Справа
№ 11-139 2007р. Головуючий
- Котенко О.А. Категорія
- ст. 164 ч.2 КК Доповідач - Пархоменко О.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року лютого 22 дня колегія
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого - Безверхого О.М.,

суддів - Пархоменко О.М., Сахнюка
В.Г.,

з участю

прокурора -
Мусієнко О.В.,

засудженого -
ОСОБА_1,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Ковпаківського районного суду міста Суми від 21 грудня 2006р.

яким, - ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, меш­канець АДРЕСА_1; раніше судимий:

20.01.1997р. за
ст.114, 46-1 КК
України до позбавлення волі строком на 1 рік, з відстро­чкою виконання вироку на 1 рік; 3.06.1998р. за ст.ст.81 ч.4, 44, 17, 86-1,
44,42, 43 КК України до позбавлення волі
строком на 3
роки; 29.08.2000р. звільнений умовно-достроково на 8 місяців 6 днів постановою
районного суду;

засуджений
за ст. 164 ч.2 КК
України до обмеження волі строком на 1
рік 6 місяців.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання у виді одного року
шести місяців обмеження волі, що в перерахунку складає дев"ять місяців
позбавлення волі, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком суду від 3.06.1998р. у виді трьох місяців
позбавлення волі і остаточно призначено покарання у виді позбавлення
волі строком один рік.

Як зазначено у вироці ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за скоєння
такого злочину.

Згідно рішення Зарічного районного суду м.Суми від 11 листопада 1994 року ОСОБА_1,
зобов'язаний виплачувати аліменти на утримання доньок ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини від усих
видів заробітку щомісячно, до досягнення доньками повноліття, на користь матері
дітей ОСОБА_4.

Проте ОСОБА_1 за період з 30 серпня 2000
року і до 13 вересня 2005 року злісно
ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей і
допустив заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття у розмірі 1998 грн. 34
коп., та доньки ОСОБА_2, у розмірі 3647
грн. 27 коп.
Всього сума заборгованості склала 5645
грн. 61 коп.

В апеляції засуджений просить пом"якшити призначене судом покарання,
справу направити на новий судовий розгляд іншим складом суду. Свої вимоги
мотивує тим, що 3 жовтня 2005 року він сплатив
колишній дружині 7300 грн.,
суму яка перевищувала розмір боргу по аліментам. Вважає, що в суді були всі
підстави застосувати до нього ст.7 КПК України та не враховувати судимість за 1998 рік.

У доповненні до апеляції ОСОБА_1 посилається на
добровільне погашення ним боргу по аліментам. Вину свою повністю визнає, кошти
на утримання дітей не сплачував по поважній причині, не мав постійного
заробітку, дружина не наполягала на суворій мірі покарання. Просить
пом"якшити призначене судом покарання.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав доводи апеляції, висновок прокурора про залишення вироку
без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченому
ст. 164 ч.2 КК
України за обставин, зазначених у вироку, в апеляції не оспорюється.

Що стосується доводів засудженого про невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок суворості, то колегія
суддів вважає їх необгрунтованими.

Міра покарання засудженому призначена у відповідності з вимогами ст.65 КК
України.

Суд при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, дані про особу засудженого, обставини, які пом"якшують
покарання, у тому числі і ті на які є посилання в апеляції, і з урахуванням цього призначив покарання за ст. 164 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України,
нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті у виді обмеження
волі.

Оскільки виплата аліментів ОСОБА_1 не здійснювалась за період із ЗО серпня 2000 року і до 13 вересня 2005 року, то суд першої інстанції при призначенні
покарання законно застосував вимоги ст.71 КК України, призначивши покарання за
сукупністю вироків.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 29 серпня 2000 року був
звільнений постановою суду умовно-достроково від відбування покарання у виді
позбавлення волі на 8 місяців 6 днів (а.с.105).

Обставин, які б давали підстави для звільнення ОСОБА_1 від кримінальної
відповідальності чи від покарання у справі не має.

Разом з тим, колегія суддів звернула увагу на неточність у резолютивній
частині вироку, яка підлягає усуненню.

Суд, призначаючи покарання Павлюченку за ст. 164 ч.2 КК України у
мотивувальній частині вироку, посилаючись на пом"якшуючих вину обставин,
та умотивувавши при цьому своє рішення, застосував ст.69 КК України, проте у
резолютивній частині вироку, помилково не послався на цей закон. А тому колегія
суддів вважає за можливе уточнити вирок в цій частині.

Керуючись ст.ст.
362, 365, 366, 377 КПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Вирок Ковпаківського районного суду міста Суми від
21
грудня 2006 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію
засудженого - без
задоволення.

Уточнити резолютивну частину вироку в тій частині,
що покарання за ст. 164
ч.2 КК
України призначене ОСОБА_1 із застосуванням ст. 69 КК України.