зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду командира бойової машини командира відділення 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 29 серпня 2014 р. №137 (по стройовій частині) ОСОБА_5 було зараховано у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_3

7 березня 2015 р. відповідно до наказу №45-рс командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_5 звільнено у запас з лав ЗС України за п.4 Указу Президента України від 14 січня 2015 р. №15/2015 «Про часткову мобілізацію», а 3 квітня 2015 р. наказом №91 (по стройовій частині) командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 його виключено із списків особового складу частини і всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до вимог ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України під час проходження військової служби сержант ОСОБА_5 , як військовослужбовець ЗС України, був повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем ЗС України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, 1 вересня 2014 р. сержант ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу до в/ч польова пошта НОМЕР_1 та не з`являвся на неї без поважних причин до 2 квітня 2015 р., тривалістю понад один місяць, перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_2 , не пов`язуючи свою діяльність із виконанням обов`язків військової служби.

2 квітня 2015 р. сержант ОСОБА_5 добровільно прибув до місця проходження служби в розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю і показав суду, що дійсно, являючись військовослужбовцем ЗС України і знаючи вимоги документів, що регламентували його діяльність, 01 вересня 2014 р. самовільно залишив військову частину та по 02 квітня 2015 р. був відсутній на службі без поважних причин, проводячи час за місцем свого проживання у с. Червоне, допомагаючи своїй сім`ї по господарству, оскільки в зв`язку із тяжким збігом життєвих обставин ( двоє малолітніх дітей, онкохворі батьки, необхідність виплати коштів за придбаний в кредит будинок) не міг їх самих лишити. Крім того, зазначив, що потрапивши під обстріл артилерійських установок «Град» на відкритій місцевості, злякався за своє життя та боявся повторного направлення в зону бойових дій.

У скоєному розкоюється.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_5 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч.3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор та захисник не заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ст.407 ч.3 КК України, оскільки він вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць,

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_5 раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, як особа за місцем служби та місцем проживання характеризується позитивно, у скоєному чистосердечно розкоюється, добровільно з`явився із зізнанням та активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні двох малолітніх дітей та батьків, які хворіють на тяжке захворювання - наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність обставин у провадженні не встановлено.

З врахуванням наведених обставин та даних про особу ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним, у виді позбавлення волі, та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, оскільки на думку суду, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України і призначити покарання - 2(два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2(два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 покласти на Яготинський РВВС за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1