УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
березня 2007 року м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Томенчука Б.М.,

суддів Стефанів
Н.С., Флісака Р.Й.

з
участю: прокурора Грищука В.І.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши 19
березня 2007 року у відкритому судовому засіданні справу за апеляцією
прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції
засудженого ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на
вирок Коломийського міськрайонного суду від 5 грудня 2006 року,-

встановила:

Вказаним
вироком ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя
АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з середньою освітою, не
працюючого,одруженого на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не
судимого засуджено за ст.286 ч.3 КК України на 9 років 6 місяців позбавлення
волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_2 залишено
без змін - тримання під вартою, а початок строку відбування покарання йому
ухвалено обчислювати з 17.08.2002 року.

Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_2 на користь:
ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 по 1500грн. моральної шкоди кожному; ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 по 25000грн. моральної шкоди
кожному;

ОСОБА_11, ОСОБА_12 по 50000грн. моральної шкоди кожній;
ОСОБА_13 10000грн. моральної, 1303грн.
10коп. матеріальної шкоди та 70грн. за оплату праці адвокату; ВАТ
„Івано-Франківськгаз" 7782грн 14коп. матеріальної шкоди; Коломийського ТМО
255грн., Івано-Франківської обласної клінічної лікарні 10971грн. 10коп.,
Чернівецької лікарні швидкої мед.допомоги 260 грн. 82 коп. за лікування
потерпілих; Львівського НДІСЕ 7276грн. 27 коп., Київського НДІСЕ 2790грн. 40
коп. та експерта ОСОБА_14 170грн. за
проведення експертиз.

Справа №
11-79/2007р. Головуючий
у І інстанції Васильковський В.М.

Категорія
286 ч.

3З КК
України

Позовні заяви ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про стягнення
матеріальної шкоди, а ОСОБА_17 та ОСОБА_16 ще і моральної шкоди залишено без
розгляду.

У позові ВАТ „Івано-Франківськгаз" про відшкодвання
моральної шкоди -відмовлено.

Судом також
вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_2 визнано винуватим в тому, що ІНФОРМАЦІЯ_2
приблизно о 16год. він керуючи автомобілем „Опель-Кадет" виїзджаючи з
території АЗС що в смт.Отинія Коломийського району на головну дорогу
„Стрий-Чернівці" грубо порушив п.п.8.1, 8.4 „в", 10.1. 10.2 Правил
дорожнього руху, вчинив виїзд у забороненому місці в зоні дії дорожнього знаку
3.21 „В"їзд заборонено", перед початком руху з АЗС не переконався, що
це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руку, не дав дорогу
автомобілю ГАЗ-5204 під керуванням водія ОСОБА_18, який рухався по дорозі
„Чернівці-Стрий" у напрямку м.Стрий по правій смузі руху. Виїхавши на
головну дорогу ОСОБА_2 допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ-5204, внаслідок
чого водій ГАЗ-5204 ОСОБА_18 втратив можливість керувати автомобілем, тому
змінив напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу, де зіткнувся із автопоїздом
автомобіля КАМАЗ та причепа СПАЗ (автоцистерна) під керуванням водія ОСОБА_3,
що рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок допущених ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху і сталася ДТП,
під час якої загинули водій автомобіля ГАЗ-5204 ОСОБА_18 пасажири, які
знаходились на автомашині ГАЗ-5204 ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22.
Пасажири цього ж автомобіля ОСОБА_15 та ОСОБА_13 отримали тяжкі тілесні
ушкодження небезпечні для життя, а водій автомобіля КАМАЗ ОСОБА_3 та пасажир
цього автомобіля ОСОБА_4 отримали легкі тілесні ушкодження, які спричинили
короткочасний розлад здоров"я.

Порушення ОСОБА_2 вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху знаходиться
у прямому причинному зв"язку між вчиненими порушеннями та передбаченими
законом суспільно-небезпечними наслідками.

В своїх апеляціях засуджений ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_1, вважають
вирок однобічним, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним
обставинам справи. Зокрема, що суд безпідставно інкримінував йому порушення
дорожнього знаку 3.21 „В"їзд заборонено". Не взяв до уваги висновки
експертів, які виїзджали на місце пригоди і безпосередньо оглядали транспортні
засоби, що суд „перекрутив" покази свідків та висновки експертиз, про те,
що ніби-то зіткнення автомобіля ГАЗ-52 з автомобілем „Опель" було лобовим,
а не боковим.

Також вважає, що судом було грубо порушено норми КПК України, тобто справу
було передано в Коломийський міськрайонний суд, який при постановленні вироку
не дав оцінки протиречивим висновкам експертиз, взявши до уваги одні покази і
відхилив інші, не вказав чому.

Також апелянти вважають, що досудове слідство з першого
дня проводилося упереджено, як і проведення Київським НДІ експертизи.
Експертам, яким було заявлено відвід, питання про їх відвід судом, не
вирішувалося. Оскільки в основу обвинувачення судом покладено висновок
експертів Київського НДІ, який суперечить фактичним обставинам справи, а також
протокол огляду та схему до протоколу огляду місця пригоди і інші необ"єктивні
докази, тому просять вирок суду скасувати, а справу провадженням закрити, у
зв"язку з відсутністю у його діях складу злочину.

Заслухавши
доповідь судді, доводи прокурора про законність та обгрунтованість вироку, який
одночасно подав письмове клопотання про відмову від своєї апеляції, прокурором,
який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, пояснення
засудженого та його захисника, адвоката ОСОБА_1, які підтримали подані
апеляції, потерпілу ОСОБА_6, яка вважає апеляції засудженого та його захисника
такими, що не підлягають задоволенню, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи і мотиви

апеляцій,
колегія судців вважає, що подані апеляції не підлягають задоволенню з таких
підстав.

Висновки суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_2 відповідають
фактичним обставинам справи і грунтуються на зібраних досудовим слідством та
належно досліджених і правильно оцінених в судовому засіданні доказах.

Сам засуджений, як на досудовому слідстві, так і в
судовому засіданні не заперечив, що 13.08.2002р. він дійсно виїзджав із АЗС, що
в смт.Отинія, на головну дорогу на якій зліва від себе побачив приблизно за
150-200м. автомашину ГАЗ-52, яка рухалася в його сторону.

Оскільки при виїзді із АЗС він ніякого знака не бачив, тому виїзджав на головну
дорогу зліва по відношенню до АЗС і мав намір повернути направо в сторону
смт.Отинія.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_2 при відтворенні
обставновки і обставин події ствердив, що при виїзді із АЗС його автомашина
зупинилася на відстані 2,7м. від проїзджої частини головної дороги, а
автомашину ГАЗ він побачив на відстані 76м.

При таких обставинах, відповідно до дії дорожнього знаку 3.21 „В'їзд
заборонено" який зображено на фототаблиці (т.1 а.с.64), ОСОБА_2 не мав
права виїзджати на головну дорогу. При умові ж виїзду на головну дорогу, він
зобов'язаний був пропустити транспорт, який рухався зліва від нього, незалежно
від наявності чи відсутності дорожнього знака 3.21 ПДР.

Твердження засудженого про те, що ніби-то ДТП відбулося з вини водія автомашини ГАЗ-52 ОСОБА_18, який
з"їхав за межі проїзджої частини головної дороги де і відбулося зіткнення
причепа ГАЗ-52 із його автомашиною „Опель-Кадет" є такими, що не
відповідають фактичним обставинам справи, оскільки характер та розташування
транспортних засобів після ДТП, а також розташування деформацій, завданих
автомашині „Опель-Кадет" внаслідок ДТП, свідчать про те, що автомашина
засудженого не могла знаходитись в положенні як зображено на фотознімку (т.1
а.с.64), тобто лівою стороною по відношенню до автомобіля ГАЗ-52, так як
основний удар, зіткнення, автомашини „Опель-Кадет" відбулося спереді
справа, про що свідчить фотознімок (т.1 а.с.9), а також висновок судової
транспортно-трасологічної експертизи від 8.08.2006р. проведеної Київським
НДІСЕ, що суд і взяв до уваги.

Ці та інші об"єктивні докази суд обгрунтовано взяв до уваги оскільки
вони стверджуються і показами потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що
автомобіль ГАЗ-52 рухався їм на зустріч прямолінійно, без бокових відхилень,
так що причепа САКа за ним не було видно.

Також обгрунтовано суд взяв до уваги і те, що первинний контакт між
автомобілем ГАЗ-52 із автомашиною „Опель-Кадет"
відбувся на смузі руху автомашини ГАЗ-52, яка рухалася по головній дорозі,
а зіткнення причепа САК, який буксирувався автомашиною ГАЗ-52, з автомобілем Опель не було, про що
стверджує і висновок експертизи №2377 від 1.11.2002р.

Таким чином
колегія суддів вважає вирок суду законним та обгрунтованим.

Вказана у вироку кваліфікація дій засудженого відповідає встановленим судом
обставинам справи. Призначене йому покарання відповідає вимогам ст.65 КК
України. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про
особу винного та обставини встановлені судом, які пом"якшують покарання.

Підстав для
скасування чи зміни вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Цивільні позови
судом також вирішено згідно вимог чинного законодавства.

Доводи апелянтів про те, що як досудовим слідством, так і судом було
істотно порушено кримінально-процесуальне законодавство не грунтується на
матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи всі
проведені слідчі дії під час досудового слідства відповідають вимогам закону.

Зокрема і протоколи огляду місця події із схемами та
фототаблицями, і протоколи відтворення обставновки і обставин події, і судові
експертизи та інші слідчі дії були проведені відповідно до закону.

Також
відповідно до чинного законодавства дана справа була передана на розгляд в
Коломийський міськрайоний суд.

Суд же при
постановленій вироку дав правильну правову оцінку здобутим в сукупності
доказам та належним чином мотивував доведеність вини засудженого.

Отже, ні
порушень кримінально-процесуального закону, ні матеріального закону, які б
тягли скасування вироку, колегія суддів не вбачає, а тому подані апеляції не
підлягають до задоволення.

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляції
засудженого ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок Коломийського міськрайонного суду від 5
грудня 2006 року відносно вказаного засудженого - без зміни.