АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/782/14 Справа № 201/7976/14-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

скаржника ОСОБА_7 (участь в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2014 року про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2014 року ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні скарги на постанову слідчого ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження від 27 лютого 2014 року.

Свої висновки слідчий суддя мотивував тим, що доводи заявника не дають підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження, а зводяться лише до переоцінки скаржником доказів у вказаному кримінальному провадженні. Вказав, що доводи скаржника про безпідставність закриття кримінального провадження є необґрунтованими, оскільки посилання скаржника носять загальний, неконкретний характер, доказів того, що слідчим не досліджено фактичних обставин справи скаржником не надано, а судом не встановлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді від 20.06.2014 року скасувати. В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що слідчий суддя не повно дослідив доводи його скарги, а слідчий прийшов до невмотивованого висновку про нібито відсутність складу кримінального правопорушення в діях посадових осіб, без врахування усіх добитих доказів та не дав жодному з них належної оцінки, а тому постанову про закриття кримінального провадження винесено передчасно, без проведення всіх необхідних слідчо-розшукових дії.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши заявника, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Статтею 284 КПК України передбачено, що про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Відповідно до положень ст. ст. 306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України за результатами яких постановлюється одна з таких ухвал про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

При розгляді скарги, слідчий суддя вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 , посилаючись на те, що слідчим правомірно було прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діях заступника начальника УБОЗ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_9 та слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, оскільки викладені в ній висновки відповідають діючому законодавству та обґрунтовані фактичними обставинами.

Але з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки слідчий суддя, розглядаючи скаргу, не надав належної правової оцінки доводам заявника ОСОБА_7 , щодо неповноти проведення слідчим досудового розслідування та неналежного здійснення слідчих дій, їх невідповідності вимогам закону.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову слідчого ОВС СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 27 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000119 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження слідчий суддя повинен був перевірити, чи було дотримано органом досудового слідства вимоги кримінально процесуального законодавства України. Проте слідчим суддею цих вимог закону дотримано не було.

Так, розглядаючи скаргу ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, вивчивши матеріали кримінального провадження, на підставі яких було прийнято оскаржувану постанову, погодившись з висновками слідчого, які у ній викладені, не навів належного обґрунтування прийнятого ним рішення. Слідчий суддя не звернув уваги на те, що доводи, викладені ОСОБА_7 у заяві про злочин, належним чином не перевірялись.

Висновки слідчого судді про те, що досудове розслідування було проведено повно, всебічно, з встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження та беззаперечно вказують на відсутність складу кримінального правопорушення, що є підставою для закриття кримінального провадження, на думку колегії суддів, є передчасним.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 звернувся до органів прокуратури із заявою щодо протиправних дій з боку працівників правоохоронних органів, які умисно порушували його права під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню відносно нього, яке було порушено з метою заволодіння його бізнесом та особистим майном.

23.05.2013 року відділом з розслідування корупційних кримінальних правопорушень прокуратури Дніпропетровської області за цією заявою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 з визначенням попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 364 КК України.

За результатами проведеної перевірки 27 лютого 2014 року слідчим з ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 23.05.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях заступника начальника УБОЗ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_9 та слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Данні вимоги кримінально процесуального законодавства України слідчим виконані не були, оскільки постанова від 27 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування з огляду на зміст заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення.

За змістом постанови висновок про встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення слідчий обґрунтував тим, що слідством не здобуті докази які б підтверджували факти, щодо зловживання службовим становищем заступником начальника УБОЗ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_9 та слідчим СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 .

Проте, як вважає колегія суддів, слідчий не дотримався вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві ОСОБА_7 , та не надавши відповідно оцінки доказам які були ним здобуті під час проведення досудового розслідування.

Так в про проведенні досудового розслідування слідчим був допитаний ОСОБА_7 , який будучи попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань пояснив, що познайомився з працівником правоохоронних органів ОСОБА_9 , від якого в борг отримав грошові кошти під проценти для розвитку свого бізнесу. Через деякий час, між ним та ОСОБА_9 виник конфлікт з приводу повернених грошей та процентів. Оскільки домовленості достигнути не вдалось, він припинив виплату процентів. З того часу ОСОБА_9 зловживаючи своїм службовим становищем, як працівник правоохоронного органу, став цілеспрямовано скоювати дії, направленні на заволодіння, як його особистим майном, так і майном його родини, та належним йому бізнесом. В результаті вказаних дій стосовно нього було порушено фіктивну кримінальну справу, в рамках якої слідча ОСОБА_12 виконувала ряд незаконних слідчих дій.

Вказані показання як повністю, так і частково підтвердили допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші.

Натомість допитаний ОСОБА_9 підтвердив факт знайомства з ОСОБА_7 та пояснив, що жодних дій спрямованих на заволодіння майном та бізнесом останнього він не робив. ОСОБА_7 позичив у його двоюрідного брата ОСОБА_16 гроші, у сумі 70000 доларів США. Оскільки ОСОБА_7 гроші не повернув, стосовно нього було відкрито кримінальне провадження. В хід кримінального провадження він жодним чином не вмішувався, якихось вказівок слідчій ОСОБА_10 не давав.

Вказані показання як повністю, так і частково підтвердили допитані свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_10 .

При цьому слідчий данні розбіжності жодним чином у порушення вимог ст. ст. 91, 92, 110 КПК України не усунув, та у своїй постанові не вказав, показання саме яких свідків він вважає об`єктивними та достовірним, не надав належного обґрунтування чому він приймає до уваги показання одних свідків, а покази інших відкидає, вважаючи що ці покази містять суттєві протиріччя, що призвело до неповноти досудового розслідування.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотриманні положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а тому постанова слідчого від 27 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження до прокуратури Дніпропетровської області для організації досудового розслідування, під час якого слід визначити повний обсяг слідчих дій і після їх проведення прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Таким чином, доводи ОСОБА_7 про незаконність та необґрунтованість прийнятого слідчим рішення про закриття кримінального провадження знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2014 року та постановлення нової ухвали на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, про скасування постанови слідчого та направлення матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 23 травня 2013 року до СУ Прокуратури Дніпропетровській області для здійснення досудового розслідування та прийняття процесуального рішення у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2014 року скасувати.
Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою постанову слідчого ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження від 27 лютого 2014 року скасувати, а матеріали кримінального провадження № 000019 направити прокурору Дніпропетровської області для організації досудового розслідування.

Судді: