АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/720/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/36/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.122 КК країни
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Цивільний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_10 1028 грн. завданої матеріальної шкоди та 10 000 грн. завданої моральної шкоди.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 11 травня 2014 року приблизно о 19 год. 00 хв., знаходячись поблизу господарства ОСОБА_10 , що в с.Грибова Лановецького району Тернопільської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході словесного конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_10 на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, схопив ОСОБА_10 за руку, розвернувши його до себе, та умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на землю, де ОСОБА_7 умисно наніс йому ще ряд ударів ногами в нижню праву частину тулуба, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді перелому 6,7 правих ребер, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, струсу головного мозку та рани надбрівної ділянки , які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я , навколо очної гематоми, сукон`юктивного крововиливу лівого ока та саден лоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 просить вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2014 року змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 з ч.1 ст.122 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання в межах санкції цієї статті.

Апелянт зазначає, що виносячи вирок по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України, суд не взяв до уваги та не надав належної правової оцінки, а також не дослідив ряд доказів, які мають значення для правильної кваліфікації діяння обвинуваченого ОСОБА_7 .

Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , як і на досудовому слідстві, наголошував на тому, що саме потерпілий ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, розпочав бійку, схопивши його за шию, кинув на землю, наніс удар ногою йому по голові, став ногою на руку, після чого, сівши йому на спину, обома руками обхватив його за шию та почав її стискати. І лише після цього, з метою захистити себе, ОСОБА_7 , вириваючись з - під ОСОБА_10 , наніс останньому один удар кулаком в обличчя, після чого конфлікт вичерпався.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує проти того, що він наніс кулаком удар в обличчя ОСОБА_10 . В даному діянні, в результаті якого ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді рани надбрівної ділянки, ОСОБА_7 повністю визнає свою вину. Сам же потерпілий ОСОБА_10 вказує на те, що ОСОБА_7 наніс йому в обличчя лише один удар. Проте суд не надав належної оцінки цим обставинам і не з`ясував, чи могли від одного удару кулаком утворитися такі численні тілесні ушкодження, як струс головного мозку, рана надбрівної ділянки, навколоочна гематома, субкон`юктивний крововилив лівого ока, садно лоба.

Крім того, суд не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_11 та не надав їм належної правової оцінки, оцінив їх критично, не зважаючи на те, що свідок ОСОБА_11 являється єдиним очевидцем вказаної бійки між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , від самого її початку і до завершення.

В обґрунтування своєї позиції суд посилається на покази потерпілого ОСОБА_10 , його дружини - ОСОБА_12 , та висновок судово-медичної експертизи, які, на думку суду, повністю спростовують покази свідка ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, суд в своєму рішенні зазначає, що в судовому засіданні було встановлено, що з моменту припинення бійки та до приїзду працівників міліції та лікарів, ОСОБА_10 жодних ударів більше ніхто не завдавав. Однак, це вбачається лише з показів самого потерпілого ОСОБА_10 та його дружини ОСОБА_13 , які є зацікавленими особами, щодо встановлення цих обставин, і посилатися лише на їх покази при винесені обвинувального вироку є не припустимим. Про те, суд не зважив на це, чим віднісся до оцінки доказів по даній справі однобоко.

Разом з тим, суд не надав належної правової оцінки показам свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що розбороняв ОСОБА_10 і ОСОБА_7 в той момент, коли останні, стоячи, шарпали один одного за верхній одяг, а потерпілий ОСОБА_10 стверджував, що ОСОБА_14 прибіг і відвів його в той момент, коли ОСОБА_7 наносив йому по тулубу удари ногами. Вважає, що покази свідка ОСОБА_14 повністю спростовують покази потерпілого ОСОБА_10 , щодо нанесення ОСОБА_7 ударів ногами по його тулубу.

З огляду на такі обставини, дії ОСОБА_7 невірно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК, а повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, незаконність та необґрунтованість вироку Лановецького районного суду Тернопільської області вбачає в тому, що суд першої інстанції не застосував тієї норми матеріального права, яка підлягала застосуванню, не в повній мірі дослідив фактичні обставини справи. При обґрунтуванні винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції посилається на обставини справи, які насправді в судовому засіданні не здобуті і не надав належної оцінки суперечностям у показах обвинуваченого, свідків та потерпілого, таким чином, судом допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта - захисника інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та самого обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу адвоката з підстав викладених у ній, прокурора, який вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суд першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за яке його засуджено обґрунтовані сукупністю належним чином оцінених та перевірених у судовому засіданні доказів.

Так, твердження апелянта ОСОБА_9 про те, що суд не надав належної оцінки показам обвинуваченого, який частково заперечує обставини, викладені в обвинувальному акті, не відповідає дійсності, оскільки суд детально їх проаналізував та об`єктивно піддав критиці, оскільки вони спростовуються сукупністю інших доказів, оцінених судом першої та апеляційної інстанції.

Зокрема, що стосується показів потерпілого ОСОБА_10 про механізм та

кількість тілесних ушкоджень, отриманих від діянь обвинуваченого ОСОБА_7 , то вони повністю підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №813 від 01.07.2014 року, згідно з яким локалізація тілесних ушкоджень у 2-ох різних анатомічних ділянках тіла потерпілого - грудна клітка і голова, свідчать, що ударів йому було заподіяно не менше двох. Таким чином, експерт констатує, що тілесні ушкодження на голові потерпілого виникли від одного удару, що узгоджується з показами потерпілого.

Крім цього, відповідно до ч.7 ст.101 КПК України, висновок експерта надається у письмовій формі, але кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку.

Однак, в ході судового розгляду справи сторона захисту не ставила під сумнів даного висновку експерта, не заявляла клопотання про його виклик в судове засідання для роз`яснення чи доповнення експертного висновку, а також не заявляли клопотання про недопустимість долученого висновку експерта до матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги висновок СМЕ №813 від 01.07.2014 року давши йому належну оцінку.

Сам апелянт стверджує, що між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 протягом тривалого часу існують неприязні відносини, а тому його твердження про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, не відповідає обставинам справи встановленим в ході судового слідства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив покази свідка ОСОБА_11 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що потерпілий ОСОБА_10 завдав обвинуваченому удар в голову ногою та душив останнього, оскільки дані покази свідка та пояснення обвинуваченого повністю спростовуються показами потерпілого ОСОБА_10 , який однозначно та послідовно в ході судового слідства стверджував, що саме ОСОБА_7 був ініціатором бійки і наніс удари в голову і тулуб, а також показами свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні стверджувала, що саме ОСОБА_7 не впускав її чоловіка додому, утримуючи його за шию, а в подальшому заподіяв йому тілесні ушкодження.

Крім цього, твердження обвинуваченого про те, що ОСОБА_10 наніс йому удар у голову та душив його, спростовується, як показами потерпілого так і висновком судово-медичної експертизи №671 від 13.05.2014 року, згідно з яким у тім`яній ділянці голови ОСОБА_7 та по середній лінії, на шиї, зовнішніх змін не виявлено, однак виявлений синець правої кисті і садно 4-ого пальця лівої кисті і належать до легких тілесних ушкоджень.

Також, суд першої інстанції об`єктивно критично оцінив покази свідка ОСОБА_11 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що останній не завдавав ударів ногами в область грудної клітки ОСОБА_10 , оскільки сам потерпілий стверджував, що саме обвинувачений наніс йому кілька ударів у праву частину тулуба, коли той лежав на землі. Даний факт підтверджується і висновком СМЕ №813 від 01.07.2014 року, в якому зафіксовано те, що певне розташування ушкоджень у ОСОБА_10 , їх локалізація та одноманітність, є властивими для побиття. Крім цього, з показів потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 в ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції встановлено, що свідок ОСОБА_11 був присутнім на місці події лише на початку бійки, а тому не міг бачити всіх подій, які мали місце між потерпілим та обвинуваченим. Також, в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що з моменту припинення бійки та до приїзду працівників міліції та лікарів, потерпілому ОСОБА_10 жодних ударів, крім обвинуваченого, ніхто не наносив, що підтверджує той факт, що перелом ребер потерпілому було заподіяно саме під час бійки з ОСОБА_7 .

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для зміни правової кваліфікації діянь обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.1 ст.122 КК України на ч.1 ст.125 КК України, як цього вимагає апелянт-адвокат ОСОБА_9 немає.

Що стосується покарання, то воно призначене обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи винного.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про перекваліфікацію дій обвинуваченого та пом`якшення покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України - без змін.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2