провадження № 1-кп/200/408/2013
справа №
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2013 року листопада 11 дня
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська, одноособово, під
головуванням судді Чулініна Д. Г.,

за секретаря -
Коляда В. В.,

з участю:
прокурора Краєвої О. М.,

у відкритому судовому засіданні в
місті Дніпропетровськ у залі суду в
рамках кримінального провадження,
внесеного до Єдиного реєстру досудових
розслідувань під № 0005726,
розглянувши кримінальну справу за
висунутим обвинуваченням проти:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки
України, народженої у с.
Микільське-на-Дніпрі Солонянського
району Дніпропетровської області,
українки за національністю, з повною
середньою освітою, не одруженої, яка
має на утриманні малолітнього сина
ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, постійно
проживає за місцем реєстрації на
АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимої:
20.05.2013 Солонянським районним судом
Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185
КК України до 120 годин громадських
робіт; 06.06.2013 Красногвардійським
районним судом м. Дніпропетровська за
ч. 2 ст. 15-ч. 1 ст. 185 КК України до одного
року позбавлення волі, від відбування
якого згідно з ст. 75 КК України
звільнена з випробуванням на один рік
іспитового строку; 29.07.2013 Бабушкінським
районним судом м. Дніпропетровська за
ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 185 КК України
сукупно відповідно до ст. 70 КК України
до двох років позбавлення волі, до яких
на підставі ст. 71 КК України частково
приєднана не відбута частина покарання
за попереднім вироком Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
29.05.2013 з призначенням за сукупністю
вироків остаточного покарання у два
роки шість місяців позбавлення волі, -

у вчиненні злочинів за ч. 2 ст. 185 і за ч. 2
ст. 15-ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, маючи не погашену і не зняту в
установленому законом порядку
судимість за вчинені злочини проти
власності за ст. 185 КК України, належних
висновків для себе не зробила, на шлях
виправлення не стала і протягом
встановленого їй судами іспитового
строку повторно скоїла умисні злочини
проти власності за наступних обставин.

У м. Дніпропетровську п'ятого серпня 2013
року близько 10 години в приміщенні
супермаркету «Сільпо-227» на вулиці
Тополиній, 1А, з метою збагачення
ОСОБА_1, не привертаючи до себе уваги, з
користі умисно сховала в сумку, яку
мала при собі, 2,616 кг свинячого ошийка
вартістю 125 гривень 38 коп. і 2,546 кг
свинячої лопатки вартістю 123 гривень 46
коп. та залишила супермаркет, пройшовши
повз каси без оплати цього товару, чим
повторно таємно заволоділа майном,
належним Товариству з обмеженою
відповідальністю «Фоззі Фут».

Так само, в м. Дніпропетровську шостого
серпня 2013 року близько 15 години в
приміщенні супермаркету «Сільпо-227» на
вулиці Тополиній, 1А, з метою збагачення
ОСОБА_1, не привертаючи до себе уваги, з
користі умисно сховала в сумку, яку
мала при собі, 3,908 кг свинячого ошийка
вартістю 244 гривень 21 коп. і 3,418 кг
свинячого ошийка вартістю 213 гривень 59
коп. та залишила супермаркет, пройшовши
повз каси без оплати цього товару, чим
повторно таємно заволоділа майном,
належним Товариству з обмеженою
відповідальністю «Фоззі Фут».

Крім того, у м. Дніпропетровську
десятого серпня 2013 року о 14 годині 20
хвилин у приміщенні супермаркету
«Сільпо-227» на вулиці Тополиній, 1А, з
метою збагачення ОСОБА_1, не
привертаючи до себе уваги, з користі
умисно сховала в сумку, яку мала при
собі, 2,144 кг свинячої корейки вартістю
120 гривень 27 коп. і 3,328 кг свинячого
ошийка вартістю 207 гривень 37 коп., чим
повторно таємно заволоділа майном,
належним Товариству з обмеженою
відповідальністю «Фоззі Фут». Проте,
ОСОБА_1 не змогла довести свій умисел до
кінця, оскільки, не маючи реальної
можливості розпорядитися чужим майном,
на шляху до виходу повз касової зони
була зупинена з неоплаченим товаром, і
на місці вчинення злочину піймана «на
гарячому» співробітниками охорони.

Підсудна ОСОБА_1 повністю визнала свою
вину в скоєних діяннях, щиросердно
розкаялася та засудила вчинене і,
будучи допитаною в судовому засідання,
докладно розповіла про встановлені
вище обставини злочинів. Пояснила суду,
що до народження сина мала постійне
місце роботи, а після виходу з
декретної відпустки мусила
звільнитися за власним бажанням, бо в
оплачуваній відпустці для догляду
дитини до досягнення трьох років їй
відмовили. Її син визнаний інвалідом
дитинства, і тривалий час вона не мала
можливості віднайти законні джерела
регулярного доходу для утримання своєї
сім'ї, що спонукало її стати на
злочинний шлях отримання нетрудових
доходів. Зі слів підсудної, вона
використовувала випробуваний нею
раніше спосіб, за якого у м'ясному
відділі магазину вона просила зважити
їй м'ясо, яке вона ховала у себе в сумці,
після чого в сусідньому відділі між
торговими стелажами нишком відривала
цінник-стікер, який потайки викладала
на полицю. Як вбачається з показань
підсудної, вона усвідомлювала, що за
наявності цінника-стікера на
неоплаченому товарі має спрацювати
сигналізація спеціального пристрою на
виході, а тому, позбувшись
цінника-стікера і не знаючи про
відеоспостереження, приховувала свої
дії від власника й охорони, що в неї
двічі вдалося. Викрадене м'ясо підсудна
збувала на ринку. За власним зізнанням
підсудної, за третім разом вона не
змогла довести злочин до кінця, бо,
сховавши м'ясо в сумці, підійшла до каси
для розрахунку лише за промтовари, але
після розрахунку одразу за касою її
зупинили службовці охорони і викрили
її.

Окрім зізнання підсудної, її вина у
вчинені злочинів підтверджується
сукупністю достатніх даних, добутих за
допомогою зібраних доказів,
достовірність яких сторонами
обвинувачення і захисту не
заперечується, на підставі чого
фактичні обставини у судовому
засіданні з'ясовані згідно з істиною у
встановленому порядку за частиною
третьою статті 349 КПК України.

Зокрема, учасники судового провадження
не оспорюють дані протоколу огляду від
10.08.2013 (т. 1 а.с. 48-51), що безсумнівно
підтверджують піймання «на гарячому»
ОСОБА_1 в супермаркеті «Сільпо-227» з
наявним серед її речей викраденим
товаром, що узгоджуються з відомостями
про обстановку і використаний спосіб
розкрадання, добутими з відеозапису
камер спостереження (т. 1 а.с. 52-53), що
визнаний речовим доказом. Вилучені у
ОСОБА_1 речі, що за заявою про злочин
зазначені в протоколі як його предмет
(т. 1 а.с. 47), належать на праві власності
ТОВ «Фоззі Фут», і для підтвердження їх
вартості наданий акт інвентаризації (т.
1 а.с. 54).

Так само, за епізодами викрадення майна
п'ятого і шостого серпня 2013 року на
предмет злочинів прямо вказує усна
заява про злочин в інтересах
потерпілого, яка оформлена протоколом
від 10.08.2013 (т. 1 а.с. 10). Доданими актами
інвентаризації від 07.08.2013 об'єктивно
доведено факт недостачі вказаних у цій
заяві товарів, належних на праві
власності ТОВ «Фоззі Фут», і
підтверджена їх вартість (т. 1 а.с. 13, 14). З
цими даними тісно пов'язані відомості
про ціну та масу м'яса, зазначені у
знайдених в приміщенні супермаркету
цінниках-стікерах, оглянутих під
протокол від 28.08.2013 (т. 1 а.с. 27-32) і
визнаних речовими доказами, що
опосередковано доводять спосіб
заволодіння майном. Виявлення цих
речових доказів, як слідів злочину,
узгоджується з обстановкою і
використаним способом розкрадання,
зафіксованих на відеозаписі камерами
спостереження (т. 1 а.с. 11-12), що визнаний
речовим доказом, та в своїй сукупності
доводить причетність ОСОБА_1 до події
злочинів.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_1 у
зв'язку з речовими доказами, які її
викривають, дійшов стійкого
внутрішнього переконання в істинності
встановлених вище обставин, визнаних
підсудною добровільно, значення змісту
яких вона правильно розуміє, що
виключає будь-які сумніви у свободі
самовикриття згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95
КПК України.

Ґрунтуючись на повному і всебічному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням суд знаходить, що вина
підсудної ОСОБА_1 у скоєному та
обставини вчиненої нею сукупності
злочинів знайшли своє підтвердження
повністю.

Відповідно до ст.ст. 32, 33 КК України
вчинені повторно злочини мають
отримати самостійну
кримінально-правову оцінку і
кваліфікацію, утворюючи реальну
сукупність, також у випадку, коли ці
злочини мають різні стадії їх
закінчення, на що вказував Пленуму
Верховного Суду України в п.п. 8, 9
постанови № 7 від 04.06.2010 «Про практику
застосування судами кримінального
законодавства про повторність,
сукупність і рецидив злочинів та їх
правові наслідки».

Умисні дії ОСОБА_1, що виразилися у
неодночасному таємному викраденні
чужого майна з наявною судимістю за
крадіжку, підлягають кваліфікації
крадіжкою за ч. 2 ст. 185 КК України за
ознакою повторності вчинення. Наступні
умисні дії ОСОБА_1, що виразилися у
спробі обернення чужого майна на свою
користь, безпосередньо спрямованої на
таємне викрадення, за якої вона змогла
заволодіти таким майном, але не змогла
ним розпорядитися і зникнути з ним з
незалежних від її волі причин, оскільки
була на місці відразу викрита,
підлягають кваліфікації закінченим
замахом за ч. 2 ст. 15 КК України на
крадіжку за ч. 2 ст. 185 КК України за
ознакою повторності, як роз'яснював
Пленум Верховного Суду України в п. 4
постанови № 10 від 06.11.2009 «Про судову
практику у справах про злочини проти
власності».

Призначаючи у відповідності до ст. 65 КК
України вид і міру покарання, суд,
керуючись правосвідомістю, враховує
вчинення множинності умисних
корисливих злочинів, що посягають на
відносини приватної власності,
непорушність яких гарантована
державою, які віднесені кримінальним
Законом за формальними ознаками до
злочинів середньої тяжкості. Вчинення
незакінченого злочину, що утворює
сукупність, припинено силою осіб, які
охороняли майно, на стадії закінченого
замаху, що характеризує здійснення
корисливих злочинних намірів у
найвищому ступені. Також суд приймає до
уваги дані про особу підсудної, яка за
місцем мешкання має задовільну
характеристику, на обліку у лікарів
нарколога та психіатра не перебуває. За
повного визнання підсудною своєї вини
до пом'якшуючих покарання обставин суд
згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України
відносить активне сприяння розкриттю
злочину та проявлене щире каяття.

Відповідно, з урахуванням характеру і
ступеня тяжкості кожного злочину
сукупності, особи винної та її
майнового, сімейного стану, зважаючи на
характер мотивів та асоціальної
спрямованості її особистості і рецидив
корисливих злочинів суд дійшов
стійкого внутрішнього переконання про
неможливість виправлення ОСОБА_1 без
ізоляції від суспільства, на підставі
чого в силу ст.ст. 65, 68 КК України
знаходить за необхідне призначити
покарання у виді позбавлення волі,
визначивши за правилами ч. 1 ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів
достатній для попередження нових
злочинів строк, за якого мета покарання
за ст. 50 цього Кодексу буде досягнута, а
підсудну спіткає справедлива кара за
скоєне за ст. 185 КК України.

Разом з цим, у цій справі встановлено,
що ОСОБА_1 вчинила нові злочини до
приведення у виконання постановленого
Бабушкінським районним судом м.
Дніпропетровська попереднього вироку
від 29.07.2013, яким вона засуджена також за
замах на крадіжку, вчинений 02.06.2013, з
призначенням остаточного покарання
згідно з ст.ст. 71, 78 ч. 3 КК України за
сукупністю вироків з частковим
приєднанням покарання за вироком
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 29.05.2013.
Відповідно, ОСОБА_1 вчинила сукупність
злочинів протягом іспитового строку,
визначеного вироком суду, що
врахований під час призначення
остаточного покарання за попереднім
вироком, який набрав законної сили
29.08.2013, у зв'язку з чим у застосуванні ст.
71 КК України суд вважає достатнім
обмежитись частковим приєднанням
покарання за попереднім вироком цього
суду від 29.07.2013.

Крім того, за вчинення у травні 2013 року
замаху на крадіжку ОСОБА_1 звільнена
від відбування покарання під умовою,
проте за визначенням ст. 165 КВК України
вона не витримала випробування і
вчинила злочини до закінчення
іспитового строку, встановленого їй
Красногвардійським районним судом м.
Дніпропетровська, на підставі чого суд
вважає достатнім на виконання ч. 3 ст. 78
КК України приєднати частково до
призначеного покарання не відбуте
покарання за попереднім вироком цього
суду від 06.06.2013 за правилами ст. 71 КК
України.

Запобіжні заходи в рамках цього
кримінального провадження до
підсудної не застосовувалися. Нині
підсудна ув'язнена у слідчому
ізоляторі після приведення у виконання
19.10.2013 попереднього вироку
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська, на підставі чого
підлягає вирішенню відповідно до п. 12 ч.
1 ст. 537 КПК України питання про
тимчасове залишення підсудної у
слідчому ізоляторі згідно з ст. 90 КВК
України у зв'язку з судовим розглядом
цієї кримінальної справи на час
набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 537 КПК України, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винуватою за
пред'явленим обвинуваченням у вчинені
передбаченої за ч. 2 ст. 185 КК України
крадіжки та передбаченого за ч. 2 ст. 15-ч.
2 ст. 185 КК України замаху на крадіжку з
призначенням покарання:

за ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 185 КК України у виді
одного року позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років
позбавлення волі;

і шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим на підставі ч. 1
ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
визначити покарання у виді двох років
позбавлення волі, до якого згідно з ч. 1
ст. 71 КК України частково приєднати не
відбуте покарання за попередніми
вироками Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
шостого червня 2013 року та
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 липня 2013 року,
остаточно призначивши ОСОБА_1 за
сукупністю вироків покарання у виді
позбавлення волі строком на два роки
сім місяців.

Зарахувати у строк відбуття
остаточного покарання відбуту ОСОБА_1
частину покарання за вироком
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 липня 2013 року,
обчислюючи початок строку відбування
остаточного покарання з 19 жовтня 2013
року.

Речові докази:

м'ясо свинини у двох пакетах, передане
на зберігання ОСОБА_2 під розписку, -
вважати переданим за належністю
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Фоззі Фут» для
реалізації;

два DVD диска з відеозаписом камер
спостереження, цінники-стікери,
протоколи допитів свідків та інші
документи про зафіксовані
процесуальні дії, - зберігати у
кримінальній справі.

ОСОБА_1 залишити у Дніпропетровському
слідчому ізоляторі № 3 Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Дніпропетровській області
тимчасово до набрання вироком законної
сили.

Вирок підлягає оскарженню до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська апеляційної скарги,
за виключенням підстав заперечення
обставин, дослідження яких під час
судового розгляду визнано недоцільним,
протягом 30 днів, починаючи з наступного
за днем його проголошення, а так само
підсудною - за днем вручення його копії,
із плином яких набирає законної сили.
Копію вироку після його проголошення
вручити підсудному та прокурору
негайно.

Головуючий