Справа
№1- 117 -
2008 року. м. Тульчин
Тульчинський районний суд
Вінницької області в складі:
головуючого - судді Карнауха А.П.
при секретарі - Кокошко І.В.,
з участю прокурора - Грималюка В.В.
адвоката - Григоришена О.В.
у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині кримінальну спра-
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, громадянина України,
уродженця м.Тульчина, українця, з
середньою освітою,не одруженого,працюючого водієм стоматологічної
поліклініки АДРЕСА_1 раніше не судимого,
скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,
04.04.2008 року в м.Тульчині ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_2
та ОСОБА_3 .,кримінальна
справа щодо яких закрита на підставі ст.6 п.8 КПК України,вчинив відкрите
заволодіння мобільним телефоном неповнолітнього ОСОБА_4 .
Злочин вчинено за слідуючих обставин.
Після домовленості на заволодіння
мобільним телефоном ОСОБА_4
ОСОБА_3 . запросив ОСОБА_4 . до себе в гості.В нього в гостях в той час
також перебував ОСОБА_2 .Потім ОСОБА_3 попросив ОСОБА_4 разом із ОСОБА_2 піти в магазин,розташований в м.Тульчині в
парку «Дружба»,та купити цигарок.Виконуючи це прохання, ОСОБА_4
разом із ОСОБА_2 прийшли до магазину,де ОСОБА_2 під
приводом відправлення природних потреб запропонував ОСОБА_4 піти
в парк «Дружба».В парку їх вже очікував ОСОБА_1 .Коли
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 прийшли до парку,то ОСОБА_1 підійшов до них і під приводом з»ясувати час
наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_4
удару той упав на землю.В цей час ОСОБА_1
штовхнув у плече ОСОБА_2 ,який також впав на землю,імітуючи,що напад
здійснено на них обох.Потім ОСОБА_1
вихопив з руки ОСОБА_4 . мобільний телефон «Соні - Еріксон К 800 і»
вартістю 850 грн. з картою пам»яті на 512 Мб вартістю 60 грн. та стартовим
пакетом вартістю 10 грн. і втік у глиб парку,де його очікував найнятий автомобіль.На
цьому автомобілі ОСОБА_1
приїхав до Тульчинської ЗОШ №1,де зустрівся
ОСОБА_2 і передав викрадений телефон ОСОБА_3 .Викрадений телефон ОСОБА_3 . передав своєму дядькові ОСОБА_5 з
проханням повернути його власнику за винагороду в сумі 200 грн.Потім передав
ОСОБА_1 . 100 грн. за
вчинення пограбування.
Підсудний ОСОБА_1 своєї
вини у скоєнні злочину не визнав та пояснив суду,що навесні 2008 року до нього
зателефонував ОСОБА_8 і повідомив, що з ним хоче поговорити ОСОБА_3 .Домовились зустрітись на автовокзалі біля
18 год. При зустрічі вони сказали,що хотять розіграти свого друга,інсценувавши
крадіжку мобільного телефона,а потім знайти злодія.Домовились зустрітись
Ввечері вони зателефонували і сказали,щоб
він підбіг до ОСОБА_4 , штовхнув його і
забрав у нього телефон.Потім повинні були зустрітись біля школи зі ОСОБА_3 .
Штовхнув його в груди і він упав.При цьому
не кричав.Телефон віддав ОСОБА_3
став віддавати телефон,то зрозумів,що жарт невдалий.Придумали,що поїдемо до
дядька ОСОБА_3 і він віддасть телефон потерпілому.
Вину не визнає,бо вони хотіли
пожартувати.Це все придумав ОСОБА_3
ОСОБА_4 штовхнув у груди.Також штовхнув того,хто з ним
ішов.Коли ОСОБА_4 упав,то телефон випав.Підняв його з трави.Біля
школи зустрів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .Зрозуміли,що
поступили неправильно і подумали як повернути телефон.
ОСОБА_3 дав йому 100 грн. на бензин і на пиво ввечері.
На досудовому слідстві підписував протоколи
в присутності адвоката.Коли він курив,вони писали що хотіли.Про продаж телефона
підписали,бо їм так сказали.
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не запитував чому вони самі не можуть
здійснити розіграш ОСОБА_4
Домовлялись як зробити так,щоб потерпілий
не запідозрив.Домовились,що телефон повернуть через дядька ОСОБА_3 .
До цього ОСОБА_4 не
Незважаючи на невизнання вини підсудним
його вина доведена зібраними у справі доказами.
Зокрема,потерпілий ОСОБА_4 . суду пояснив, що в квітні 2008 року
ввечері біля 20 год він пішов до ОСОБА_3
запропонував піти в магазин.Погодився піти в
магазин «Ніка»,що знаходиться біля дому ОСОБА_3 .Коли
підійшли до магазину,то ОСОБА_2
сказав,що хоче в туалет.Вони спустились до
парку.Тут незнайомий хлопець зупинив їх і запитав котра година.
дістав телефон,щоб подивитись,а той хлопець вдарив кулаком у лице.Це був
ОСОБА_1 .Від удару була
гематома на щелепі та біля ока.Від удару він впав.Коли піднявся,то ОСОБА_2 сказав,що його теж вдарили.
Телефон був «Соні - Еріксон К 800і» вартістю
1420 грн.Його купили за два місяці до того.Крім телефона нічого не забрали.
Дядько ОСОБА_3 сказав,що телефон повернуть,але треба дати 200
Дав гроші і дядько повернув телефон.
Законний представник неповнолітнього
потерпілого ОСОБА_6 . суду пояснила,що
від позову вони відмовляються і просять винного суворо не карати.
Свідок ОСОБА_7 . суду пояснив,що на прохання свого друга
ОСОБА_2 він забирав із парку двох чоловік і завозив до
першої школи.Це було біля 21 год.Один із них був ОСОБА_1 .Цих людей він не знає.Коли він під»їхав,то
вони запитали чи він від ОСОБА_3
у вчиненні злочину також підтверджується показами обвинувачених ОСОБА_3 . ( а.с. 42 - 43 ) та ОСОБА_2 (
а.с. 55 - 56 ) на досудовому слідстві,а також показами обвинуваченого ОСОБА_1 . ( а.с. 61 - 62 ),які він дав у присутності
адвоката.Ці покази суд вважає правдивими.
Зміну показів підсудним Колосом у судовому
засіданні суд вважає за спосіб уникнути відповідальності за скоєний злочин.
Оцінюючи зібрані у справі докази суд вважає, що вина ОСОБА_1 . у скоєнні злочину повністю доведена, його
дії правильно кваліфіковані за ст.186
ч.2 КК України як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), поєднаний із
насильством,яке не є небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого,вчинений за
попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання суд враховує
суспільну небезпеку скоєного злочину,а також незначний розмір викраденого майна
та його значимість для потерпілого,
особу винного , який характеризується позитивно,думку потерпілого,що не
наполягає на суворості покарання ОСОБА_1 . і жодних претензій до нього не заявляє.
Як пом»якшуючі покарання обставини
суд враховує відповідно до ч.2 ст.66 КК
України вчинення злочину вперше.
Обтяжуючих вину обставин судом не встановлено.
За викладених обставин суд вважає , що
його виправлення можливе без реального
відбування покарання.
Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України,
ОСОБА_1 за ст.186 ч.2 КК України до п»яти років
На підставі ст.75 КК України звільнити його
від відбування покарання з випробуванням,встановивши іспитовий строк два роки.
Відповідно до пп..2,3 ст.76 КК України
зобов»язати його не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи,повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід до вступу вироку в
законну силу залишити без змін -
підписку про невиїзд.
На вирок суду може бути подана апеляція
до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб з дня його проголошення.
Суддя :