У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.

суддів

Школярова В.Ф. і Таран Т.С.

за участю прокурора Саленка І.В.

розглянула
в судовому засіданні в м.Києві 13 травня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, на постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від
02 квітня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від
16 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1

в с т а н о в и л а :

постановою прокурора м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06
березня 2007 року було порушено кримінальну справу щодо бухгалтера ТОВ “Ерфолг”
ОСОБА_1за фактом отримання хабара шляхом вимагання за ознаками злочину,
передбаченого ч.2 ст.368 КК України.

ОСОБА_1 цю постанову оскаржила до Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу, який своєю
постановою від 02 квітня 2007 року задовольнив її скаргу, постанову прокурора
м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2007 року скасував та в
порушенні кримінальної справи щодо неї відмовив.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від
16 квітня 2007 року постанова районного
суду м.Донецька від 28 квітня 2007 року щодо
залишена без зміни.

У постанові від 02 квітня 2007 року суд зазначив, що при
винесенні постанови про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1прокурор не
витребував з ТОВ “Ерфолг” інструкцію бухгалтера-касира, не перевірив наявності
у ОСОБА_1ознак спеціального суб'єкту злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК
України (організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських
обов'язків), хоча мав таку можливість. До скарги ОСОБА_1 долучила копію
посадовою інструкції бухгалтера-касира, з якої вбачалося, що вона не мала
організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, тобто не
була службовою особою та, відповідно, суб¢єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України.

У касаційному поданні прокурор посилається на те, що
судові рішення щодо ОСОБА_1є незаконними та необгрунтованими. Вважає, що у
прокурора було достатньо приводів та підстав для порушення кримінальної справи
щодо ОСОБА_1за фактом отримання хабара за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.368
КК України. З цих підстав просить судові рішення щодо ОСОБА_1скасувати, а
матеріали на направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який
підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.94 КПК України, підставами для порушення
кримінальної справи є достатні дані, які вказують на
наявність ознак злочину. Із змісту зазначеного закону убачається, що на цій
стадії перевіряється лише наявність об'єктивних ознак, що характеризують подію
злочину і закон не вимагає надавати докази або вважати встановленими будь-які
обставини.

У ст.236-8 КПК
України, якою передбачено порядок розгляду скарг на постанови про порушення
кримінальної справи, також зазначено, що при розгляді скарги на постанову про
порушення справи, суд повинен перевірити наявність приводів і підстав для
винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали
підставою для винесення постанови про порушення справи, і не вправі розглядати
й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи
по суті.

Ці вимоги закону суд не виконав. При вирішенні питання
про відсутність підстав для порушення кримінальної справи, суд у постанові
зазначив, що при винесенні постанови про порушення кримінальної справи прокурор
не витребував з ТОВ “Ерфолог” посадову інструкцію бухгалтера-касира, не
перевірив наявність у ОСОБА_1ознак спеціального суб'єкту злочину, передбаченого
ч.2 ст.368 КК України (організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських обов'язків), хоча мав таку можливість. Крім того,
суд послався на те, що з доданої до скарги копії посадової інструкції
бухгалтера-касира ОСОБА_1вбачається, що вона не мала організаційно-розпорядчих
чи адміністративно-господарських обов'язків, тобто не була службовою особою та,
відповідно, суб'єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України.

Таким чином, суд при вирішенні питання
наявності чи відсутності підстав для порушення кримінальної справи, вважає
встановленими такі обставини, які, відповідно до ст.64 КПК України, підлягають
доказуванню у кримінальній справі і можуть бути
встановлені лише при проведенні досудового слідства, в умовах визначеної законом
кримінально-процесуальної процедури після порушення кримінальної справи.

Так само, лише після порушення кримінальної справи,
відповідно до ст.65 КПК України, під час проведення слідчих дій можуть бути
встановленні докази по справі.

Порушення зазначених вимог кримінально-процесуального
закону, допущенні місцевим судом, не були усунуті під час апеляційного розгляду
справи, а доводи апеляції прокурора не були спростовані. Вважаючи рішення
місцевого суду про відсутність підстав для порушення кримінальної справи
законним, апеляційний суд припустився аналогічної помилки і послався на ті ж
обставини, що й місцевий суд.

Такі порушення вимог кримінально-процесуального закону є
істотними, вони ставлять під сумнів законність та обґрунтованість постановлених
у справі судових рішень, а тому постанову Центрально-Міського районного суду
м.Кривого Рогу від 02 квітня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1слід скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів,

У Х В А
Л И Л А:

касаційне подання прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного
суду м.Кривого Рогу від 02 квітня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1скасувати, а
матеріали справи направити на новий судовий розгляд у той же суд.

С У Д Д
І :

Присяжнюк Т.І. Таран Т.С. Школяров В.Ф.