Справа № 11 - 346/08 Головуючий
по першій інстанції Сівчук А.Є.
Категорія: ч. 1 ст. 142 КК Україна ( в редакції 1960 року), Доповідач Оксентюк В.Н.
ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 01 серпня 2008 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді: Оксентюка
В.Н.

суддів: Опейди
В.О., Пазюка О.С.

за участю прокурора: Старчука
В.М.

захисника: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Луцького міськрайонного суду від 16 травня 2008
року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець м. Луцька Волинської
області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою,
розлучений, тимчасово не працюючий, без постійного місця проживання, раніше
судимий:

- вироком Луцького районного суду Волинської області від
24.01.2003 року за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,
на підставі ст. 75 КК України надано іспитовий строк на 1 рік;

- вироком 20.05.2004 року Луцького районного суду
Волинської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки
позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України надано іспитовий строк 3 роки;

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області
від 14.07.2004 року за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України надано іспитовий строк 3 роки;

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області
від 07.11.2007 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України на
3 роки 6 місяців позбавлення волі, -

засуджений за ч. 1 ст. 142 КК
Україна (в редакції 1960 року) з врахуванням санкції ч. 1 ст. 187 КК України (в
редакції 2001 року), на 3 (три) роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК
України на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом
часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання
ОСОБА_14 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за
даним вироком і покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від
07.11.2007 року остаточно ОСОБА_1призначено покарання 5 (п'ять) років
позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_1до вступу вироку в законну силу залишено попередній
- утримання під вартою.

Термін відбуття покарання засудженому ОСОБА_1постановлено рахувати з
моменту затримання, тобто з 23.11.2007 року, зарахувавши в цей строк
перебування під вартою з 05.06.2007 року по 14.06.2007 рік та з 18.10.2007 року
по 06.11.2007 року, з 07.11.2007 року по 22.11.2007 року.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Даним вироком ОСОБА_1 засуджений за те, що 19.12.2000
року, біля 23.00 год., знаходячись на території зерно току СГПП
"Прогрес" в с.
Гірка Полонка Луцького району, вчинив напад поєднаний з насильством,
небезпечним для життя та здоров'я ОСОБА_3, який виразився у нанесенні не менше
п'яти ударів металевим прутом по голові останньої та заволодів належним їй
гаманцем вартістю 10 грн., в якому знаходились гроші в сумі 20 грн. Внаслідок
вказаних дій потерпілій ОСОБА_3 були заподіяні легкі тілесні ушкоджень, що
спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Він же, в ніч з 12 на 13 листопада 2006 року, знаходячись
в с. Промінь Луцького району проник в двоповерхове приміщення на території
приватного підприємства, яке належить ОСОБА_4, звідки таємно викрав мисливську
рушницю НОМЕР_1 калібру №992772803 вартістю 2000 грн. з чохлом вартістю 100
грн., чим спричинив останньому матеріальні збитки на загальну суму 2100 грн.

В апеляції засуджений, не оспорюючи доведеності вини та правильності
кваліфікації дій по епізоду вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вказує на те, що злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року), він не вчиняв, а
явку з повинною підписав під фізичним та психологічним тиском працівників
міліції.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи
апеляції, засудженого та його захисника, які апеляцію підтримали, міркування прокурора, який вважає, що вирок суду
слід залишити без зміни, а апеляцію без задоволення, вивчивши матеріали справи
колегія суддів дійшла висновку, що апеляція до задоволення не підлягає.

Висновок суду про вчинення засудженим злочинів, при вказаних у вироку
обставинах, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах,
яким суд дав належну оцінку.

Факт вчинення розбійного нападу засудженим на ОСОБА_3
підтверджується визнавальними показаннями на досудовому слідстві самого
засудженого де він вину по вказаному епізоду визнав повністю та добровільно
розповів про обставини вчинення розбійного нападу на ОСОБА_3 Свої покази ОСОБА_1 підтвердив і при
відтворенні обстановки та обставин події.

Крім визнавальних показань самого засудженого його вина у
вчинені вказаного злочину підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6та
свідка ОСОБА_5, які ствердили, що із слів ОСОБА_3 їм відомо, що напад на неї
вчинив ОСОБА_1, але працівникам міліції вона про це не повідомляла.

Як вбачається із протоколу обстановки та обставин події,
під час провадження даної слідчої дії за участю засудженого, останній
добровільно та детально в присутності понятих розповідав про обставини вчинення
злочину та показував як його вчиняв.

Згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_3
виявлено тілесні ушкодження у вигляді п'яти забійних ран голови, які за
ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, твердження засудженого про те, що злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) він не вчиняв і
взагалі до нього не причетний, колегія суддів розцінює як намагання ухилитися
від відповідальності.

Кваліфікація судом дій ОСОБА_1 ч. 1 ст. 142 КК Україна (в
редакції 1960 року) КК України відповідає вчиненому.

Безпідставними також є доводи засудженого про те, що під
час провадження досудового слідства по епізоду розбійного нападу до нього
застосовувався тиск з боку працівників міліції..

Із показань свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що
пояснення ОСОБА_1 давав в присутності понятих, добровільно розповідав про
обставини вчинення злочину і нічого не стверджував, що показання дав під
тиском. Це ж підтвердила і свідок ОСОБА_11, яка була понятою при проведенні
слідчих дій із засудженим.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінальної
справи, останній ні на досудовому, ні на судовому слідстві не стверджував про
те, що до нього застосовувалися незаконні методи слідства.

Досудове слідство по справі проведено у відповідності до
вимог діючого законодавства.

З вироку суду вбачається, що при призначенні ОСОБА_1міри
покарання судом першої інстанції враховано тяжкість вчиненого злочину, його
особу, обтяжуючу його покарання обставину і воно відповідає вимогам ст.ст. 50,
65 КК України.

Підстав для зміни чи скасування вироку по обставинах,
викладених в апеляції, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України колегія суддів
судової палати у кримінальних справах, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Луцького міськрайонного суду від 16 травня 2008
року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію засудженого - без задоволення.

Головуючий /підпис/ Оксентюк В.Н.

Судді /підписи/ Опейда В.О., Пазюк О.С.

Згідно оригіналу

Суддя апеляційного суду

Волинської області Оксентюк
В.Н.