Справа № 439/4/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/11/15 Доповідач : ОСОБА_2
Категорія : ст. 296 ч.2 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальна справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 09.09.2014 року відносно ОСОБА_8

встановила :
Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця

м. Казатин, Казатинського району Вінницької області,

жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.296 КК України - на 3 (три) роки обмеження.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, призначено іспитовий строк 3 (три) роки.

Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 залишено - підписку про невиїзд.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 13 000 (тринадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 18 грудня 2011 року біля 00 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні бару Венеція, що знаходиться в м. Броди по вул.22 Січня Львівської область, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи на внутрішньому дворі бару безпричинно пристав до потерпілого ОСОБА_10 , за те, що останній нібито штовхнув його під час танцю, та з особливою зухвалістю в присутності відвідувачів, умисно завдав удари останньому кулаком в груди. Від ударів ОСОБА_10 впав внаслідок чого отримав фізичну біль. Як тільки потерпілий ОСОБА_10 піднявся, підсудній схопив його за одяг та почав тягнути через коридор в приміщення бару з вимогою, щоб останній поставить йому випивку і він його простить за вчинені ним дії.

В коридорі до залу назустріч йшов потерпілий ОСОБА_11 , який побачивши активні дії підсудного відносно ОСОБА_10 та запитав, що сталося і чи все в порядку.

Підсудний ОСОБА_8 , якому не сподобалося запитання потерпілого ОСОБА_12 , в цю ж мить перевів свої хуліганські дії на останнього, внаслідок чого з невідомими особами випхав його з коридору на внутрішній двір бару Венеція, де групою осіб подовжували вчиняти хуліганство, а саме грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, та з особливою зухвалістю почали наносить потерпілому ОСОБА_13 удари кулаками в різні частини тіла від яких останній впав на землю. Незважаючи на те, що потерпілий лежить на землі, підсудний з групою невідомих осіб продовжували потерпілому ОСОБА_13 наносити удари руками в різні частини тіла.

Внаслідок таких дій потерпілий ОСОБА_11 отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, та був відправлений в Бродівську ЦРЛ, а робота закладу була припинена.

На вирок суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок скасувати та закрити справу за відсутністю в його діях складу злочину.

Вважає вирок незаконним та необґрунтованим.

Покликається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, неправильним застосування кримінального закону, істотним порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Апелянт наполягає, що з самого початку, як слідство так і суд, робили все, щоб уникнути здобуття доказів, які будуть однозначно свідчити про відсутність в його діях вини, а саме, що ОСОБА_14 не була свідком події і її пояснення не можуть бути доказом його вини. Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 є зацікавленими особами, їх покази суперечать один одному, в тому числі суперечать іншим показам. Висновок судово-медичної експертизи тільки підтверджує, що в ОСОБА_12 були тілесні ушкодження, але це не означає, що саме він спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження, а тим більше, що саме він вчиняв ці хуліганські дії. Протокол очної ставки проведений між ОСОБА_15 та ним був оцінений судом першої інстанції однобічно, висновок зроблено невірний.

Акцентує, що він ніколи не порушував громадський порядок, а прийшов в бар Венеція один і весь час в барі був один. Ніякої групи осіб з ним не було, вчиняти будь-які дії з групою осіб він не міг.

Наголошує, що не здобувши належних та достовірних доказів його вини, суд першої інстанції вирішив на припущені звинуватити його у злочині, якого він не скоював.

Наполягає, що ніяких версій в судовому засіданні не заявляв, і навіть не був допитаний, хоча кожний раз з`являвся у суд.

Покликається, що він не знав, хто йому наніс удар, і не хотів нікого оговорювати, як це робили інші учасники процесу. До місця проживання він дійшов сам. Всі очевидці інциденту не встановлені і не допитані, а тому вони не можуть стверджували чи втрачав він свідомість чи ні.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_8 , підтриману його захисником - адвокатом ОСОБА_7 , про задоволення апеляції, міркування прокурора про залишити без задоволення апеляції засудженого, дослідивши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, вчинений за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Твердження засудженого, що він не вчиняв злочину вміненого йому, не беруться до уваги колегією суддів, адже судом першої інстанції під час судового слідства було всесторонньо, повно, об`єктивно досліджено та перевірено зібрані по справі докази, яким дано оцінку у вироку.

Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року, у відповідності до вимог ст. 323 КПК України 1960 року, судом першої інстанції було в основу вироку покладено лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, яким дано аналіз усіх зібраних по справі доказам, тобто всім фактичним даним, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудного, у висновку експерта та інших джерелах доказів в яких йде мова про фактичні дані, що стосуються доказуваної обстановки, в тому числі і доказам на які покликається засуджений у справі.

Суд першої інстанції оцінивши всі докази по справі, давши їм належну оцінку, правильно перекваліфікував дії ОСОБА_8 з ч.3 ст.296 КК України на ч.2 ст. 296 КК України, оскільки останній вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та вчинено групою осіб.

Покликання апелянта ОСОБА_8 в апеляції та в суді апеляційної інстанції про те, що його в суді першої інстанції не було допитано, спростовується матеріалами кримінальної справи, а саме: протоколом судового засідання від 14.10.2014 року (а.с.181-203 т.1), який повністю співпадає з звукозаписом судового засідання від 14.10.2013 року (а.с.178-180 т.1).

Твердження апелянта ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції не були встановлені та не допитані всі очевидці, що вирок побудований на припущеннях і при цьому, що ніхто не бачив початку бійки між ОСОБА_9 та іншими особами, а також те, що він в барі перебував один і не міг вчиняти будь-яких дій в групі осіб спростовується матеріалами кримінальної справи, а саме:

- показами потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ;

- показами свідка ОСОБА_17 , про те, що вона працювала в барі Венеція барменом, оскільки в барі дуже часто виникали суперечки між відвідувачами, точно не пам`ятає як було саме в ніч з 17 на 18 грудня 2011 року. Покази свідка дані нею на досудовому слідстві були оголошені в судовому засіданні, які вона повністю підтримала та ствердила їх, а саме що в ніч з 17 на 18 грудня 2011 року вона перебувала на роботі і хтось їй повідомив, що на внутрішньому дворі виникла бійка. Вона вибігла на внутрішній двір, де в глибині двору побачили багатьох людей, які били лежачу людину, серед них впізнала підсудного на кличку Моня. Коли підійшла до лежачого потерпілого, то він почував себе дуже погано. Підсудний був розхристаний, та агресивний. Куди саме наносили удари хулігани потерпілому ОСОБА_11 сказати не може бо точно не бачила. Вона надавала медичну допомогу потерпілому. Пізніше його забрала швидка. Крім того свідок пояснила, що підсудний не втрачав свідомість, не падав, ніхто його з бару не забирав. Він був дуже збуджений. З бару пішов сам;

- показами свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 ;

- протоколом очної ставки проведеної між ОСОБА_15 , та ОСОБА_8 , де ОСОБА_15 , настояв на своїх пояснення, а саме що 18.12.2011 року він на внутрішньому дворі бару Венеція допомагав ОСОБА_9 , який отримав тілесні ушкодження. Поряд з ОСОБА_11 знаходився підсудний, який поривався в бійку, висловлював нецензурну лайку та погрози в бік потерпілого, але цьому заважала бармен на ім`я ОСОБА_19 (а.с.58-59 т.1);

- висновком судово-медичної експертизи від 01.08. 2012 року за №237 (а.с.50-51) з якої вбачається, що гр. ОСОБА_11 при зверненні за медичною допомогою 18.12.2011 року та обстеженні рентгенологічних досліджень було діагностовано струс головного мозку-забій головного мозку легкого ступеня, виявлено садна на лиці, дві забійні рани на чолі, крововиливи у повіки та слизову оболонку правого ока. Під час судово-медичного огляду ОСОБА_12 проведеного 22.12.2011 року, були виявлені садно на чолі посередині, синець на чолі посередині з переходом на переніссі і на обидві повіки правого ока, садно на спинці і на кінчику носа, садно на спині справа в проекції кута лопатки, дев`ять саден на тильній поверхні тильної кістки. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, могли бути спричинені 18 грудня 2011 року в результаті нанесення ударів руками, ногами людини у взутті та відносяться: садна на лівій руці, садно на спині справа, забійні рани і синець на лиці - до легкого ушкодження. Струс головного мозку-забій головного мозку легкого ступеня відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 судом першої інстанції було призначене покарання у відповідності до вимог ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, його особи та всіх обставин справи. Це покарання є необхідним, достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.

Порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість ОСОБА_8 не встановлено.

На підставі наведеного колегія суддів відмовляє засудженому ОСОБА_8 в задоволенні його апеляційних вимог.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів,
постановила :
Апеляцію засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 09.09.2014 року відносно ОСОБА_8 засудженого за ч.2 ст. 296 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Львівської області може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців я з моменту проголошення ухвали.

Головуючий суддя:
Судді: