Номер провадження: 11-кп/785/989/15
Номер справи місцевого суду: 508/346/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 19.05.2015 р. по кримінальному провадженню №0000008 від 13.01.2015 р. відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

11.02.2010 р. Бердичівським міським судом Житомирської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
02.06.2011 р. Бердичівським міським судом Житомирської області за ст. 190 ч.2, 71 ч.1 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;
07.12.2012 р. Бердичівським міським судом Житомирської області за ст. 27 ч.5, 186 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. 21.04.2014 р. звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 7 днів відповідно до ухвали Пісчанського райсуду Вінницької обл.. від 15.04.2014 р.
та
ОСОБА_9 ,

обвинувачених за ч. 2 с. 15, ч. 3ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 19.05.2015 р. ОСОБА_7 засуджений ч. 2 с. 15, ч. 3ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бердичівського міського суду Житомирської області від 07.12.2012 р. та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вказаним вироком також засуджений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, апеляційна скарга від якого не надходила.

Зазначеним вище вироком ОСОБА_7 засуджений за те, що 13.01.2015 року о 03:00 годині, діючи з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, попередньо змовившись із ОСОБА_9 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами та заздалегідь розподіливши між собою ролі, прибув в автомобілі марки "VOLVO", д/з НОМЕР_1 , червоного кольору з причепом марки ОДАЗ д/з НОМЕР_2 , зеленого кольору, під керуванням ОСОБА_9 з двома невстановленими досудовим розслідуванням особами до приміщення охоронюваної свиноферми приватного підприємця ОСОБА_10 , розташованої за адресою: смт. Миколаївка Миколаївського району Одеської області, куди також прибув автомобіль марки «NISSAN», кольору «металік», з невстановленими досудовим розслідуванням державними знаками, в якому перебувало четверо невстановлених досудовим розслідуванням осіб. Автомобіль, в якому перебував ОСОБА_7 під керуванням ОСОБА_9 зупинився приблизно в 200 метрах від свиноферми та водій якого, ОСОБА_9 , очікував повідомлення про час під`їзду автомобіля до свиноферми та завантаження викрадених свиней. Згідно з розподілом ролей, а саме: троє невстановлених досудовим розслідуванням осіб, надівши для маскування обличчя маски, вийшли з автомобіля «NISSAN» кольору «металік» та знявши вхідні двері в приміщення свиноферми із завісів, проникли в приміщення свиноферми, де, зайшовши в сторожову кімнату, в якій відпочивали охоронці ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , застосували до останніх насильство, що не було небезпечним для життя та здоров`я, яке виразилось в зв`язуванні кінцівок рук липкою стрічкою (скотчем) та пластмасовими зажимами, з метою подолання опору та безперешкодного викрадення майна. В той час, коли троє невстановлених досудовим розслідуванням осіб в масках перебували в сторожовій кімнаті свиноферми, водій автомобіля марки «VOLVO» ОСОБА_9 , отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи повідомлення по мобільному телефону про те, щоб він автомобілем під`їхав до дверей свиноферми для завантажування викрадених свиней. Після цього троє невстановлених досудовим розслідуванням осіб в масках вийшли з приміщення свиноферми та підійшовши до ОСОБА_7 , повідомили про те, що охоронці ними зв`язані та не можуть чинити опір і вони безперешкодно можуть здійснювати викрадення свиней, яких в той час в приміщені свиноферми знаходилося в кількості 70 голів, віком 2,5 місяців, на загальну суму 84 000 гривень 00 копійок. Після цього ОСОБА_7 став біля дверей очікувати ОСОБА_9 , котрий в цей час почав здійснювати рух автомобілем марки «VOLVO» до дверей свиноферми для завантаження викрадених свиней.

Але свій злочинний намір ОСОБА_7 і ОСОБА_9 та двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб, котрі знаходились в автомобілі марки «VOLVO», не змогли довести до кінця по незалежним від їх волі причинам, оскільки автомобіль марки «VOLVO» під керуванням ОСОБА_9 , під`їхавши до свиноферми, застряг у болоті та не зміг далі продовжити свій рух.

Застряглий в болоті автомобіль марки «VOLVO», д/з НОМЕР_3 , червоного кольору з причепом марки ОДАЗ, д/з НОМЕР_2 , зеленого кольору, з перебуваючими в ньому ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , знаходився на місці скоєння злочину до 11:00 години 13.01. 2015 року, де вони були затримані працівниками Миколаївського РВ ГУМВС України в Одеській області.

В апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеність його вини та кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити покарання, посилаючись на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що після звільнення з місць позбавлення волі він мав постійне місце проживання, працював по найму, за час звільнення жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності та має нормальну характеристику з місця проживання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляцію, прокурора, який заперечував проти апеляції, розглянувши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції.

Як видно із апеляційної скарги, в ній не оспорюється доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та його кваліфікацію, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України вирок суду переглядається тільки в частині заявлених вимог, а саме в частині відповідності призначеного покарання вимогам закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 заявляючи вимоги про пом`якшення призначеного покарання, посилається на те, що суд при призначенні покарання не взяв до уваги всі пом`якшуючі обставини, а саме те, що він після звільнення з місць позбавлення волі мав постійне місце проживання, працював по найму, за час звільнення жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності та має нормальну характеристику з місця проживання.

Проте, як видно із вироку, призначаючи обвинуваченому майже мінімальну міру покарання, передбачену санкцією ст. 186 ч.3 КК України, суд врахував ступінь тяжкості скоєного вчинений злочин тяжкий, обставини справи, в тому числі пом`якшуючі, якими є на думку суду, що не оспорюється стороною обвинувачення, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також дані про особу обвинуваченого, який вперто не бажає ставати на шлях виправлення, про що свідчить вчинення ним корисливого злочину в період іспитового строку, встановленого вироком Бердичівського райсуду в 2010 р., а потім вчинення ще ряду корисливих злочинів, в тому числі в період умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі.

З огляду на викладене, призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та підстав для його пом`якшення апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляції про пом`якшення покарання є безпідставними, так як наявність постійного місця проживання у обвинуваченого та позитивна характеристик з місця проживання не можуть бути підставою для пом`якшення призначеного покарання, враховуючи інші дані про особу обвинуваченого, приведені вище. Що стосується того факту, що обвинувачений працював, то ці доводи не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

При таких обставинах вимоги апеляції про пом`якшення покарання є необґрунтованими та задоволенню не підлягаю.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 19.05.2015 р. стосовно нього та ОСОБА_9 без змін.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_4

ОСОБА_3