Справа № 362/1687/15-к
Провадження № 1-кп/362/141/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.04.2015 року
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - ОСОБА_7 ,
Відповідно до обвинувального Акту ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 05.08.2014 близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_9 перебував в м. Васильків по вул. Грушевського в парку «Венеція», в цей час до нього підійшов ОСОБА_10 , під час розмови з приводу наявності цигарок між ними виникла сварка, яка переросла в бійку, оскільки вони почали наносити один одному удари по різних частинах тіла. Після закінчення з,ясування стосунків ОСОБА_9 відразу побіг до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де розповів про даний випадок своєму сину ОСОБА_8 .
Останній маючи на меті помсту і протиправне заподіяння смерті кривднику його батька, зайшов до приміщення кухні, звідки взяв з собою ніж та разом зі своїм батьком ОСОБА_9 вирушили до місця конфлікту.
Близько 03 години 06.08.2014 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вийшовши зі свого будинку, помітили таксі, за кермом якого знаходився ОСОБА_11 , сіли у вказаний автомобіль та вирушили шукати особу, яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_9 .
Проїжджаючи поблизу будинку №9 по вул. Шевченка в м. Василькові Київської області, ОСОБА_9 помітив ОСОБА_12 та вказав своєму синові ОСОБА_8 на нього як на особу, яка наносила йому удари.
Зупинивши таксі біля вищевказаного будинку, ОСОБА_8 06.08.2014 о 03 год 30 хв., реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , з мотивів помсти за побиття свого батька, взявши в праву руку вищезазначений ніж, підбіг до ОСОБА_12 та завдав йому два удари в грудну клітину зліва та один удар в область живота, від яких ОСОБА_12 упав на землю та втратив свідомість, а ОСОБА_8 , вважаючи, що вчинив всі дії, які були необхідні для заподіяння смерті ОСОБА_12 з місця скоєння кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку.
Однак, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_8 оскільки потерпілий ОСОБА_12 після отриманих поранень був госпіталізований до реанімаційного відділення Васильківської ЦРЛ, де йому було надано медичну допомогу і він залишився живий.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №496 м/д від 06.10.2014, у ОСОБА_12 , 1973 р. н., маються наступні тілесні ушкодження: два проникаючі в ліву плевральну порожнину колото-різаних поранень грудної клітки зліва верхньої третини з ушкодженнями верхньої долі лівої легені, розвитком лівостороннього гемопневмоторакса, одне проникаюче в черевну порожнину колото-різане поранення лівої частини передньої черевної стінки без пошкоджень внутрішніх органів, переломи 4-7 го ребер зліва зі зміщенням уламків. Вказані колото-різані поранення кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. Зазначені переломи ребер кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я більше 21 дня.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду і продовжити строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , які закінчують 05.04.2015 року, обгрунтовуючи свою позицію тим, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, а обвинувачений ОСОБА_8 скоїв злочин, що відноситься до особливо тяжких, може ухилитися від явки до суду, здійснювати тиск на свідків.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , просив повернути обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, мотивуючи свою позицію невірною кваліфікацією дій обвинуваченого, не вирішення його клопотань, заявлених під час досудового слідства щодо перекваліфікації дій невиконання ухвал суду першої і Апеляційної інстанцій, враховуючи, що обвинувальний акт вже двічі повертався прокурору для усунення недоліків. Що стосується продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, заперечив, вважає, що прокурором не обгрунтовані підстави тримання обвинуваченого під вартою, враховуючи їх позицію щодо кваліфікації, а також особу самого обвинуваченого, який має постійне місце проживання, сім,ю, малолітню дитину, а тому у нього відсутні причини для ухилення від явки до суду чи слідства.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника, вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору. Що стосується запобіжного заходу, то просив змінити його на більш м,який, запевнивши суд, що у нього немає наміру ухилятися від явки до органу досудового розслідування чи суду, маючи сім,ю, маленьку дитину, які потребують його допомоги.
Представник потерпілого ОСОБА_7 також просив повернути обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, звернувшись до суду із скаргою, оскільки вважає, що не встановлені всі обставини скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_8 , не встановлені всі учасники злочинних дій, та невірно кваліфіковані дії обвинуваченого. Крім того були порушені його права як представника потерпілого, оскільки він був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження належним чином і оскаржити на цій стадії дії слідчого та прокурора. Що стосується запобіжного заходу, вважає, що його слід продовжити, враховуючи тяжкість скоєного, крім того, на його думку, прокурором і органом слідства умисно не виконуються вимоги закону щодо відповідності обвинувального акту вимогам КПК.
Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вважає, що клопотання про повернення обвинувального акту прокурору підлягає до задоволення, виходячи з наступного:
Згідно з п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Так, відповідно до ч.2 п.5 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Однак в ході підготовчого судового засідання встановлена невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України. З викладених фактичних обставин не вбачається на кого був спрямований умисел винного в заподіянні смерті, чи мав відношення потерпілий ОСОБА_12 до конфлікту, який передував подіям, яким чином діями обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілому були спричинені переломи ребер, які кваліфіковані як середньої тяжкості тілесні ушкодження. Виклад фактичних обставин відповідно до обвинувального акту не відповідає диспозиції ст. 115 КК України, за якою ОСОБА_8 пред,явлено обвинувачення.
Крім того, згідно п.13 ч.1 ст.13 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
До того ж, відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Як встановлено колегією суддів, матеріали кримінального провадження містять обвинувальний акт, який не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, оскільки наведена інформація не містить деталізації, не є конкретною і зрозумілою.
Крім того реєстр матеріалів досудового розслідування, який є додатком до обвинувального акту, не є повним, оскільки відсутні посилання на допит ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , прізвища яких зазначенні при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, з реєстру не вбачається чи були на досудовому слідстві вирішені клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 щодо кваліфікації дій обвинуваченого, що свідчить про порушення прав на захист, не знайшла свого відображення в реєстрі і така процесуальна дія як ознайомлення потерпілого з матеріалами кримінального провадження. До того ж реєстр не містить всіх процесуальних дій щодо обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як остання дія зазначена 07.11.2014 року.
Вищенаведене свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, оскільки суд в подальшому пов,язаний межами фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування і детально не виписаних у обвинувальному акті, що передбачає на зазначеній стадії процесу повернення обвинувального акту прокурору, який його затвердив.
ОСОБА_8 перебуває під вартою в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області з 06.08.2014 року.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.08.2014 року, і продовжено до 05.04.2015 року.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 надійшло до суду 30.03.2015 року.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 двічі, починаючи з листопада 2014 року, направлявся до суду і ухвалами колегії суддів Васильківського міськрайонного суду повертався прокурору як такий, що не відповідає вимогам Закону, і судовий розгляд розпочатий не був.
Обвинувачений ОСОБА_8 таким чином перебуває під вартою майже 8 місяців.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м,яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 КПК України.
Під винятковими випадками слід розуміти відсутність постійного місця проживання, систематичне пияцтво та дебоші в сім,ї, вчинення конкретних дій, спрямованих на перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, продовження злочинної діяльності.
За правилами ч.3 ст.315 КПК України, суд з урахуванням думки інших учасників підготовчого судового засідання вирішує питання про обрання, доцільність зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу, обраного обвинуваченому з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України та обставин кримінального провадження.
У п.75 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» наголошено, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п.1 ст. 5, який є важливим елементом «законності» тримання під вартою в розумінні п.1 ст.5 Конвенції.
Враховуючи думку учасників судового розгляду щодо продовження строків тримання під вартою ОСОБА_8 , суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , слід змінити на більш м,який, а саме: домашній арешт, враховуючи при цьому вимоги ст.5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження строку тримання під вартою повинні бути вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачення не можуть вважатись достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого часу. Також суд вказав, що п.3 ст.5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлено гарантіями з,явитись в судове засідання.
Приймаючи рішення про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м,який, суд, враховує особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має сталі соціальні зв,язки: сім,ю, малолітню дитину, постійне проживання у м. Василькові, його моральні якості, відношення до скоєного, висловлене в клопотанні про зміну запобіжного заходу.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали кримінального провадження, які не свідчать, що інші запобіжні заходи на даний час не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час досудового і судового слідства, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, поклавши на нього відповідні зобов`язання.
Крім того, відповідно до ст. 303 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора що стосуються процесуальних дій можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, окрім передбачених п.5 та 6 частини першої цієї статті, а тому клопотання представника потерпілого щодо зобов,язання прокурора розпочати слідство, встановити особу пособника, змінити кваліфікацію, задоволенню не підлягають, оскільки повинні розглядатись на досудовому розслідуванні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314 , 315 ,177, 178,181, 183, 194, 196, 197 КПК України, колегія суддів ,-
У Х В А Л И Л А :
Клопотання про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу задовольнити.
Змінити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Арциз, Одеської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, на домашній арешт без застосування радіоелектронних контролюючих приладів строком на 2 місяці (60 днів), тобто до 1 червня 2015 року, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Після закінчення цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим. Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки:
· прибувати до слідчого СВ Васильківського МВ Київської області, прокурора або суду за першою вимогою;
· не відлучатися із м. Василькова Київської області без дозволу слідчого, прокурора та суду;
· не залишати місце постійного проживання квартиру АДРЕСА_2 в нічний час, з 19 год. до 07 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Порушення умов домашнього арешту має наслідком можливість застосування більш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Васильківського МВ ОСОБА_14 .
Зобов,язати прокурора усунути вказані недоліки протягом місяця
Ухвала в частині повернення обвинувального акту прокурору може бути оскаржена протягом 7 днів, а в частині зміни запобіжного заходу оскарженню не підлягає. .
Головуюча суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3