У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів за участю прокурора законних представників
неповнолітнього засудженого

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні 29 березня
2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням прокурора і
касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5, його захисника - адвоката ОСОБА_6 та
законних представників неповнолітнього засудженого ОСОБА_4 і ОСОБА_4 на вирок
Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2005 року,
яким засуджено

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

немаючого судимості,

за ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на шість років позбавлення волі, за ч. 3 ст.
153 КК України на вісім років позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів йому призначено вісім років позбавлення волі.

Суд
визнав ОСОБА_5 винуватим у тому, що він 1 серпня 2004 року, перебуваючи в нетверезому стані, у курені біля будинку,
що по АДРЕСА_1, намагався зґвалтувати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, а
коли йому не вдалося цього зробити, то він застосував фізичне насильство і,
скориставшись безпорадним станом малолітньої, задовольнив з нею статеву
пристрасть неприродним способом.

Ухвалою
Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 березня 2006 року вирок
змінено в порядку ч. 2 ст. 365 КПК України. ОСОБА_5 призначено покарання за ст.
15, ч. 4 ст. 152 КК України із застосуванням ст. 69 КК України чотири роки
позбавлення волі, за ч. 3 ст. 153 КК України із застосуванням ст. 69 КК України
п'ять років позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів йому призначено остаточне покарання - п'ять років позбавлення волі. У
решті вирок залишено без зміни.

У
касаційному поданні прокурор просить скасувати ухвалу і направити справу на
новий апеляційний розгляд. Вважає, що суди обох інстанцій однобічно й неповно
дослідили зібрані у справі докази і неправильно застосували кримінальний закон.
Твердить, що засуджений зґвалтував малолітню потерпілу і має нести
відповідальність за цей злочин. Зазначає, що апеляційний суд безпідставно
пом'якшив покарання винуватому, бо не врахував тяжкість вчиненого ним і його
особу.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення, а справу
- закрити за відсутністю в його діях складу злочинів. Твердить, що потерпіла і
свідки обмовили його, а суд на це уваги не звернув і не перевірив інші дані,
які спростовують зроблені висновки.

Захисник -
адвокат ОСОБА_6 у своїй касаційній скарзі ставить питання про скасування вироку
й ухвали та направлення справи на додаткове розслідування або на новий судовий
розгляд. Вважає, що ОСОБА_5 засуджено безпідставно, будь-яких злочинів він не
вчиняв. Твердить, що досудове, як і судове слідство було проведено з істотними
порушеннями норм КПК України, у тому числі й тих, які регулюють право на
захист.

Законні
представники неповнолітнього засудженого ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у касаційній скарзі
з доповненнями до неї порушують питання про скасування судових рішень та
закриття справи. Стверджують, що ОСОБА_5 не винуватий у вчиненні злочинів. На
їхню думку, всі докази у справі сфальсифіковані, потерпіла обмовила ОСОБА_5, а
висновки експертиз - неправдиві. Вважають, що органи досудового слідства і суди
обох інстанцій порушено право засудженого на захист.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, який підтримав доводи
касаційного подання і просив відмовити у задоволенні касаційних скарг, виступ
представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_4, яка підтримала доводи
касаційних скарг, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла до
наступного.

За
змістом ст. 152 КК України згвалтування вважається закінченим злочином з
моменту початку насильницького статевого акту. Закінчення насильником статевого
акту у фізіологічному розумінні для визнання згвалтування закінченим не
вимагається.

Суд
першої інстанції визнав і про це зазначив у вироку (а. с. 135 т. 2), що того
вечора, безпосередньо після скоєння згвалтування, неповнолітній ОСОБА_5,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, погрожуючи малолітній потерпілій
ОСОБА_7 фізичним насильством і використовуючи її безпорадний стан, задовольнив
з нею статеву пристрасть неприродним способом.

На
допитах, які проводились за участю захисників, засуджений ОСОБА_5 неодноразово
підтверджував дані про те, що він дійсно мав статевий акт із малолітньою
ОСОБА_7. Про це він у деталях розповідав і на очній ставці з потерпілою.

Сама
потерпіла під час допитів на досудовому слідстві і в судовому засіданні послідовно твердила, що
засуджений дійсно згвалтував її і задовольнив статеву пристрасть неприродним
способом.

Дані
про те, що малолітню ОСОБА_7 було згвалтовано підтверджували свідки. Під час
проведення судово-медичних експертиз у малолітньої потерпілої ОСОБА_7 були
виявлені тілесні ушкодження, характерні для згвалтування. Ці дані
підтверджували й допитані експерти.

Зазначені
обставини місцевий суд належним чином не перевірив, не зіставив їх із іншими
доказами і зробив, на думку колегії суддів,
поспішні висновки щодо кваліфікації дій засудженого за ст. 15, ч. 4
ст.152 КК України.

Суд
апеляційної інстанції, перевіряючи справу за апеляцією, не звернув уваги на ці
недоліки місцевого суду, не усунув їх і погодився з юридичною оцінкою дій
засудженого за даним конкретним епізодом обвинувачення.

За
таких обставин ухвала апеляційного суду є необгрунтованою і підлягає
скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд. Під час якого
належить повно й об'єктивно
перевірити матеріали справи, проаналізувати всі докази, в тому числі ті, які
покладені в основу вироку; особливу
увагу слід звернути на зазначені недоліки, а також на суперечливі висновки
експертних досліджень і в залежності від встановленого прийняти відповідне
рішення щодо ОСОБА_5.

У
разі доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, рішення апеляційної
інстанції в частині визначення йому покарання слід вважати м'яким.

Що
ж до інших доводів касаційних скарг, то вони можуть бути перевірені при новому
апеляційному розгляді справи.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 394 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання
прокурора задовольнити, а касаційні скарги ОСОБА_5, його захисника - адвоката
ОСОБА_6 та законних представників ОСОБА_4 і ОСОБА_4 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 березня 2006 року
скасувати, а кримінальну справу щодо ОСОБА_5 - направити на новий апеляційний
розгляд.

Судді:

Мороз М.А.
Редька А.І. Заголдний
В.В.