Справа № 333/4468/15-к Провадження №1-в/333/190/15
УХВАЛА
Іменем України
14 липня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника лікарні ОСОБА_4 ,

лікаря психіатра ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 розглянувши заяву головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_7 про припинення примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:
24.06.2015 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_7 про припинення примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_8 .

В заяві зазначено, що ОСОБА_8 з 1980 року перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу». Є інвалідом 2 групи безтерміново з цього захворювання. У клінічній картині захворювання переважає галюцінаторно-параноїдна симптоматика, висловлював маячні ідеї переслідування, проявляв агресивні форми поведінки до оточуючих. 30.01.2014 року скоїв злочин, а саме - причинив сусідці тілесні ушкодження. Після проведення судово-психіатричної експертизи був визнаний таким, що неосудний і рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.07.2014 року ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченому ч.1 ст. 296 УК України було присуджено примусові міри медичного характеру у вигляді надання амбулаторно: психіатричної допомоги у примусовому порядку. Ця міра була продовжена 15.01.2015 року. За останні 6 місяців хворий своєчасно відвідує дільничного лікаря-психіатра та приймає підтримуюче лікування. Емоційний стан стабільний. Поведінка впорядкована. Критика до своєї хвороби та скоєного правопорушення формальна. Має установу на регулярне відвідування лікаря-психіатра та прийом підтримуючої терапії. Шкодує за скоєне. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_8 страждає на тяжкий психічний розлад, але не являє собою активній тип соціальної небезпеки тому не потребує продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

В судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримала та просила суд її задовольнити з підстав, викладених у цій заяві.

Прокурор та захисник проти задоволення заяви не заперечували.

Згідно ст. 512 КПК України участь ОСОБА_8 у судовому засіданні визнана судом необов`язковою.

Суд, заслухавши представника комунальної установи Обласна психіатрична лікарня, думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 з 1980 року перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу». Є інвалідом 2 групи безтерміново з цього захворювання.

У клінічній картині захворювання переважає галюцінаторно-параноїдна симптоматика, висловлював маячні ідеї переслідування, проявляв агресивні форми поведінки до оточуючих.

30.01.2014 року скоїв злочин, а саме - причинив сусідці тілесні ушкодження.

Після проведення судово-психіатричної експертизи був визнаний таким, що неосудний і рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.07.2014 року ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченому ч.1 ст. 296 УК України було присуджено примусові міри медичного характеру у вигляді надання амбулаторно: психіатричної допомоги у примусовому порядку. Ця міра була продовжена 15.01.2015 року.

За останні 6 місяців хворий своєчасно відвідує дільничного лікаря-психіатра та приймає підтримуюче лікування. Емоційний стан стабільний. Поведінка впорядкована. Критика до своєї хвороби та скоєного правопорушення формальна. Має установу на регулярне відвідування лікаря-психіатра та прийом підтримуючої терапії. Шкодує за скоєне.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_8 страждає на тяжкий психічний розлад, але не являє собою активній тип соціальної небезпеки тому не потребує продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Згідно ч.1 ст.95 КК України припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність припинення застосування таких примусових заходів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та припинити примусову міру медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.19, 22 Закону України Про психіатричну допомогу, ст.95 КК України, ст.ст.512, 514 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Заява головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_7 про припинення примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Припинити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_8 , 1961 року народження.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом семі днів з моменту її проголошення.

Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя ОСОБА_1