НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
02 червня 2015 року Справа № 322/487/15-к

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (постійного місця проживання не має), не працює (пенсіонер), має середню освіту, не одружений, має судимість:

- за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22.09.2009 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі (звільнився 20.09.2013 по відбуттю строку покарання),

у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою ст. 185 КК України,

встановив:
14 березня 2015 року, близько 23 год. 40 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скориставшись безпорадним станом останньої, яка в той час спала на дивані в залі квартири, отримавши попередньо від ОСОБА_5 дозвіл взяти з ящика столу, що знаходився у вказаній квартирі грошові кошти в сумі 50,00 грн., внаслідок раптово виниклого умислу, таємно, повторно, викрав з того ж ящика столу грошові кошти в сумі 500,00 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за частиною другою статті 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчинені злочинів, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_4 , пояснив суду, що він дійсно, у березні 2015 року, перебуваючи в гостях у ОСОБА_5 , в її квартирі АДРЕСА_2 викрав гроші в сумі 500,00 грн., які знаходилися в ящику стола.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння. Зазначений в обвинувальному акті рецидив злочинів суд, відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, не враховує в якості обставини, що обтяжує покарання, оскільки в даній справі рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена ч. 2 ст. 185 КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, який, згідно з характеристикою Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, нейтрально характеризується за місцем проживання, наявність обставини, що пом`якшує його покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся, документально підтверджені процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, ч. 2 ст. 185 КК України, ст.ст. 349, 373 376, 393, 395, 532, КПК України, суд

засудив:
1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

2. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний 29 квітня 2015 року ОСОБА_4 , залишити без змін.

3. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1