Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
за участю прокурора Саленка І.В.
в судовому засіданні в м. Києві 18 березня 2008 року матеріали справи за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судами першої
та апеляційної інстанцій, на ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня
Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 07 березня 2007 року скаргу ОСОБА_1 на постанову
прокурора м. Кривого Рогу від 15.01.2007 року про порушення кримінальної справи
щодо нього за ознаками злочину, передбаченого ст. 175 ч. 1 КК України, задоволено, зазначену постанову
скасовано, а в порушенні кримінальної справи відмовлено за відсутністю складу
злочину на підставі ст. 6 п. 2 КПК України.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Дніпропетровської області від 22 березня 2007 року постанову місцевого суду залишено без зміни.
Із постанови про порушення кримінальної
справи та долучених до неї матеріалів дослідчої перевірки вбачається, що
приводом для цього став рапорт помічника прокурора м. Кривого Рогу, який
ґрунтувався на результатах перевірки заяви ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про невиплату
Підставою для порушення кримінальної
справи щодо ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ст. 175 ч. 1 КК України,
стало те, що згідно ухвали господарського суду Дніпропетровської області від
17.03.2005 року він був призначений ліквідатором ЗАТ “Кривбасліфт” і з жовтня
2006 року по січень 2007 року, достовірно знаючи про наявність заборгованості
по заробітній платі на суму більше, ніж 51 тисячу гривень, порушив вимоги ст.
31 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” та умисно витратив грошові кошти, одержані від продажу майна
банкрута, в сумі 1768 грн. 32 коп. не на виплату заборгованості по заробітній
платі банкрута перед працівниками підприємства, а на попередню оплату за
підготовку документів тривалого зберігання, які відповідно з вищенаведеним
законом мали б бути сплачені в шосту чергу.
У касаційному поданні прокурор порушує
питання про скасування ухвали апеляційного суду і направлення матеріалів справи
на новий апеляційний розгляд. Посилається на наявність достатніх приводів і
підстав для порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 і вказує на неправильне
витлумачення судом апеляційної інстанції положень Закону України “Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.
Заслухавши доповідача, думку прокурора,
який підтримав касаційне подання, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає,
що воно підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 377 КПК України
в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено, зокрема, суть апеляції та докладні
мотиви прийнятого рішення, а при залишенні апеляції без задоволення - підстави,
з яких її визнано необгрунтованою.
Апеляційним судом наведені вимоги закону
належним чином не виконано.
Як вбачається з матеріалів справи, в апеляції
прокурор ставив питання про скасування постанови місцевого суду і залишення скарги
ОСОБА_1 без задоволення. Посилався на достатність приводів і підстав,
які вказували на наявність у діях ліквідатора ЗАТ “Кривбасліфт” ОСОБА_1 ознак злочину, передбаченого ст. 175 ч. 1 КК України. Вважав,
що відповідно до ст. 25 Закону України
“Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”
ОСОБА_1 є суб'єктом даного злочину і на зазначену обставину місцевий суд уваги
не звернув. Крім того, зазначав, що оскільки ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 16.09.2004 року визнано відсутність вимог
кредиторів першої черги, тому мали б бути задоволені вимоги кредиторів другої черги,
до яких відносилась заборгованість по
виплаті заробітної плати.
Апеляційний суд, залишаючи апеляцію прокурора
без задоволення, в ухвалі не навів докладних мотивів прийнятого рішення, а також
неправильно витлумачив положення Закону України “Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”,
зазначивши, що (дослівно) “ліквідатор ОСОБА_1, призначений ухвалою
господарського суду від 17.03.2005 року, не є суб'єктом злочину, передбаченого ст. 175 ч. 1 КК України”.
Однак, з таким висновком апеляційного суду,
на думку колегії суддів, погодитись не можна, бо він не грунтується на положеннях
Відповідно до ст. 25 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом” ліквідатор з дня його призначення виконує повноваження керівника
(органів управління) банкрута, а також функції з управління та розпорядження його
майном. Ліквідатор реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру
вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.
Крім того, апеляційним судом не були перевірені
доводи апеляції прокурора про те, що згідно затвердженого господарським судом реєстру
кредиторів за відсутності кредиторів першої черги мали б бути задоволені вимоги
другої черги кредиторів, до яких відносились вимоги по виплаті заборгованості по
заробітній платі працівникам ЗАТ “Кривбасліфт”.
Посилання суду апеляційної інстанції на те, що рапорт
помічника прокурора не може бути законною підставою для порушення кримінальної
справи є помилковим, оскільки із матеріалів дослідчої перевірки слідує, що його
відомості грунтувались на результатах перевірки заяв ОСОБА_2 і ОСОБА_3про
невиплату заробітної плати.
Поза увагою апеляційного суду лишилось і рішення
місцевого суду, яким він відмовив у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_1
з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, тобто за відсутністю в
діянні складу злочину. Таке рішення суд першої інстанції вправі був прийняти
при постановленні виправдувального вироку за результатами розгляду справи по
суті, а не за результатами розгляду скарги на постанову про порушення
кримінальної справи.
Крім того, положення статті 236-8 КПК України посилання
на конкретні підстави відмови в порушенні кримінальної справи в разі
задоволення скарги та скасування постанови про порушення кримінальної справи не
З огляду на вищенаведене та враховуючи ту обставину,
що конкретних і переконливих мотивів,
через які апеляцію прокурора було визнано безпідставною, а висновки судді
місцевого суду про відсутність на момент порушення кримінальної справи приводів
і підстав для винесення зазначеної постанови - обгрунтованими, суд апеляційної
інстанції у своєму рішенні не навів, таку ухвалу необхідно визнати як
постановлену з порушенням вимог ст. 377 КПК України, що є підставою для її
скасування та направлення справи на новий апеляційний розгляд.
При новому апеляційному розгляді мають бути перевірені
відповідно до вимог закону всі доводи апеляції прокурора та його касаційного
подання і прийнято законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 394, 396 КПК України, колегія
суддів
касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи
судами першої та апеляційної інстанцій, задовольнити.
Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Дніпропетровської області від 22 березня 2007 року, якою залишено без
зміни постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 07 березня 2007 року про задоволення скарги
ОСОБА_1, скасування постанови прокурора м. Кривого Рогу від 15.01.2007
року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за фактом безпідставної,
умисної невиплати заробітної плати працівникам підприємства більше, ніж за один
місяць, за ознаками злочину, передбаченого ст. 175 ч. 1 КК України, та відмову
в порушенні кримінальної справи за згаданим вище фактом за відсутністю складу
злочину на підставі ст. 6 п. 2 КПК України, скасувати, а матеріали за скаргою
направити на новий апеляційний розгляд у той же суд в іншому складі суддів.
Ю.М. Кармазін М.Р. Кліменко Т.С. Таран