Справа №1-47/08
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2008 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі:
головуючого-судді Березюка Г.М.

при секретарі
Федчук І.М.

з участю
прокурора Пристаюка В.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві справу про
обвинувачення

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця с.Рудники Миколаївського району
Львівської області, громадянина України, українця, безпартійного, з
професійно-технічною освітою, військовозобов'язаного, розлученого, проживаючого
без реєстрації в АДРЕСА_1, не працюючого, раніше не судимого

- у
вчиненні злочину, передбаченого ст.164 ч.1 КК України,

в с т а
н о в и в :

Підсудний
ОСОБА_1, згідно рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від 08 жовтня 1996року, зобов'язаний
сплачувати в користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження в розмірі ј частини із всіх видів заробітку, до
досягнення нею повноліття, починаючи з 01 жовтня 1996року.

Знаючи про дане
рішення суду і про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати
аліментів, підсудний ОСОБА_1 злісно ухилявся від виконання свого батьківського
обов'язку, і незважаючи на неодноразові
попередження, злісно ухилявся від сплати встановлених коштів, в результаті чого станом на
01.10.2007року утворилась заборгованість по аліментах в сумі 10666грн., чим
спричинив матеріальну шкоду.

В пред'явленому
звинуваченні за ст.164 ч.1 КК України підсудний ОСОБА_1 винним себе визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив,
що в період 1994-1997рр. перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого народилася дочка -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, в актовому записі про народження якої
записаний батьком. 08.10.1996року рішенням Миколаївського районного суду
Львівської області з нього було присуджено стягувати щомісячно аліменти в
користь його колишньої дружини ОСОБА_2
на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі ј частини із всіх видів заробітку, до досягнення
нею повноліття, починаючи з 01.10.1996року.
Дане рішення суду він не виконував через скрутне матеріальне становище,
яке було зумовлене його непрацездатністю, хоча з 1995року звертався в
Миколаївський районний центр зайнятості
з приводу сприяння у працевлаштуванні і там перебував на обліку як безробітний
до 2001року, появою нової сім'ї в м.Дрогобичі. Зазначив, що попереджався з боку державного виконавця та
працівників міліції про необхідність виконання батьківського обов'язку та
можливості кримінальної відповідальності. Про рішення Миколаївського районного
суду від 08.10.1996року про стягнення з нього аліментів на утримання
неповнолітньої дочки він не знав і при розгляді даної справи не був присутнім,
а про це дізнався з викликів державного виконавця. Заборгованість по аліментах в сумі 10666грн.
визнав повністю, хоча ним в грудні 2007р. і січні-лютому-березні 2008р.
сплачено частину боргу в сумі 2500грн., обіцяє його погасити.

Крім особистого
визнання підсудним ОСОБА_1 своєї
винності у скоєному злочині, вина підсудного у пред'явленому звинуваченні за
ст.164 ч.1 КК України повністю доведена в судовому засіданні і стверджується
такими доказами.

Так допитана
судом неповнолітня потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_1 доводиться їй
батьком, який з ними разом не проживає з 1996року, тому його взагалі не
пам'ятає. На даний час проживають разом
із матір'ю, яка її матеріально забезпечує і знаходяться на її повному
утриманні. Батька не бачила близько 10років, він всього-на-всього до неї
навідувався 4 рази, не приймає активної участі у її вихованні, не забезпечує
грішми, продуктами харчування, одягом, ігноруючи судове рішення.

Показами
допитаної в судовому засіданні законного представника неповнолітньої потерпілої
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 стверджується, що
перебуваючи з підсудним у шлюбі, з ним нажила дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2р.н.,
яка на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні.
Шлюб між ними виявився невдалим, тому він був розірваний у 1997році. Оскільки між ними не було узгоджено порядок
утримання дитини, з приводу цього вона звернулася в судовому порядку про стягнення аліментів. Однак ОСОБА_1,
знаючи про рішення суду, і працюючи за кордоном сплатив за весь час лише
500грн., ухилявся від сплати аліментів,
на виклики ДВС не реагував, чим злісно ухилявся від сплати аліментів. До
підсудного матеріальних претензій не має.

В судовому
засідання свідок ОСОБА_4 показала, що у її провадженні знаходиться виконавчий
лист №67, виданий на підставі рішення Миколаївського районного суду Львівської
області від 08.10.1996року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання
неповнолітньої дитини в розмірі ј
частини із всіх видів його заробітку, до досягнення нею повнолітня,
починаючи з 01.10.1996року і заборгованість аліментів по даному документу
станом на 01.10.2007року складає 10666грн., Боржник, на неодноразові виклики та
попередження про кримінальну відповідальність, які робилися з дня відкриття
виконавчих проваджень не реагував.

Крім
вищенаведених доказів, винність підсудного ОСОБА_1 у пред'явленому звинуваченні
за ст.164 ч.1 КК України стверджується рядом письмових доказів по справі,
зокрема: заявою законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_3 -
ОСОБА_2 від 07.11.2007року; першими поясненнями учасників та очевидців події
злочину; копією виконавчого листа Миколаївського районного суду Львівської
області №67 від 08.10.1996р.; викликами ДВС та попередженнями про кримінальну
відповідальність за ухилення від сплати аліментів; розрахунком про заборгованість по аліментах станом на
01.10.2007року на загальну суму 10666грн.; довідкою №2766 від 13.12.2007р.
виданою Миколаївським районним центром зайнятості про те, що ОСОБА_1 з
15.12.1995року по 08.06.2001року перебував на обліку як безробітний і
12.06.2001р. знятий з обліку у зв'язку із працевлаштуванням у ТзОВ «А.Омега», а
також іншими письмовими документами зібраними по даній справі.

Оскільки
підсудний злісно ухилявся від сплати аліментів, згідно рішення суду, і внаслідок цього утворилась заборгованість
по аліментах станом на 01.10.2007року на загальну суму 10666грн., тому суд
вважає, що дії ОСОБА_1 правильно
кваліфіковані досудовим слідством за ст.164 ч.1 КК України.

При обранні виду
і міри покарання підсудному ОСОБА_1, суд
враховує ступінь тяжкості злочину вчиненого підсудним, з другого боку судом
враховуються і ряд обставин, які пом'якшують покарання, зокрема те, що
підсудний ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної відповідальності, по
місцю проживання характеризується позитивною, щиро розкаявся у вчиненому,
частково погасив заборгованість по аліментах, активно сприяв розкриттю злочину.

При таких
обставинах, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_1 можливе без
ізоляції від суспільства, а тому покарання підсудному слід обрати у вигляді
обмеження волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, тобто
із застосуванням ст.75 КК України.

На
підставі наведеного та керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним та засудити за ст.164 ч.1 КК
України на 1 (один) рік обмеження волі.

У відповідності
з ст.ст. 75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом
цього терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки
не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти про
зміну місця свого проживання кримінально-виконавчу систему, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Міру запобіжного
заходу щодо засудженого ОСОБА_1 - підписку про невиїзд, - залишити без змін до набрання вироком
законної сили.

Вирок може бути
оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 15-ти днів з
моменту його оголошення, через районний суд.

Суддя: