Справа №1-114/10 16.11.2010 16.11.2010 16.11.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-716-2010 Головуючий у 1-й інстанції: Черніков В.І.
Категорія: ст.390 КК України Доповідач у 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючої Маркової Т.О.,

суддів Кателіна В.П., Пустовара М.Л.,

за участю прокурора Якименка О.П.,

засудженого ОСОБА_2,

16 листопада 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Новобугського районного суду Миколаївської області від 1 вересня 2010 року, яким:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, судимий 17.01.2007 р. Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. 03.04.2007 р. постановою того ж суду направлений для відбуття покарання до кримінально-виконавчій установи. 09.10.2009 р. постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області невідбуту частину покарання у виді 1 року 5 місяців 24 дні замінено на обмеження волі з відбуттям покарання у Новобузькому виправному центрі Миколаївської області № 103;

- засуджений за ч.1 ст.390 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком від 17.01.2007 р. і остаточно призначено до відбуття - 1 рік 2 місяці позбавлення волі.

За вироком ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що відбуваючи покарання у виді обмеження волі у Новобузькому виправному центрі № 103, систематично порушував встановлені правила проживання у вказаній установі, а саме:

- 7 грудня 2009 року вжив спиртні напої, за що притягнутий до стягнення в виді поміщення в дисциплінарний ізолятор на 3 доби;

- 27 січня 2010 року вжив спиртні напої, за що поміщений до ізолятору на 2 доби;

- 11 лютого 2010 року вжив спитрні напої, за що поміщений до ізолятору на 10 діб.

В апеляції засуджений просить помякшити призначене покарання та належно обчислити строк відбутого покарання.

Вважає, що суд при постановленні вироку не врахував, що він (ОСОБА_2В.) за вище зазначені нарушення правил проживання утримувався у дисциплинарному ізоляторі, який є більш суворою мірою відбуття покарання, ніж обмеження волі, протягом 3 місяців. На думку апелянта, цей строк має бути зараховано у відбуте покарання у виді: один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Також просить зарахувати відбуте покарання у СІЗО та кримінально-виконавчій установі і строк утримання під вартою під час етапування до виправного центру у період з 9 жовтня до 11 листопада 2009 року.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого на підтримку апеляції, думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів визнає апеляцію такою, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_2 у визнаному судом обвинуваченні за обставин, викладених у вироку, підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами. Встановленим фактичним обставинам справи судом 1-ї інстанції надано належну оцінку. Дії засудженого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.390 КК України.

Вирок у цій частині апелянтом не оспорюється.

Що стосується призначеного засудженому покарання, то воно визначене у межах санкції ч.1 ст.390 КК України, у відповідності з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням суспільної небезпеки скоєного (злочин середньої тяжкості), задовільної характеристики, обставин, що помякшують покарання (визнання вини та каяття).

ОСОБА_2 раніше судимий, скоїв новий умисний злочин у період відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про вперте небажання стати на шлях виправлення.

Тому рішення суду про необхідність обрання йому покарання у виді позбавлення волі та на визначений у вироку строк є вірним і належно вмотивованим.

При призначенні покарання, суд, врахувавши вище зазначені помякшуючі обставини та характеристику підсудного, визначив йому покарання у нижчій межі санкції кримінального закону.

Обставин для призначення менш суворого покарання, тобто застосування ст.69 КК України, колегія суддів не вбачає.

За сукупністю вироків застосовано принцип часткового складання покарань і за попереднім вироком приєднано не відбуте покарання у вигляді лише 2 місяців позбавлення волі, що також не можна вважати надмірно суворим.

Відносно доводів апелянта про відбуття ним покарання у дисциплінарному ізолятору протягом трьох мясяців під час досудового слідства по чинній кримінальній справі, то вони є беспідставними, оскільки не підтверджені належними доказами.

Те, що за дисциплінарні порушення ОСОБА_2 був поміщений до ізолятору на 2,3 і 10 діб, не є підставою для перерахування відбутого ним покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, колегія суддів, зважаючи на положення ч.2 ст.58 Кримінально-виконавчого кодексу України, визнає за необхідне задовольнити апеляцію щодо зарахування у відбуте покарання часу слідування засудженого під вартою з криінально-виконавчої установи до виправного центру у період з 9 жовтня до 12 листопаду 2009 року (а.с.55,56).

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 1 вересня 2010 року у відношенні засудженого ОСОБА_2 змінити.

Зарахувати у відбуте засудженим ОСОБА_2 покарання час слідування ним під вартою до виправного центру у період з 9 жовтня до 12 листопаду 2009 року.

В іншій частині вищезазначений вирок залишити без зміни.

Головуюча

Судді: