У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Паневіна
В.О.,

суддів

Косарєва
В.І. та Таран Т.С.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 10 квітня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього, -

встановила:

вироком Чутівського районного суду
Полтавської області від 23 травня 2006 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Плоски Решетилівського району
Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1, раніше судимого: 1) 9 вересня 1993
року за ст. 140 ч. 3 КК України на 2
роки позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою
виконання вироку на 1 рік; 2) 24 травня 1994 року за ст. ст. 81 ч. 3, 89 ч. 1
КК України на 2 роки і 6 місяців позбавлення волі; 3) 15 липня
1997 року за ст. ст. 81 ч. 3, 145 ч.
1, 208, 140 ч. 2, 71 ч. 3, 89 ч. 1, 206 ч. 2 КК України на 5 років позбавлення
волі; 4) 11 квітня 2003 року за ст. 296 ч. 3 КК України на 2 роки позбавлення волі,
звільненого 18 жовтня 2004 року умовно-достроково на 6 місяців, -

засуджено за ст. 187 ч. 4 КК України на 8 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області
від 28 липня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано судом
винним і засуджено за те, що він, будучи в стані алкогольного сп'яніння, 26
квітня 2005 року близько 22-ої години 30 хвилин проник у будинок АДРЕСА_2, де вчинив розбійний напад на подружжя ОСОБА_2. Під час нападу ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та доповненнях до неї він висловлює незгоду з
постановленими щодо нього судовими рішеннями. Зазначає, що злочину він не
вчиняв, у нього було алібі, але це до уваги не прийнято. Також він просить
пом'якшити йому міру покарання, оскільки не може довести свою
невинуватість.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для внесення справи на касаційний розгляд з метою перегляду
постановлених у ній судових рішень.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину підтверджена сукупністю зібраних по
справі, вірно оцінених та обґрунтовано покладених судом в основу вироку
доказів, зокрема, показаннями
самого ОСОБА_1 на досудовому
слідстві, в яких він визнавав себе винним у вчиненні розбійного нападу на подружжя
ОСОБА_2 і повідомляв такі деталі, які могли бути відомими лише особі, яка вчинила
цей злочин, показаннями потерпілого ОСОБА_2, в яких він детально розповів про
обставини вчинення на нього та його дружину нападу саме ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_3, яка також
детально розповіла про обставини вчинення нападу на неї та чоловіка, даними
протоколу огляду місця події, виявлення та вилучення на місці події речових
доказів: ножа, шапки-маски, даними висновків судово-імунологічних експертиз,
відповідно до яких на вилучених речових доказах виявлено сліди крові, що могла
бути залишена ОСОБА_1, даними протоколу огляду господарства ОСОБА_4 - матері
засудженого ОСОБА_1, де було виявлено та вилучено його речі зі слідами крові, а
відповідно до вимог висновку судово-імунологічної експертизи сліди крові на
його одязі можуть походити від ОСОБА_1, іншими доказами.

Уся сукупність зібраних по справі доказів була ретельно проаналізована
судом, що дало можливості дійти обґрунтованого висновку про доведеність
винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину. Тому доводи його скарги про незаконність
засудження є необґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 187 ч.
4 КК України є правильною.

Що стосується міри покарання, яка
обрана судом ОСОБА_1, то її призначено з урахуванням характеру та ступеня
суспільної небезпечності вчиненого злочину, даних про його особу, а також усіх обставин справи. Колегія суддів вважає
покарання в даному випадку необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 й
попередження нових злочинів, а тому таким, що не підлягає пом'якшенню.

Посилання у скарзі про те, що судом
безпідставно не було перевірено алібі ОСОБА_1, колегія суддів вважає
необгрунтованими, оскільки судом допитувалися особи, які могли підтвердити
алібі ОСОБА_1, але таких даних вони
суду не повідомили.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для скасування або
зміни судових рішень щодо ОСОБА_1 та
керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

відмовити в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1, засудженого вироком Чутівського районного суду
Полтавської області від 23 травня 2006 року.

С у д д і:

Паневін В.О.
Косарєв В.І.
Таран Т.С.

_______________________________________________________________________

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України
Паневін
В.О.