АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/6309/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/137/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
потерпілий ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції через неправильне застосування норми кримінального процесуального законодавства щодо порядку та наявності підстав для звільнення особи від кримінально відповідальності , у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Просить постановити свою ухвалу, якою кримінальне провадження закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Під час судового слідства в суді першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), при наступних обставинах.
01.10.2014 року , приблизно о 13.55 годині, ОСОБА_6 , прийшов до місця своєї реєстрації, а саме до квартири АДРЕСА_2 , де близько 14.00 години, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю вдома своєї матері ОСОБА_9 та брата ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить його молодшому брату ОСОБА_8 , а саме золоте кільце у вигляді печатки вагою 3 гр., вартістю 888,00 гривень, яке знаходилось на книжковій полиці шафи, розташованій в спальній кімнаті даної квартири.
З викраденим майном ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 888,00 гривень.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом у мотивувальній частині ухвали неправильно встановлені фактичні обставини справи, оскільки судом вказано, що обвинувачений звернувся з заявою про закриття кримінально провадження, у зв`язку з примиренням, однак останній під час судового засідання в суді першої інстанції звернувся з заявою про закриття кримінально провадження, у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, про що також не заперечував і прокурор, позицію якого суд, також, невірно зазначив в оскарженому рішенні суду. Зазначає, що судом неправильно застосовано норми кримінального процесуального законодавства щодо порядку та наявності підстав для звільнення особи від кримінально відповідальності, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Крім того, звертає увагу, що рішення суду першої інстанції про закриття кримінального провадження прийнято у формі вироку, а в резолютивній частині роз`яснено право сторін та строки оскарження ухвали суду.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор прохав колегію суддів задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувавши ухвалу суду першої інстанції, та постановити свою ухвалу, якою кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Під час судового засідання при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу прокурора, при цьому зазначили, що ОСОБА_6 у скоєному діянні щиро розкаявся, повністю визнає себе винним, відшкодував спричинений матеріальний збиток потерпілому.
Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами, що знаходяться у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановлення нової ухвали.
Відповідно до вимог ст.404 ч.1 КПК України, рішення суду переглядається апеляційним судом у межах наданої апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєні кримінального злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, при обставинах, викладених в ухвалі суду, ніким не оскаржуються. Кваліфікація скоєного, визначена судом за ч.1 ст.185 КК України, не викликає сумнівів.
При цьому, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне встановлення фактичних даних під час судового слідства, а саме невірного зазначення позиції учасників судового розгляду, неправильного встановлення ступеня тяжкості вчиненого злочину, є слушними.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 вперше вчинив кримінальний злочин середньої тяжкості, відповідно до ст.12 КК України. Він позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.37). Згідно довідок Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради від 24.09.2014р. №5092, від 26.09.2014р. №5495 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с.35, 36), згідно технічного запису перебігу судового засідання у скоєному діянні щиро розкаявся, повністю визнав себе винним та відшкодував потерпілому спричинений матеріальний збиток.
Тому посилання прокурора в апеляційній скарзі на неправильне встановлення ступеня тяжкості вчиненого злочину судом першої інстанції, про що зазначено у мотивувальній частині оскарженого рішення, знайшло своє підтвердження.
Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений та потерпілий звернулись до суду першої інстанції з заявами, кожен окремо, в яких просили закрити кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_6 , у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення (а.с.95, 96), проти чого не заперечував і прокурор під час судового розгляду в суді першої інстанції, що також підтверджується прослуханим в стадії підготовки справи до апеляційного розгляду технічним записом перебігу судового засідання.
Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Однак, суд першої інстанції всупереч вищевказаним нормам, встановивши, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відноситься до невеликої тяжкості, а не правильно до середньої, а також, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, застосував норму ст. 46 КК України, яка передбачає звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрив кримінальне провадження у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим, про що потерпілий в своїй заяві не просив.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вищевказану ухвалу слід скасувати та ухвалити нову, якою кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Крім того, знайшли своє обґрунтування і доводи прокурора, викладені в його апеляційній скарзі щодо невірної форми судового рішення.
Так, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.369, 284 ч.7 КПК України рішення про закриття провадження у справі виклав у формі вироку, що є неправильним та незаконним .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Задовольнити апеляційну скаргу прокурора.
Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 грудня 2014 року, якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Кримінальне провадження закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України , у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4