Справа № 448/2103/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/18/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2014 року про задоволення подання про скасування звільнення від відбування покарання та направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

вироком Мостиського районного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 (два) роки.

В.о. начальника Старосамбірського МРВ КВІ УДПтСУ у Львівській області ОСОБА_8 звернулася до суду із поданням про скасування засудженому ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання та направлення його для відбування призначеного покарання, покликаючись на те, що засуджений негативно характеризується за місцем проживання, зловживає алкогольними напоями, порушує умови відбування випробувального терміну.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2014 року подання задоволено. Скасовано звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і направлено його для відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі згідно вироку Мостиського районного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року.

В апеляційній скарзі засуджений просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання в.о. начальника Старосамбірського МРВ КВІ УДПтСУ у Львівській області ОСОБА_8 про скасування його звільнення від відбування покарання та направлення його для відбування призначеного покарання. Вказує на те, що за місцем проживання він характеризується позитивно, порушення умов відбування випробувального терміну вчиняв, оскільки не мав коштів щоб прибути для реєстрації у Старосамбірський МРВ КВІ УДПтСУ у Львівській області.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 , на підтримання апеляційної скарги, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України не виконує покладенні на нього обов`язки і це свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

При цьому суд у кожному випадку невиконання засудженим покладених на нього судом одного чи кількох обов`язків повинен з`ясувати причини їх невиконання.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, скасовуючи ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком суду, і направляючи його в місця позбавлення волі для відбування покарання на три роки, визнавши причини неявки засудженого на реєстрацію до КВІ неповажними, обґрунтував своє рішення тим, що наведені засудженим причини неприбуття на реєстрацію та на виклики інспектора КВІ внаслідок відсутності коштів такими, що не підтверджені жодними належними доказами, а тому не приймаються до уваги, а також спростовуються самим засудженим, який вказував, що працює на сезонних роботах. А тому систематичне невиконання засудженим обов`язків, покладених на нього вироком суду, свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що згадані обставини є достатнім обґрунтуванням такого висновку і з`ясовані дійсні причини і мотиви поведінки самого засудженого та його доводів з цього питання.

Як видно з матеріалів справи у поданні органу виконання покарання і в ухвалі суду першої інстанції зазначається про систематичне невиконання засудженим, покладених на нього судом згідно ст. 76 КК України, обов`язків.

25.02.2014 року старшим інспектором Мостиського РП Старосамбірського МРВ КВІ УДПтСУ у Львівській області було винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію засудженого.

Однак засуджений не з`являвся сім раз на планову реєстрацію в КВІ, а саме: 17.03.2014 року, 7.04.2014 року, 22.04.2014 року, 5.05.2014 року, 16.06.2014 року, 18.08.2014 року, 01.09.2014 року.

Ці обставини не заперечував і сам засуджений, який у письмових поясненнях (а.с. 42, 52, 59) зазначав про причини його неявки на реєстрацію: відсутність коштів на проїзд та те, що забув про день та час планової реєстрації.

Отже, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку у відповідності до вимог ч.2 ст. 78 КК України про систематичне невиконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, передбачених ч.4 ст. 76 КК України, без поважних причин, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала районного суду є законною, апеляційна скарга засудженого - необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2014 року залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4