Справа № 371/2068/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/140/15 Доповідач у 2 інстанції Матюшко
Категорія 18 05.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
05 березня 2015 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 , на вирок Миронівського районного суду Київської області від 04 грудня 2014 року, яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потік Миронівського району Київської області, українця громадянина України, з середньою освітою , не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- вироком Миронівського районного суду Київської області від 11.06.2012 року за ст.185 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;

- 19.11.2012 року Миронівським райсудом за ст.185 ч.2, ст..71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3роки 6 місяців,

- ухвалою Бориспільського міськрайсуду від 26.06.2014 року звільнений від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.2 ,9 ЗУ Про амністію у 2014році
Визнано винним ОСОБА_7 за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України і призначено йому покарання :

- за ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;

- за ст.185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку на три роки.

Вироком вирішена доля речових доказів.

В с т а н о в и л а :
Як зазначено у вироку обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за корисливі злочини, на шлях виправлення не став і вчинив нові злочини.

В середині вересня 2014 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, близько 12 год. обвинувачений ОСОБА_7 прийшов до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які проживають за адресою АДРЕСА_2 , де вони разом розпивали спиртні напої.

Після цього обвинувачений побачив в одній з кімнат вказаного будинку мобільний телефон чорного кольору, і у нього виник умисел на вчинення крадіжки мобільного телефону

Скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, він зайшов до кімнати, звідки повторно таємно викрав мобільного телефона марки «donod d906», який лежав на ліжку та належить потерпілому ОСОБА_9 , вартістю 400 грн. із сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 15 гривень, та з коштами на рахунку в сумі 40 грн.

Викрадений мобільний телефон поклав до кишені своїх штанів та пішов з будинку .

Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 455 грн.

10 жовтня 2014 року, приблизно о 23 годині обвинувачений ОСОБА_7 проходив АДРЕСА_1 .

З корисливих спонукань, з метою повторної крадіжки чужого майна, він зайшов на подвіря будинку потерпілого ОСОБА_11 , що розташований по АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю потерпілого та інших очевидців, під стіною приміщення гаража знайшов металеву монтировку, пішов до будинку, де за допомогою монтировки відчинив вхідні двері, зайшов всередину та у веранді на гвіздку знайшов ключі від замків.

Взявши вказані ключі, обвинувачений ОСОБА_7 повернувся до приміщення гаража, знайденими ключами відчинив двері приміщення, зайшов всередину, звідки повторно таємно викрав мопед марки Ямаха обємом двигуна 49,9 куб.см, вартістю 5000грн., пластикові каністри ємкістю по 5 літрів кожна в кількості 3 штуки, які заповнив бензином марки А-95, вартістю 16,40 грн. за 1 літр, всього 15 літрів на суму 246 грн.

Вказані пластикові каністри обвинувачений помістив до білого поліетиленового мішка, який знайшов у гаражному приміщенні та виніс його на подвір`я, а потім викотив мопеда, зачинив двері ключем, а ключі відніс до будинку та зачинив його.

Після цього викрадені каністри з бензином марки А-95 обвинувачений помістив на мопед марки «Ямаха» та викотив його з подвір`я. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 5246 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор, просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати і постановити новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати виним у вчиненні злочину, передбаченого:

- ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Обгрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт вказує, що суд безпідставно прийняв рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_7 за останні 3 роки двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, останнім вироком Миронівського районного суду Київської області від 19.11.2012 його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2014 ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.ст. 2,9 ЗУ «Про амністію у 2014 році». Однак, після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, і знову вчинив злочини. Тому сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_7 є небезпечним для суспільства у звязку з чим його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а призначене йому судом покарання за своїм видом та розміром є явно несправедливим через мякість.

Заслухавши доповідача, думку прокурора в підтримку апеляційних вимог, пояснення обвинуваченого, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Винність ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому злочинах і правильність кваліфікації його дій за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України є вірною, належним чином викладена у вироку, що ніким не оскаржується.

Як вбачається з вироку при призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, його правдиві покази, що сприяли слідству, молодий вік та те, що на обліку у нарколога та психіатра він не перебуває, викрадені мобільний телефон та мопед повернув потерпілим, останні не наполягали на позбавленні його волі. Обставини, що обтяжують покарання судом не визнано.

За наведених обставин твердження апелянта, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом і розміром є явно несправедливим через м`якість, суперечить фактичним обставинам справи, оскільки обране щодо винного покарання в межах санкції інкримінованих злочинів та за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, тобто як за видом так і за розміром, не є явно несправедливим в контексті ст. 414 КПК України, а тому колегія суддів апеляційну скаргу прокурора залишає без задоволення. Застосування судом першої інстанції щодо ОСОБА_7 ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, не суперечить вимогам закону і належним чином мотивоване у вироку.

Порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді провадження, які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. За таких обставин вирок суду є законним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Миронівського районного суду Київської області від 04 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді: