У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Косарєва В.І. і Нікітіна Ю.І.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 18 грудня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора Рівненської області на вирок Острозького районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Зазначеним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Острога Рівненської області,

громадянина України, такого, що відповідно до вимог

ст. 89 КК України судимості не мав,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця м. Острога Рівненської області,

громадянина України, такого, що відповідно до вимог

ст. 89 КК України судимості не мав,

кожного засуджено за ч. 3 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на один рік позбавлення волі без конфіскації майна.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2. засуджено за те, що вони 21 серпня 2006 року о 03 годині поблизу автобусної станції, розташованої в м. Острозі Рівненської області, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою групою осіб, погрожуючи потерпілому ОСОБА_3 вбивством, використовуючи при цьому кухонний ніж, незаконно заволоділи автомобілем марки “ЗАЗ - 110307” д.н. НОМЕР_1, належного на праві власності ОСОБА_4.

У касаційному поданні прокурор, не оскаржуючи доведеність вини і правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2., ставить питання про скасування постановленого вироку та направлення справи на новий судовий розгляд у зв'язку із неправильним застосуванням кримінального закону та м'якістю призначеного покарання. При цьому посилається на те, що суд необґрунтовано при призначенні покарання останнім застосував ст. 69 КК України та перейшов до більш м'якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 3 ст. 289 КК України.

Засуджений ОСОБА_2 та захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_1 подали заперечення на касаційне подання прокурора, в яких зазначили, що постановлений вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і просили залишити його без зміни, а касаційне подання прокурора - без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора Кравченко Є.С., яка підтримала касаційне подання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що подання прокурора підлягає задоволенню.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 і ОСОБА_2. в незаконному заволодінні транспортного засобу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров'я потерпілого.
Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах і в касаційному поданні не заперечується.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_1 і ОСОБА_2. за ч. 3 ст. 289 КК України кваліфіковано правильно, що також не оспорюється у поданні.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправдання та попередження нових злочинів, з урахування ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Зазначених вимог закону суд не виконав.

Визнаючи ОСОБА_1 і ОСОБА_2. винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та приймаючи рішення про застосування до них ст. 69 КК України, місцевий суд не лише призначив засудженим покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, але й не призначив їм додаткового покарання у виді конфіскації майна.

При цьому, як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції лише перерахував пом'якшуючі обставини, які визнав виключними, але не навів належних мотивів, з яких підстав ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і фактично не врахував того, що даний злочин статтею 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких.

Ураховуючи наведене, зазначений вирок через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд, під час якого необхідно всебічно, повно та об'єктивно дослідити всі докази, дати їм належну оцінку та, за умови підтвердження такого ж об'єму обвинувачення, призначити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 покарання, яке відповідало б вимогам ст. 65 КК України, оскільки призначене їм покарання за даним вироком слід вважати невиправдано м'яким.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання заступника прокурора Рівненської області задовольнити.

Вирок Острозького районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той самий суд в іншому складі суддів.

С У
Д Д І :

Присяжнюк Т.І. Косарєв В.І. Нікітін Ю.І.