У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні 23 липня 2015 року апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року у кримінальному провадженні № 120 131 100 600 078 84 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, судимого:
- 29.05.2006 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 09.11.2009 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, що звільнився умовно-достроково 04.10.2012 року на 10 місяців 23 дня,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, маючи не зняті і не погашені в установленому законом порядку судимості, повторно вчинив корисливий злочин за наступних обставин.
А саме, 13 жовтня 2013 року, приблизно об 11 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в побутовому приміщенні на першому поверсі ТРЦ Гулівер за адресою: м. Київ, площа Спортивна, 1-а, діючи повторно, з метою викрадення чужого майна, підійшов до стелажу, на якому знаходилась жіноча сумка ОСОБА_8 , та, вважаючи, що його діє є непомітними для інших осіб, з вказаної сумки таємно викрав 1400 гривень та мобільний телефон Самсунг, вартістю 700 грн., після чого залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну 2100 грн.
Не погоджуючись із зазначеним вироком, обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказав на порушення його права на захист, оскільки йому не було призначено захисника та він не був присутнім в останньому судовому засіданні, а тільки отримав копію вироку, а також не були зібрані довідки, що характеризують його особу з місця проживання та роботи, про сімейний стан та стан здоров`я.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, що повністю підтримали доводи апеляційної скарги щодо звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, пояснення прокурора, що заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювались.
Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, які фактично не оспорюються і в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не перевіряє відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Колегія суддів не вважає порушення права ОСОБА_7 на захист з підстав відсутності у нього захисника, оскільки, як убачається з матеріалів кримінального провадження, такого клопотання він не заявляв, а участь захисника в даному провадженні не є обов`язковою.
При заявлені ж такого клопотання обвинуваченим, що утримується під вартою, суду апеляційної інстанції, воно було задоволено і в апеляційному провадженні за апеляційної скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 інтереси останнього захищав адвокат ОСОБА_6 за дорученням Київського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на підставі ухвали суду апеляційної інстанції від 14 липня 2015 року про призначення захисника.
Не ґрунтуються на матеріалах провадження і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про порушення його прав та його засудження без його участі, з підстав того, що він не був присутній в останній день судового засідання при проголошенні вироку, оскільки, дійсно, відповідно до журналу судового засідання, 15 травня 2015 року було тільки проголошено вирок, копію якого ОСОБА_7 тоді ж і отримав, а також, на виконання вироку, ОСОБА_7 відразу ж був затриманий (а.п. 151, 155, 158).
Вихід суду з нарадчої кімнати у визначений час і дату та проголошення вироку не пов`язано з наявністю в залі суду учасників судового провадження і ніяким чином не свідчить про порушення прав ОСОБА_7 в цій частині.
Інших доводів щодо порушення вимог кримінального процесуального закону в апеляційній скарзі обвинуваченого не вказано, як не знайшов їх і суд апеляційної інстанції в даному провадженні, у тому числі і ті, які б могли слугувати підставою для скасування вироку суду та призначення нового розгляду у відповідності до приписів ст.ст. 412, 415 КПК України.
Призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, який, згідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, особи обвинуваченого, що раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, але належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і невдовзі після сплину умовно-дострокового строку, на який його було звільнено від покарання, призначеного за попереднім вироком, знову вчинив умисний корисливий злочин, що правильно суд першої інстанції розцінив як його небажання стати на шлях виправлення.
В даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 ухилявся від правосуддя, у зв`язку з чим був оголошений у розшук і притягнутий до відповідальності лише в травні 2015 року за злочин учинений ним в жовтні 2013 року.
При призначенні обвинуваченому покарання судом першої інстанції були враховані і обставини, на які посилається ОСОБА_7 в апеляційній скарзі.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він працював, підтверджуються тільки даними клопотання ТОВ Чавіс, з яких видно, що він працював в даному ТОВ тільки з лютого по травень 2015 року, між тим, матеріали кримінального провадження не містять даних щодо його офіційного працевлаштування за інший період його перебування на свободі, що не оспорюється стороною захисту в суді апеляційної інстанції.
За місцем проживання ОСОБА_7 характеризується формально, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.
ОСОБА_7 є повнолітнім, неодружений, що і вказує на його сімейний стан.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_7 опікує тітку літнього віку, яка потребує стороннього догляду, за відсутністю інших піклувальників, - не підтверджується матеріалами кримінального провадження. Не надані такі дані і суду апеляційної інстанції. Будь-яких клопотань з цього приводу учасниками провадження заявлено не було.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_7 , суд не встановив.
За наведеним та обставинами того, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, відсутність претензій зі сторони потерпілої, суд першої інстанції і призначив обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, але не в максимальних межах, встановлених в санкції даного закону, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
За викладеним апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Вирок Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року у кримінальному провадженні № № 120 131 100 600 078 84 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, що утримуються під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3