Справа № 467/369/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2015 року Арбузинський районний суд
Миколаївській області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7
захисника обвинувачених ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка Миколаївської області кримінальне провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської

області, українця, громадянина, України, освіта неповна вища,

непрацюючого, маючого трьох неповнолітніх дітей,

зареєстрованого за адресою

АДРЕСА_1 та фактично

проживаючого за адресою

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженку с. Горохівка Снігурівського району Миколаївської

області, українка, громадянка України, освіта середня,

не працююча, маюча двох неповнолітніх дітей, зареєстрована та

фактично проживаюча за адресою

АДРЕСА_2 ,

раніше не судима

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 24 травня 2013 року, близько 22 години 00 хвилин, в с. Агрономія Арбузинського району Миколаївської області, перебуваючи на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_4 під час сварки з останнім, наніс декілька ударів дерев`яною палицею по тілу ОСОБА_4 , спричинивши при цьому тілесні ушкодження, а дружина ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в цей момент нанесла декілька ударів сільськогосподарськими вилками по тілу ОСОБА_4 спричинивши при цьому також тілесні ушкодження.

ОСОБА_7 24 травня 2013 року, близько 22 години 00 хвилин, в с. Агрономія Арбузинського району Миколаївської області, перебуваючи на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_4 під час сварки з останнім нанесла декілька тичкових ударів сільськогосподарськими вилками по тілу ОСОБА_4 спричинивши при цьому тілесні ушкодження. ОСОБА_9 в цей момент наніс по тілу ОСОБА_4 декілька ударів палицею спричинивши при цьому йому також тілесні ушкодження.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження, а саме на задньо-зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині на тильній поверхні лівого передпліччя в нижній третині і на животі зліва шість точкових ран; рана на тильній поверхні третього пальця лівої китиці; між першим та другим пальцем лівої китиці дві смугасті рани; на тильній поверхні правої китиці з переходом на передпліччя внутрішньо шкірний крововилив; на спині зліва подряпина. Рани на руці та животі виникли від колючого знаряддя з гострими кінцями з діаметром біля 0,7 см. Крововилив на тильній поверхні правої китиці виник в наслідок дії «удару» тупим предметом циліндричної форми. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою визнав повністю, докладно пояснив та підтвердив обставини, вкладені в обвинувальному акті. Суду зазначив, що конфлікт між ним та потерпілим виник на ґрунті неприязних відносин, оскільки вважає, що ОСОБА_4 образив його дітей. Мав намір з`ясувати з ним відносини шляхом переговорів, однак не вийшло. Підтвердив, що наніс декілька ударів дерев`яною палицею по тілу ОСОБА_4 . Кається, що все так вийшло.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 вину свою визнала повністю, підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають фактичним обставинам справи і не суперечать їм. Підтвердила, що нанесла декілька тичкових ударів сільськогосподарськими вилами по тілу ОСОБА_4 . Розкаюється у вчиненому.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив той факт, що ОСОБА_6 24 травня 2013 року, близько 22 години 00 хвилин на подвір`ї його домоволодіння по АДРЕСА_3 , під час сварки наніс йому декілька ударів дерев`яною палицею по тілу, а ОСОБА_7 при цьому нанесла декілька ударів по його тілу сільськогосподарськими вилами.
Суд вважає визнати в силу ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів у відношенні тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, і проти цього не заперечували учасники судового розгляду справи.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №147 від 27 серпня 2013 року встановлено, що ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження, а саме на задньо-зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині на тильній поверхні лівого передпліччя в нижній третині і на животі зліва шість точкових ран; рана на тильній поверхні третього пальця лівої китиці; між першим та другим пальцем лівої китиці дві смугасті рани; на тильній поверхні правої китиці з переходом на передпліччя внутрішньо шкірний крововилив; на спині зліва подряпина. Рани на руці та животі виникли від колючого знаряддя з гострими кінцями з діаметром біля 0,7 см. Крововилив на тильній поверхні правої китиці виник в наслідок дії «удару» тупим предметом циліндричної форми. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому їх дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно зі ст. 66 КК України,суд визнає визнання вини.
Обставиною, яка обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину відносно особи похилого віку.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 згідно зі ст. 66 КК України,суд визнає визнання вини.
Обставиною, яка обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину відносно особи похилого віку.
Призначаючи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особи обвинувачених, їх посередні характеризуючи дані за місцем проживання, та позитивну характеристику з роботи ОСОБА_6 , те що вони раніше не судимі, думку потерпілого, вважає можливим призначити обвинуваченим покарання у вигляді штрафу.
Однак, захисник обвинувачених під час судового розгляду заявила клопотання про звільнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі п.«в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року, посилаючись на наявність дітей, щодо яких вони не позбавлені батьківських прав, та визнавши повністю свою вину у вчиненні інкримінованого їм злочині.

Заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти застосування вказаного закону про амністію до обвинувачених, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали заявлене клопотання, та повідомили що знайомі з наслідками застосування відносно них амністії, думку потерпілого, який не заперечував проти задоволення клопотання про застосування Закону України про амністію відносно обвинувачених, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, суд вважає можливим застосувати до обвинувачених Закон України «Про амністію у 2014 році» з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 8 квітня 2014 року, відповідно до п. «в» ч.1 ст.1 якого звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Як видно, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину під час судового розгляду визнали у повному обсязі, у відповідності до статті 12 КК України, злочин в скоєнні якого вони обвинувачуються є злочином невеликої тяжкості, доведеність винуватості якого ніким не оспорюється. Вказаний злочин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дані про позбавлення обвинувачених батьківських прав відсутні.

Судом не знайдено підстав незастосування амністії до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передбачених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року та статті 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року.

Тому суд вважає можливим застосувати до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 положення Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити їх від відбування покарання, призначеного за даним вироком.

Цивільний позов не заявлений. Судових витрат по справі не має. Речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, Закону України «Про амністію» у 2014 році, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 ( вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

На підставі ст. 85 КК України, п. «в» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. в дохід держави
ОСОБА_7 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 ( вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

На підставі ст. 85 КК України, п. «в» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. в дохід держави
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по даній справі не обирався.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд на протязі 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк, з моменту вручення копії вироку.

Суддя Арбузинського
районного суду ОСОБА_1