Справа №11-503/11 09.08.2011 03.08.2015 03.08.2015
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду

Миколаївської області у складі: головуючого: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_5 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 квітня 2011 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львів, громадянин України, українець, з середньо - спеціальною освітою, не одружений, мешканець АДРЕСА_1 , судимий:

-вироком Первомайського окружного суду Миколаївської області від 10.01.1993 року за ст. 94 КК України( в ред. 1960 року) до покарання у виді 10 років позбавлення волі;

-вироком Первомайського районного суду Миколаївської області від 18.04.2002 року за ч. 1 ст. 309, 71 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.04.2004 року за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі;

-вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.09.2010 року за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки;

засуджено:

-за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

-п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч.І ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим, призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 вересня 2010 року і остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 34877 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. та судові витрати на користь НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області за проведення експертиз в розмірі 1212 грн. 60 коп..

За вироком суду першої інстанції, 11 жовтня 2010 року, близько 17 годин 30 хвилин, на літньому майданчику магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на вул. Жуковського, буд. 31 у м. Первомайську Миколаївської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, між засудженим ОСОБА_5 і ОСОБА_8 сталася сварка. В ході штовханини, потерпілий падаючи розвернувся до ОСОБА_5 спиною, а останній маючи намір на навмисне позбавлення життя ОСОБА_8 , дістав з кишені ножа, якого приніс з собою і правою рукою завдав ним прямого удару зверху вниз в область задньої поверхні грудної клітини зліва, спричинивши проникаюче поранення. Коли ОСОБА_8 розвернувся обличчям до ОСОБА_5 - останній завдав йому ще одного удару ножем зверху вниз в область передньої частини грудної клітини зліва, спричинивши проникаюче поранення. Від отриманих тілесних ушкоджень через нетривалий час ОСОБА_8 у Первомайській центральній районній лікарні помер.

Крім того, 12 жовтня 2010 року, близько 09.00 години, біля об`єкту незакінченого будівництва, розташованого по АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 зірвав верхівку з листям та суцвіттям рослини коноплі і, поклавши їх до кишені, переніс до місця тимчасового проживання - квартиру АДРЕСА_3 , де її висушив, подрібнив та зберігав при собі для особистого вжитку, без мети збуту. В ході обшуку у нього було виявлено та вилучено згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом (каннабісом), вагою 124,115 гр.

В апеляції засуджений ОСОБА_5 просить скасувати вирок суду, перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК України, пом`якшивши йому покарання. Одночасно ОСОБА_5 просить повернути кримінальну справу на додаткове розслідування, або направити до того ж суду для проведення нового судового розгляду.

Вважає, що слідчий не мав підстав для перекваліфікації його дій з ч. 1 ст. 115 на п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки на той момент йому вже було висунуто обвинувачення і органам досудового слідства було відомо про його попередні судимості.

Також апелянт вказує, що суд при постановлені вироку керувався не фактичними обставинами справи, що були встановлені в ході судового слідства, а тими, що були встановлені в ході досудового слідства, які не відповідають дійсності. Суд, посилаючись на показання свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які пояснювали на досудовому слідстві, що причиною конфлікту між ним і ОСОБА_8 стало те, що останній захищав ОСОБА_11 , до якого ніби-то чіплявся апелянт. Однак він нікому не погрожував, не ображав і ні до кого в магазині не чіплявся. ОСОБА_8 раптово підійшов до нього і завдав йому удару кулаком в обличчя, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_12 . Під час з`ясування причин такої поведінки ОСОБА_8 , вони почали штовхатися, а потім потерпілий схопив зі столу пляшку, розбивши її почав насуватися до нього, захищаючись, він завдав йому удару ножем в грудну клітину. При нанесенні удару ОСОБА_13 похитнувся, тому удар і прийшовся в ліву частину грудної клітини. Другий удар він завдав рефлекторно, оскільки знаходився у збудженому нервовому стані. Вся бійка продовжувалася декілька секунд і, коли він виходив з літнього майданчика, ОСОБА_8 залишався стояти на ногах, а потім самостійно вийшов з магазину.

Також вказує, що свідчення ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 щодо відсутності розбитої пляшки в руках ОСОБА_8 , є неправдиві, оскільки вони являються друзями загиблого, і судом їхні свідчення не були досліджені достатньо ретельно. Наголошує, що ніж він взяв у продавця бару, щоб порізати сосиски і пригостити ними чоловіка, який сидів поряд.

Засуджений не погоджується також з висновком суду щодо його особливої небезпечності для суспільства і пояснює, що пройшло майже 20 років з того часу, якх ним було вчинено злочин проти життя людини. Його попередні вчинки (обумовлені неправильною поведінкою потерпілих, які потім просили не карати його суворо. Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги його позитивну характеристику з місця проживання, оскільки в ній вказано, що конфліктів з сусідами він не мав, і не вказав пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття, явку з повинною і сприяння розкриттю злочину.

В запереченнях на апеляцію засудженого представник потерпілого ОСОБА_16 просить вирок залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_17 - без задоволення, оскільки версія засудженого щодо того, що він захищався не підтвердилася дослідженими у судовому засіданні доказами. Свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_18 пояснювали, що ніж знаходився у ОСОБА_5 і, після вчиненого злочину, він забрав його з собою. Також вказує, що ОСОБА_5 не вперше вчиняв аналогічні злочини, на шлях виправлення не став.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 в підтримку доводів своєї апеляції, думку прокурора який вважає вирок законним і обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про наявність вини ОСОБА_5 у вчинених злочинах за казаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка.

У судовому засіданні ОСОБА_5 повністю свою вину визнав у вчиненні зпочину, передбаченому ч. 2 ст. 309 КК України, тобто в незаконному придбанні та вберіганні наркотичного засобу без мети збуту, однак повністю не визнав вину у вчиненні навмисного вбивства ОСОБА_8 .

Засуджений пояснював, що він дійсно 11.10. 2010 року, приблизно о 16 годині знаходився в магазині «Анастасія» у м. Первомайську Миколаївської області. В магазині він вживав пиво, а потім придбав дві сосиски і запросив до свого столу незнайомого йому чоловіка. Напроти його столу сиділа компанія незнайомих йому осіб і розпивали спиртні напої, вели себе визиваючи і він зробив їм зауваження.

Один чоловік із компанії підійшов до нього і почав йому грубити, а пізніше це зробив і потерпілий ОСОБА_8 . Потім він пішов взяти ніж у продавця магазину з метою порізати сосиски. Коли він повернувся до свого столу, на його місці видів потерпілий і в його адресу виражався нецензурною лайкою. Між ними виникла сварка в ході якої потерпілий розбив пусту пляшку з під пива і правою рукою намагався завдати йому удару в обличчя. Він на випередження наніс удар ножем з низу в верх в передню частину тулуба ОСОБА_8 , протягнувши ніж назад до себе. Після удару потерпілий похилився, а рука з розбитою пляшкою по інерції рухалася в його сторону. Відхилившись від удару, він наніс ОСОБА_8 другого удару ножем з верху в низ в спину, а потім вийшов з літньої площадки магазину і в той вечір поїхав автобусом до міста Києва де проживає його співмешканка.

Крім того, 12.10. 2010 року, близько 9 години, біля будівельного майданчика, зірвав декілька верхівок з листям та суцвіттям дикоростучої рослини коноплі, в квартирі висушив, а потім подрібнив її. Отриману речовину в пакеті поклав в шкарпетку, яку в подальшому було вилучено працівниками міліції.

Однак, вина засудженого у вчиненні навмисного вбивства повністю (підтверджена поясненнями свідків та іншими доказами які містяться в матеріалах справи. Так, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_10 пояснили, що 11.10. 2010 року, у вечірній час знаходилися на літньому майданчику магазину «Анастасія» в м. Первомайську. Між потерпілим та ОСОБА_5 виникла сварка в ході якої останній завдавав удари ОСОБА_8 ножем спочатку в спину, а потім в грудну клітину. Аналогічні пояснення суду надали свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , Показання зазначених свідків також повністю спростовують версію засудженого про самозахист, оскільки ніхто з них не бачив в руках ОСОБА_8 розбитої пляшки форми «розочки».

Доводи апеляції засудженого про перекваліфікацію його дій на ч.2 ст. 121 КК України являються є безпідставні і спростовуються сукупністю досліджених судом показів викладених у вироку суду. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що умисел ОСОБА_5 був направлений на позбавлення життя ОСОБА_8 , оскільки про це свідчить характер його дій, тобто нанесення ударів ножем в життєво важливі органи в спину і ліву частину грудної клітини, що спричинило смерть потерпілого. У ОСОБА_5 не було необхідності застосовувати ніж, оскільки цього не потребували перш за все обставини події і в цьому не було необхідності.

Твердження апелянта в тому, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також те, що слідчий не мав право перекваліфіковувати його дії з ч.І ст. 115 КК України на п.13 ч.2 ст. 115 КК України є не переконливі. Перекваліфікація дій обвинуваченого в ході досудового слідства передбачено нормами кримінально - процесуального закону України, а порядок пред`явлення, зміни і доповнення обвинувачення відображено в ст.ст. 140-142 КПК України. Остаточне обвинувачення ОСОБА_5 пред`явлене 8 грудня 2010 року, яке викладене у вироку суду першої інстанції і тотожне обвинуваченню викладеному органами досудового слідства, а також обвинуваченню викладеному в обвинувальному висновку, затвердженого прокурором.

Доводи апелянта в тому, що смерть потерпілого настала по вині медиків, які своєчасно не прибули на місце події, і не надали йому необхідної допомоги спростовуються висновком судово медичної експертизи №284 від 12.10.2010 року (а.с.30-32) із якої слідує, що у трупа виявлені тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітини зліва, передньої поверхні грудної клітини зліва, з пошкодженням верхньої долі лівої легені, травматичного гемоперікарду (накопичення крові в навколосерцевій сумці), також травматичного лівостороннього гемотораксу (накопичення крові в лівій плевральній порожнині). З такими ранами потерпілий міг жити невеликий проміжок часу - декілька десятків хвилин. Характер завданих ОСОБА_8 пошкоджень вказує на високу небезпечність для його життя і на те, що умисел ОСОБА_5 був направлений саме на позбавлення життя потерпілого.

Згідно висновкам судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 хронічними психічними захворюваннями не страждав і не страждає, під час вчинення злочину контролював свої дії, однак є ознаки емоційно неврівноваженого розладу особистості (а.с.173).

Як свідчать матеріали кримінальної справи, ОСОБА_5 вину в скоєні злочину за п.13 ч.2 ст. 115 КК України не визнав, щиро не розкаявся у вчиненому, і недостовірними свідченнями перешкоджав органам досудового слідства у розкритті злочину. Такі доводи засудженого, як щире каяття, явку з повинною, сприяння розкриттю злочину, суд не взяв до уваги тому, що вони не є недостовірними і свідчать про намагання засудженого уникнути призначеного покарання за вчинені злочини.

У зв`язку з вищевказаним, покарання ОСОБА_5 призначено у відповідності до вимог ст. 65-67,. 70, 71 КК України, враховано характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу засудженого, який раніше судимий за аналогічний злочин до позбавлення волі, а після звільнення з місць позбавлення волі скоїв ще ряд злочинів, один з яких заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, негативну характеристику з виправної колонії в якої Гощинський відбував покарання за скоєний злочин за ч. 307 ч. 2 КК України в якої зазначено, що останній схильний до непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізовують роботу установ, характер зухвалий, потайний, брехливий, на шлях виправлення не став (а.сп 188). Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тому, що характер вчинених ОСОБА_5 протягом життя злочинів свідчать про його схильність до вчинення особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я людини, його небажання стати на шлях виправлення, а тому покаранням у виді позбавлення волі на певний строк - неможливе. Крім цього, судом вірно враховано обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочину і вірно призначено покарання за сукупністю вироків з Застосуванням норм ст. 71 КК України.

Підстав для скасування вироку, перекваліфікацію дій засудженого, пом`якшення призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА
Апеляцію засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 квітня 2011 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.

головуючий

Судді