АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1935/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/129/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.ч. 1, 2 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , прокурора прокуратури Гусятинського району Тернопільської області ОСОБА_10 на вирок Гусятинського районного суду від 19 січня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою-спеціальною освітою, працюючу комірником у Яблунівському обласному комунальному дитячому протитуберкульозному санаторії, одружену, раніше судиму:

- 21 червня 2012 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.122 КК України на два роки обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 10 липня 2013 року ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області звільненої від покарання, призначеного за вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21.06.2012 року,

засуджено за ч.2 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. в дохід держави.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше судимого вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області за ч.1 ст.122 КК України на 2 роки обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків передбачених п.п. 2, 3 ст. 76 КК України, -

засуджено за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в дохід держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.

Постановлено стягнути в корись потерпілої: з ОСОБА_7 600 грн., з ОСОБА_8 400 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 250 грн. залишено без розгляду.

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнанні винними та засуджені за кримінальні правопорушення, які ними вчиненні за наступних обставин.

ОСОБА_7 30 квітня 2014 року приблизно о 7 год. 30 хв. на вул. Чайковського, а саме біля воріт домогосподарства ОСОБА_9 , що в с. Яблунів Гусятинського району під час словесної суперечки із потерпілою ОСОБА_9 , діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин між їх сім`ями, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла два удари дерев`яною палицею по лівій руці ОСОБА_9 , в результаті чого спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій кисті, синця на лівому ліктьовому суглобі з проявами забою м`яких тканин, які відносяться до легких тілесних ушкоджень що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_8 30 квітня 2014 року приблизно о 7 год. 30 хв. на вул. Чайковського, а саме біля воріт домогосподарства ОСОБА_9 , що в с. Яблунів Гусятинського району під час словесної суперечки із потерпілою ОСОБА_9 , діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин між їх сім`ями, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар дерев`яною палицею з ззаду по лівій нозі ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив останній легке тілесне ушкодження у виді синця на лівому стегні.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить вищевказаний вирок щодо неї скасувати, а кримінальне провадження закрити, в задоволенні цивільного позову потерпілої в частині стягнення моральної шкоди відмовити. Вказує, що інкриміноване їй кримінальне правопорушення не вчиняла, вирок суду є незаконним, необґрунтованим, прийнятий всупереч нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що мотивувальна частина вироку не містить опису кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним. У вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги покази одних свідків та не взяв до уваги покази інших. Стверджує, що висновки суду про винуватість обвинувачених ґрунтуються лише на показаннях потерпілої та зацікавлених свідків, відсутні відомості про характер та кількість нанесення ударів потерпілій і не з`ясовано хто саме їх наносив. Вважає, що судом допущено невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду. Крім того, позовна заява ОСОБА_9 є недійсною, оскільки оформлена у 2013 році, представлена накладна не зареєстрована, лікарняний лис потерпілій не видавався.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 , яка в судових дебатах та останньому слові підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження закрити, прокурора, який в судових дебатах просив вирок суду щодо засудження ОСОБА_7 залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку.

Доводи обвинуваченої про те, що вона не вчиняла кримінальне правопорушення, за яке її засуджено, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки були ретельно перевірені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, а також повністю спростовані наведеними у вироку доказами.

Так, допитана в судовому засідання суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 вказувала, що 30 квітня 2014 року близько 7 год. 30 хв. після словесної суперечки з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 щодо викидання останніми сміття в рів біля її господарства, яке розташоване через дорогу навпроти її домогосподарства останні обзивали її лайливими словами Після цього дерев`яною палицею ОСОБА_11 вдарила її по пальцях лівої руки, а ОСОБА_7 вдарила її один раз кулаком в спину, а саме в ліву частину під лопаткою.

Надалі, ОСОБА_11 передала дерев`яну палицю ОСОБА_7 , яка один раз нею сильно вдарила її по лівій руці в область кисті, а другий удар нанесла по ліктю лівої руки. Після цього, із свого подвір`я на вулицю вибіг ОСОБА_8 , який вихопив із рук ОСОБА_7 дерев`яну палицю та коли вона розвернулася, щоб втекти на своє подвір`я, ОСОБА_8 наніс їй три-чотири удари по спині, а саме в ліву ділянку в район ребер.

Крім того, в подальшому коли вона разом з своїм чоловіком ОСОБА_12 , який намагався її розборонити, бігли на своє подвір`я, то ОСОБА_8 - чоловік ОСОБА_7 , наніс йому два удари по правій руці та передпліччю, а їй наніс ще два удари палицею по лівій нозі ззаду в область стегна.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно оцінені вищевказані показання потерпілої, оскільки вони є правдивими та послідовними і вірно покладені в основу обвинувального вироку, так як їх достовірність підтверджується іншими зібраними по справі доказами.

Зокрема, показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 30 квітня 2014 року, приблизно о 7 год. 30 хв. він порався по господарству та почув крик своєї дружини ОСОБА_9 . Коли підбіг до воріт свого домогосподарства, побачив, як ОСОБА_7 палицею наносила удари по лівій руці його дружини. В цей час на вулицю із подвір`я свого домогосподарства підбіг ОСОБА_8 та, вирвавши з рук ОСОБА_7 дерев`яну палицю, почав наносити удари по спині його дружини, а після цьог наніс йому удари дерев`яною палицею в передпліччя правої руки, по руці, внаслідок чого зламав йому палець. Також, свідок підтверджував факт нанесення ударів по нозі його дружини, під час того, як вони втікали на своє подвір`я.

Крім того, правдивість показів потерпілої стверджується і показами свідка ОСОБА_13 - лікаря ортопеда-травматології Копичинецької лікарні Гусятинського району, який підтвердив факт звернення ОСОБА_9 30.04.2014 року для надання медичної допомоги та її обстеження. Потерпіла скаржилася на біль і наявність гематом в ділянці лівої кисті, лівого ліктьового суглоба, біль в грудній клітці з ліва, біль і наявність гематом в ділянці лівого стегна. ОСОБА_9 . Вказувала, що травми нанесли їй того ж дня о 7 год. 30 хв. подрружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Після огляду потерпілої встановлено діагноз: забійні гематоми долонної поверхні лівої кисті, забій лівого ліктьового суглоба, забійні гематоми грудної клітки з ліва і середньої третини лівого стегна.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 210 від 01 липня 2014 року у потерпілої ОСОБА_9 встановлено тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого ліктьового суглобу із проявами забою м`яких тканин, синців на лівій кисті та лівому стегні, враховуючи їх вид, властивості та розташування на тілі, утворилися від дії тупого предмету не задовго до звернення ОСОБА_9 за медичною допомогою, не виключено в час та при обставинах вказаних у постанові та повідомлених ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту з її участю (в наслідок нанесення ударів палицею 30.04.2014 року.) Тілесне ушкодження - синець в ділянці лівого ліктьового суглобу з проявами забою м`яких тканин - кваліфікується як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Тілесні ушкодження-синці на лівій кисті та лівому стегні як в їх сукупності, так і кожен зокрема кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Щодо доводів обвинуваченої про те, що у вироку не вказано, чому суд взяв до уваги покази одних свідків та не взяв покази інших осіб, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції у вироку наведено та проаналізовано показання всіх свідків, допитаних під час судового розгляду, а також судом вірного не взято до уваги частково покази свідка ОСОБА_11 матері ОСОБА_7 , яка пояснювала, що вона після здачі молока 30 квітня 2014 року близько 7 год. зустрілась з ОСОБА_12 , який також здавав молоко, оскільки дані покази спростовуються показами свідка ОСОБА_14 , який вказував, що молоко 30 квітня 2014 року здавала ОСОБА_9 , а не її чоловік - ОСОБА_12 . Будь-яких словесних суперечок між ними він не чув.

Безпідставними є також твердження обвинуваченої про недійсність позовної заяви, оскільки судом першої інстанції встановлено і наведено у вироку, що потерпіла в судовому засіданні пояснила, що зазначена у позовній заяві дата її складання 2013 рік є опечаткою, оскільки зареєстрована вона в суді 19.11.2014 року.

Судом першої інстанції також вірно залишено без розгляду цивільний позов потерпілої в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 250 грн. оскільки доказів на підтвердження позовних вимог нею надано не було.

Перевіркою доводів апеляційної скарги обвинувачених щодо допущених судом першої інстанції неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, при апеляційному розгляді встановлено, що викладені у вироку обставини підтверджуються дослідженими судом доказами, яким суд дав належну оцінку, на що вказує наведений у вироку їх аналіз, з яким погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, з точки зору належності, допустимості, достовірності, прийшов до вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні.

Щодо покарання, то воно призначено обвинуваченій ОСОБА_7 у відповідності з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчинених ними злочинів, особи винної, яка за місцем проживання характеризується позитивно, а також пом`якшуючої покарання обставини неправомірної поведінки потерпілої. Саме з врахуванням вищенаведених обставин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу. Дане покарання колегія суддів вважає справедливим, необхідним та таким що забезпечить виправлення та перевиховування обвинуваченої.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Гусятинського районного суду від 19 січня 2015 року, щодо неї без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з моменту проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку, шляхом подачі касаційних скарг через апеляційний суд Тернопільської області.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2