АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Коллегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі:

головуючого судді Мажари С.Б.

суддів Воловик Н.Ф., Богдана В.В.

за участю потерпілої ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

виправданих ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула 18 квітня 2013 року у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_1 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2013 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця м. Петриківка Царичанського району Дніпропетровської області, раніше не засудженого, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого заступником директора КЕІ КНЕУ, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

виправдано в предявленому обвинуваченні за ст. ст. 125 ч.1, 356 КК України.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, українку, громадянку України, уродженку м. Кривого Рогу, з вищою освітою, раніше не судиму, не працюючу, маючу на утриманні одну неповнолітню дитину, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2

виправдано в предявленому обвинуваченні за ст. 125 ч.1 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_1, заявлений до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, та до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином залишено без задоволення на підставі положень ч.2 ст. 328 ЦПК України.

Вироком суду ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виправдані у вчиненні злочинів, передбачених ст..ст. 125 ч.1, 356 КК України за наступних обставин:

За скаргами приватного обвинувачення потерпілої ОСОБА_1, підтриманої нею та її представником ОСОБА_2 при розгляді справи судом, встановлено, що за скаргами ОСОБА_1 постановою Довгинцівського районного суду від 11 04 2011 року порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ст.. 125 ч 1 КК України , а постановою Довгинцівського районного суду від 20 05 2011 року порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_3 за ст. 356 КК України.

Постановою Довгинцівського районного суду від 29.08.2011 року вищезазначені кримінальні справи обєднані в одне провадження.

Відповідно до скарг приватного обвинувачення ОСОБА_5 звинувачує підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в тому, що 26 листопада 2010 року, приблизно о 10-15 год., вона як директор і один із засновників ТОВ Промінь Кривбасс , прийшла до магазину СВ Маркет , що розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Косіора, 97/1, для того щоб забрати виручку від реалізованого товару за 25 листопада 2010 року. Продавці повідомили, що виручку забирає дружина ОСОБА_3, ОСОБА_4 Вона викликала працівників міліції.

До приїзду працівників Довгинцівського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підійшли до неї та почали вимагати звільнити приміщення магазину. На відмову піти з магазину ОСОБА_4 схопили її за руки та тулуб та почали виштовхувати з приміщення магазину. В наслідок застосування фізичного насилля вона ударилася об колону в приміщені магазину . ОСОБА_4 відчинили двері магазину і з силою штовхнули її на тротуар. Тим самим причинили їй тілесні пошкодження у вигляді множинних синяків , забоїв грудної клітки та ребер. Виявлені у ОСОБА_1 ушкодження : синці обох верхніх кінцівок та лівої половини грудної клітини , згідно з висновком спеціаліста СМЕ № 2876 від 03 12 2010 року за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_1 звинувачує ОСОБА_3 в тому, що в кінці жовтня 2010 року, приблизно між 20-30 числами вона в приміщенні , де розташований магазин та кафе Маркет СВ за адресою : м. Кривий Ріг, вул.. Косіора, 97/1 , як власник, неодноразово почала вимагати від ОСОБА_3 повернення бухгалтерської документації, штампів, печаток, обладнання, що знаходиться в магазині та кафе, інвентарю , тощо, що придбані нею за особисті кошти та належать їй особисто, які знаходилися в вищезазначеному магазині та кафе та використовувалися нею в підприємницькій діяльності, залишалися в приміщенні магазину та кафе після продажу цих приміщень за договором купівлі продажу від 21 07 2009 року ОСОБА_3 Майно та устаткування, що знаходилися в магазині та кафе є її власністю та ОСОБА_3 не продавала.

На її законні вимоги про повернення документів та майна, приблизно в кінці жовтня 2010 року, ОСОБА_3 відповів категоричною відмовою , стверджуючи, що він є власником майна, та придбав його особисто 03 08 2009 року в м. Дніпропетровськ. Однак це не є дійсністю і з кінця жовтня 2010 року ОСОБА_3 незаконно, умисно із корисних мотивів з метою отримання прибутку , володіє та користується всім майном, обладнанням , що належить їй та знаходиться в приміщені магазину та кафе Маркет СВ за адресою м. Кривий Ріг, вул.. Косіора, 97/1, чим завдав їй значної матеріальної шкоди на суму 784 962 грв. Все майно, устаткування , що знаходиться у вищезазначеному магазині та кафе належить їй, придбанні за її особисті кошти в період 2006 -2008 років. Для виконання всіх робіт, повязаних з торгівельною діяльністю нею у 2006 році був взятий кредит в ЗАТ ПриватБанк , а пізніше її син ОСОБА_6 взяв теж кредит.

Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_1 кваліфікує за ст.. 125 ч 1 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, а також дії ОСОБА_3 - кваліфікує за ст. 356 КК України за ознаками самоправство , тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина або інтересам власника.

В апеляції та доповненні до неї захисник ОСОБА_2, який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_1, просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасувати у звязку із однобічністю судового слідства та невідповідністю висновків фактичним обставинам справи, а справу направити на новий судовий розгляд, так як суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_7 по факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_1, при цьому оцінивши їх критично. Судом не надано оцінку висновкам 3 судово-медичних експертиз та суд у своєму рішенні не обґрунтував підстави прийняття висновків однієї з експертиз.

Що стосується обставин придбання ОСОБА_1 обладнання та предметів інтерєру магазину та кафе, то суд не дав оцінку пояснення свідків, які підтвердили факт придбання вищезазначених речей саме ОСОБА_1. а також не зазначив мотивів, за якими він відкидає ці пояснення свідків. Крім того суд безпідставно відмовив йому в клопотанні про проведення криміналістичної експертизи податкових накладних, рахунків фактури, видаткових накладних та квитанцій прибуткового касового ордеру. Крім того суд першої інстанції не проаналізував пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, які підтвердили факт придбання спірного майна саме ОСОБА_1

Виправданими ОСОБА_3, та ОСОБА_4 подані заперечення, в яких вони просять вирок суду першої інстанції залиши без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_1 і просить задовольнити його апеляцію, а вирок суду першої інстанції скасувати, справу направити на новий судовий розгляд; вислухавши виправданих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які просять суд відмовити в задоволенні апеляції захисника потерпілої, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали справи, та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція захисника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були виправдані за ст..ст.125 ч.1 КК України у звязку із відсутністю події злочину.

Висновки суду першої інстанції є обґрунтованими і зроблені на ретельно перевірених доказах, наданих потерпілою ОСОБА_1

Так, ОСОБА_1 у своїй скарзі приватного обвинувачення зазначила, що 26.11.2010р., приблизно о 10-15 год. вона, прийшла до магазину СВ-Маркет де між нею ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почалася сварка і на її відмову вийти з магазину ОСОБА_4 схопили її за руки та тулуб та почали виштовхувати з приміщення магазину. Внаслідок застосування фізичного насилля вона вдарилася об колону в приміщенні магазину правим боком тулуба і тоді, за її думкою, вона поламала ребро. ОСОБА_4 виштовхали її з магазину на тротуар, чим причинили їй тілесні ушкодження.

Допитані свідки ОСОБА_11 (син потерпілої ОСОБА_1.), ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 у судовому засіданні підтвердили факт того, що в приміщенні магазину ОСОБА_1 ніхто не торкався, вона сама кричала на весь магазин, що її бють в той час, коли біля неї нікого не було. Свідок ОСОБА_11 бачив, що ОСОБА_1 хтось виштовхнув із магазину, хто саме він не бачив, але вона не падала.

По справі дійсно було проведено 3 судово-медичні експертизи, так як ОСОБА_1 наполягала на тому, що від дій ОСОБА_4 у неї було зламане ребро, що відповідає середньої тяжкості тілесним ушкодженням.

Тому суд обґрунтовано призначив комісійну експертизу ( а.с. 108-117), яку провели експерти Київського міського бюро СМЕ і у ОСОБА_1 було зафіксовано наявність наступних тілесних ушкоджень: синець на внутрішній поверхні верхньої третини правого плеча, синець на внутрішній поверхні середньої третини лівого передпліччя, синець на внутрішній поверхні нижньої третини правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Що стосується ушкодження ребра діагноз, що був встановлений ОСОБА_1, є хибним.

Крім того, сама потерпіла ОСОБА_1, протягом і перевірки її заяви органами досудового слідства і у судовому засіданні давала різні пояснення щодо обставин отримання нею тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції правильно дав критичну оцінку поясненням свідка ОСОБА_7, яка працівникам міліції відмовилася давати пояснення, а в суді підтвердила пояснення потерпілої ОСОБА_1 Судом було встановлено, що зазначений свідок знаходиться з потерпілою в дружніх відносинах, а саме ОСОБА_7 є поручителем за кредитним договором між банком та ОСОБА_1,тому її пояснення не можна брати до уваги.

ОСОБА_1 не довела суду, що зазначені легкі тілесні ушкодження у неї, були спричинені умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Враховуючи вищезазначені обставини встановлені судом першої інстанції при розгляді справи відносно ОСОБА_4 за ст.. 125 ч.1 КК України, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність події злочину в їх діях, передбачених ст.. 125 ч.1 КК України.

Крім того, ОСОБА_1 звинувачувала ОСОБА_3 за ст.. 356 КК України, а саме за те, що вона як власник обладнання магазина та кафе СВ-Маркет неодноразово вимагала повернення їй бухгалтерської документації, а також майна та обладнання, яке належить їй та знаходиться в приміщенні магазину та кафе, чим ОСОБА_3 завдав їй значну матеріальну шкоду на суму 784 962 грн.

У судовому засіданні було дійсно встановлено, що ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_1 приміщення магазину та кафе СВ Маркет, яке знаходилося у стані реконструкції, згідно договору купівлі-продажу від 21 липня 2009 року (а.с.17-18). Про долю обладнання та майна магазину та кафе у договорі не зазначалося.

Судом було зроблено ретельну перевірку усіх наданих ОСОБА_1 та ОСОБА_3 доказів належності спірного майна у звязку із чим суд зробив обґрунтований висновок, що майно зазначене у обвинуваченні потерпілій ОСОБА_1 не належить, і доказів придбання саме нею цього майна не надано.

Разом з тим, ОСОБА_3 надав докази придбання ним майна, яке вже було у користуванні, тобто підтвердив належність йому майна, яке знаходиться у придбаному ньому приміщенні магазину та кафе.

Тому суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність події злочину у ОСОБА_3 за ст.. 356 КК України, а відносини. Які склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 носять цивільно- правовий характер.

Тим паче, ОСОБА_1 одночасно із скаргою приватного обвинувачення у відношенні ОСОБА_3 за ст.. 356 КК України подала до суду цивільний позов про витребування майна з чужого незаконного володіння, який був розглянутий судом разом із кримінальною справою, та на думку колегії суддів, суд першої інстанції не обґрунтував свої висновки щодо позовних вимог ОСОБА_1 та безпідставно залишив цей позов без задоволення.

Тому вирок суду першої інстанції, у частині залишення без задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підлягає скасуванню та поверненню справи на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України (ред.1960р.), п.п.11,15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України (ред.. 2012р.), коллегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію представника потерпілої ОСОБА_1. - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2013 року, яким ОСОБА_3 виправдано за ст. ст. 125 ч.1, 356 КК України, ОСОБА_4 виправдано за ст.. 125 ч.1 КК України скасувати частково, у частині розгляду цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 і справи в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

Справа №11/774/278/к/13 Суддя 1 інстанції Ткаченко С.В.

Категорія ст.125 ч.1 КК України Доповідач суддя Мажара С.Б.