Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/7/13-к/1
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2013 року Бродівський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді: Кваша В.О.

з участю секретаря: Мартинюк О.О.

та прокурора: Дудчака В.Б.

адвокатів: Кулик М.,Кравчука З.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,народженого в м.СвердловськРосійської Федерації та проживаючого в АДРЕСА_1, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого,не працюючого, інваліда другої групи,не військовозобов'язаного відповідно ст. 89 КК України раніше не судимого:

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.3 ст. 357,ч.3 ст.189, ч.3 ст. 289 КК України, -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, народженог в АДРЕСА_2, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого,не працюючого, раніше не судимого згідно ст.89 КК України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.3 ст. 357,ч.3 ст.189, ч.3 ст. 289 КК України КК, -

В С Т А Н О В И В:

підсудний ОСОБА_3 з метою помсти потерпілому ОСОБА_5, за майно , яке йому залишилося після смерті його сестри ОСОБА_6, і яким він користується та не хоче повернути йому,домовився з підсудним ОСОБА_4 допомогти провчити потерпілого, на що останній дав свою згоду.

10 жовтня 2010 року, близько 18 години, знаходячись неподалік с. Якторів Золочівського району Львівської області, поблизу лісового масиву,підсудні за попередньою змовою умисно нанесли останньому ряд ударів дерев'яними палицями по тілу, руках, ногах.

Внаслідок нанесення ударів потерпілому ОСОБА_5, останній отримав множинні садна та синці на руках та ногах, забій грудної клітки, закритий перелом правої ліктьової кістки, закритий перелом основи п'ятої п'ястної кістки правої кисті, закритий перелом правої плюснової кістки, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров"я.

Одну з палиць, якою наносив удари підсудний ОСОБА_4 знайшов на місці злочину, іншу дерев"яну палиця до якої прив'язаний гумовий шлан підсудний ОСОБА_3 умисно приготував для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 по місцю свого проживання.

Також судом встановлено, що 10 жовтня 2010 року, близько 18 години знаходячись неподалік с. Якторів Золочівського району Львівської області, поблизу лісового масиву, підсудній ОСОБА_4,знаходячись біля автомобіля потерпілого ОСОБА_5,витягнув останнього з за керма, до застосування насильства, вільно без опору потерпілого відкрито викрав чуже майно , шляхом витягнення з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_5 мобільний телефон марки "Нокія 6070" вартістю 539 гривень, з сім карткою мобільного оператора Київстар вартістю 25 гривень, записну книжку вартістю 23 гривні та гроші в сумі 520 гривень.

Крім того підсудний ОСОБА_4 знаходячись неподалік с. Якторів Золочівського району Львівської області, поблизу лісового масиву незаконно заволодів посвідченням водія потерпілого ОСОБА_5, видане на ім'я останнього , талон до посвідчення водія ОСОБА_5, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - легкового автомобіля ВАЗ "2104" р.н. НОМЕР_3.

Маючи повну можливість розпорядитися відкрито викраденим майном, ОСОБА_4, разом з ОСОБА_3, почали наносити останньому палками удари в різні частини тіла.

Крім цього 10 жовтня 2010 року, близько 18 години, ОСОБА_4, та підсудний ОСОБА_3 біля лісового масиву, що знаходячись неподалік с. Якторів Золочівського району Львівської області, після умисного нанесення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_5, з мотивів помсти,незаконно за попередньою змовою групою осіб заволоділи транспортним засобом потерпілого ОСОБА_5, а саме автомобілем ВАЗ "2104" р.н. НОМЕР_3, в якого посадили самого потерпілого на переднє сидіння пасажира, зав'язавши йому очі стрічкою з метою, щоб останній не бачив в який автомобіль вони пересядуть,підсудний ОСОБА_4 сів на місце водія, підсудний ОСОБА_3 сів на заднє сидіння автомобіля,і даним автомобілем вони під"їхали до асфатованої дороги, де залишили автомобіль потерпілого з ним і при цьому наказали останньому протягом п'ятнадцяти хвилин не знімати стрічки з очей,поки вони не від"їдуть з місця пригоди.

Також підсудні обвинувачуються в тому , що 10 жовтня 2010 року, близько 18 години знаходячись неподалік с. Якторів Золочівського району Львівської області, поблизу лісового масиву після нанесення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому з мотивів помсти , вимагали поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров"я у потерпілого ОСОБА_5 10 тисяч доларів США, які наказали передати людині, яка за декілька днів підійде, до нього в торговий кіоск.

Підсудний ОСОБА_3 вину свою у вчиненому визнав частково та пояснив, що він свою вину в скоєнні злочинів, передбачених ст. 187 ч. 2. 357 ч.З. 189 ч.З, 289 ч.З КК України не визнає, а визнає те, що один раз вдарив потерпілого палицею, до якої був прив'язаний шланг.

Крім того підсудний пояснив,що в нього була сестра - ОСОБА_6, яка ІНФОРМАЦІЯ_5 померла. Потерпілий ОСОБА_5 був одружений з нею приблизно з 2008 року. До приїзду на Україну він не підтримував ніяких контактів з потерпілим. Приїхавши на Україну, між ним та ОСОБА_5, ОСОБА_7, почалися відбуватися конфлікти за розподіл майна його мами, оскільки до його приїзду, на його думку, ОСОБА_5, та його племінник ОСОБА_7 домовилися між собою про розподіл майна його матері таким чином, щоб забрати все рухоме та нерухоме майно, а його матір відправити в будинок для престарілих. В м. Полтаві він мав родича ОСОБА_4,який час від часу приїжджає до нього в гості.

20 вересня 2010 року він їхав в гості до ОСОБА_4, по дорозі в м. Рівному познайомився із жінкою на ім'я ОСОБА_12, з якою поїхав до ОСОБА_4

В травні 2010 року йому в м. Львові, троє невідомих чоловіків завдали йому тілесних ушкоджень, з даного приводу він звернувся в Личаківський райвідділ міліції. На його думку, тілесних ушкоджень йому було завдано на замовлення ОСОБА_5, оскільки перед цим він попросив ОСОБА_5 покинути житловий будинок його матері в АДРЕСА_3. Про даний випадок він розповів своєму родичу ОСОБА_4

ОСОБА_4 пообіцяв йому, що зможе захистити його та його матір від посягань ОСОБА_5 і поїде в м. Львів і розбереться з ним.

Пізніше він ОСОБА_4 та ОСОБА_12 поїхали в м. Львів. В м. Львові він по приїзду проживав в себе вдома, а ОСОБА_4 та ОСОБА_12 проживали в його матері в АДРЕСА_3.

На початку жовтня 2010 року ОСОБА_12 шукала собі роботу, тому він запропонував їй піти до його швагра - ОСОБА_5, оскільки останній має у власності торгівельний кіоск і міг надати ОСОБА_12 роботу. ОСОБА_12 пішла до ОСОБА_5 і прийшовши від нього розповіла йому та ОСОБА_4, про те, що ОСОБА_5, не надав їй роботу, проте фліртував з нею і пропонував їй близькі стосунки. Через декілька днів ОСОБА_12 знову пішла до ОСОБА_5, шоб просити його про роботу.

Через декілька годин до нього зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила, що на даний час вона знаходиться в с. Якторів Золочівськго району разом із ОСОБА_5, перебуває в стані алкогольного сп'яніння і вони будуть їхати в ліс, бо ОСОБА_5, хоче більш близьких стосунків із нею. Відповідно він разом з ОСОБА_4., вирішили поїхати за ОСОБА_12, перед цим він розповів ОСОБА_4, про те, де зараз ОСОБА_12 і з ким.

Вони поїхав на його власному автомобілі марки ВАЗ 2101. Приїхавши до с. Якторів, до нього зателефонувала ОСОБА_12 та розповіла, про те, що вона знаходиться в лісі неподалік с. Якторів. Він під'їхав до автомобіля ОСОБА_5, який знаходився в лісі, була темна пора доби. Він та ОСОБА_4 наділи спортивні шапки.

В руках він мав дерев'яну палку із прив'язаним шлангом, яку він возив із собою для самооборони, а ОСОБА_4, взяв в руки дерев'яну палку, яка лежала поблизу лісу. Ці речі вони взяли для самооборони від ОСОБА_5, якби останній захотів би щось їм зробити. Підійшовши до автомобіля ОСОБА_5, він побачив ОСОБА_12, яка плакала, говорила, що ОСОБА_5, її зґвалтував. Це його та ОСОБА_4, дуже розхвилювало, тому ОСОБА_4 витягнув з автомобіля ОСОБА_5, та почав завдавати удари палкою по тілу останньому, а він будучи в збудженому стані також вдарив ОСОБА_5 палкою зі шлангом, яку тримав в руках. В яку частину тіла він вдарив потерпілого сказати не може бо не бачив.Після чого підсудний вз'яв разом із собою ОСОБА_12 та повів її до свого автомобіля. А ОСОБА_4, залишився разом із ОСОБА_5, що там відбувалося він не бачив.

В той час коли він знаходився поблизу ОСОБА_5, то він нічого у ОСОБА_5 не брав. При цьому він не погрожував ОСОБА_5 і не вимагав в нього грошей чи інших речей, а також не чув щоб про це говорив ОСОБА_4

Забравши ОСОБА_12 він повів її до свого автомобіля, де вони чекали на ОСОБА_4 Приблизно через п'ять хвилин до них повернувся ОСОБА_4, та сказав, що залишив ОСОБА_5 в його автомобілі. Він запропонував їм з ОСОБА_12 звернутися в міліцію з приводу зґвалтування ОСОБА_12, але ОСОБА_4 сказав, що не потрібно цього робити, оскільки в ОСОБА_12 не має паспорта, ОСОБА_12 також відмовилися від того, щоб звертатися до працівників міліції з приводу статевого контакту із ОСОБА_5 Вони на його автомобілі повернулися в м. Львів, через декілька днів ОСОБА_4, та ОСОБА_12 поїхали від нього, куди саме він не знає.

Він весь час знаходився вдома в АДРЕСА_1, поки за ним не приїхали працівники міліції та забрали його з дому. Про те, що ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження він не знав, про це він взнав від своєї матері через деякий час. Ніяких речей у ОСОБА_5 підсудний не забирав, він не бачив щоб ОСОБА_12 чи ОСОБА_4, брали речі ОСОБА_5, вони нічого про це йому не говорили. Автомобіль ОСОБА_5 також не брав і ним не керував без дозволу власника.

Також він не визнає, що вимагав у ОСОБА_5 будь-які цінності, погрожував йому якоюсь розправою, оскільки цього не вчиняв. Підсудний також не чув, щоб ОСОБА_4, вимагав будь-які матеріальні цінності у ОСОБА_5. Коли підсудний вдарив потерпілого, то нічого від нього не вимагав, оскільки йому нічого від нього не було потрібно, це все було з помсти до потерпілого.

Щодо обвинувачення його в тому, що він разом із ОСОБА_4 незаконнно заволодів транспортним засобом ОСОБА_5, то дане обвинувачення він не визнає, оскільки він не їхав в автомобілі потерпілого.

Також він не вчиняв викрадення документів у ОСОБА_5, визнає себе винним тільки за те, що завдав удару ОСОБА_5

Мобільний телефон він побачив у ОСОБА_4в барі в м. Львові,після того як вони приїхали з с. Якторів Золочівського району. Просить врахувати його стан здоров'я та вік при розгляді справи по суті.

Що стосується цивільного позову, то він його не визнає,оскільки суму яку просить стягнути потерпілий є досить великою, а він не має таких коштів,оскільки хворіє, крім того вважає, що на таку суму він своїми діями не спричинив потерпілому моральних страждань.

Підсудний ОСОБА_4,(відповідно актового запису про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_6 т.3 а.с.140), покази оголошені в судовому засіданні, (а.с.115-118, а.с. 154-155, т.2 а.с.11-12, 37-38,а.с. 155-157(протокол судового засідання Золочівського районного суду, а.с.215-217), пояснив, що свою вину в скоєнні злочинів, передбачених ст. 187 ч. 2. 357 ч.З. 189 ч.З, 289 ч.З КК України визнав частково і показав, що ОСОБА_3 є його троюрідним братом, він проживає в АДРЕСА_3. Приблизно в кінці вересня 2010 року, до нього до дому в АДРЕСА_4 приїхав ОСОБА_3. Разом із ним приїхала ОСОБА_12 з якою познайомився по дорозі до нього.

ОСОБА_3 сказав, що він приїхав по справах, а саме те, що у нього є будинок, який би він хотів продати. Будинок знаходиться по АДРЕСА_4, оформлений на його дочку.

Йому ОСОБА_3 запропонував поїхати до нього в гості у м. Львів, і він на це погодився. Вони втрьох поїхали АДРЕСА_5, де проживає ОСОБА_3 разом із своєю матір'ю в АДРЕСА_3. Спочатку ОСОБА_3 не хотів, щоб ОСОБА_12 жила в АДРЕСА_3, для того, щоб вона не знала, де він проживає , але він наполіг, щоб вона була з ним, тому ОСОБА_12 жила з ним в АДРЕСА_3. Приїхавши до дому вони гостювали, ОСОБА_3 йому почав розповідати про свої сімейні проблеми, що виникли із-за будинку, де він проживає по АДРЕСА_3, бо його хоче продати ОСОБА_7 - його племінник та ОСОБА_5, чоловік сестри ОСОБА_3, який має кіоск "Зорепад", що в м. Львові, крім цього між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, зі слів ОСОБА_3, існував конфлікт через те, що кіоск ОСОБА_3 допомагав будувати, а ОСОБА_5 його привласнив, хоча частку власності має ОСОБА_3. ОСОБА_3 попросив його допомогти із ним поговорити, бо наскільки він зрозумів, раніше ОСОБА_3 якісь невідомі особи побили біля його будинку, й ОСОБА_3 підозрював, що це все з ініціативи ОСОБА_5 та племінника ОСОБА_7. ОСОБА_3 вирішив помститись за вищевказане побиття, все сам спланував та їм розповів, про свої плани.

Спочатку ОСОБА_3 запропонував, що ОСОБА_12 повинна була познайомитися із ОСОБА_5, вступити з ним в сексуальний контакт, і в подальшому заявити в правоохоронні органи про те, що її нібито зґвалтував , а він повинен був в момент сексуального контакту зайти і забрати її від ОСОБА_5, зіграти роль ревнивого чоловіка ОСОБА_12. Потім в подальшому ОСОБА_3 повинен був домовитися із ОСОБА_5, що ОСОБА_12 відмовиться від заяви про зґвалтування, а ОСОБА_5 повинен був відати своє майно -кіоск "Зорепад".

Ніякої домовленості та наміру на викрадення майна ОСОБА_5 між ним та ОСОБА_3 не було, про це не велося жодних розмов. ОСОБА_12 мала відволікти ОСОБА_5 та з ним поїхати, у місце, де немає людей, а він з ОСОБА_3 повинні були приїхати до ОСОБА_5 та ОСОБА_12 і виконати вищезазначений план. ОСОБА_12 повинна була познайомитись із ОСОБА_5, у кіоску, що й вона і зробила, де запропонувала ОСОБА_5 їхати в Унівську Лавру.

В один день ОСОБА_3 на своєму автомобілі ВАЗ 2101 білого кольору, разом з ним та ОСОБА_12 поїхали в напрямку Унівської Лаври, де проїхавши с. Якторів Золочівського району, відразу після закінчення населеного пункту повернули в напрямку лісу і проїхавши туди, ОСОБА_3 показав на галявину та сказав ОСОБА_12, щоб вона туди приїхала разом із ОСОБА_5 і вступила з ним в сексуальний контакт, а він та ОСОБА_3 повинні в той час під'їхати до них і виконати до кінця задуманий план. ОСОБА_12 познайомилася із ОСОБА_5 і вони домовилися, що поїдуть до Унівської Лаври. Про це ОСОБА_12 розповіла ОСОБА_3, була домовленість, що під час поїздки до Унівської Лаври, ОСОБА_12 повинна була телефонувати до ОСОБА_3 та говорити, де вона знаходиться.

На початку жовтня 2010 року ОСОБА_12 та ОСОБА_5 поїхали в напрямку Унівської Лаври, він та ОСОБА_3 поїхали слідом за ними на автомобілі ВАЗ 2101 білого кольору. По дорозі, до ОСОБА_3 телефонувала ОСОБА_12 та повідомляла, що вона їде в с. Якторів Золочівського району та зупиниться в барі. Під'їхавши до кафе в с. Якторів Золочівського району він побачив автомобіль ВАЗ 2104, темно-синього кольору, який належить ОСОБА_5. Він з ОСОБА_3 почекали, поки ОСОБА_5 разом із ОСОБА_12 не вийшли з кафе, сіли в автомобіль та поїхали далі в напрямку Учнівської Лаври. Крім цього, ОСОБА_12, перебуваючи в барі в с. Якторів Золочівського району, телефонувала до ОСОБА_3 та говорила, що скоро вона та ОСОБА_5 поїдуть на місце, яке раніше перед цим показував ОСОБА_3.

Коли ОСОБА_12 була вже в полі поблизу лісу із ОСОБА_5, в місці, де перед цим їм показав ОСОБА_3, він із ОСОБА_3 під'їхали неподалік даного місця та зупинилися.

Він та ОСОБА_3 вийшли із автомобіля, наділи на голову спортивні шапки чорного кольору, в руки він взяв палку, яку знайшов поблизу автомобіля ОСОБА_3, а ОСОБА_3 взяв в руки палку із шлангом на кінці, яку він перед цим робив в себе вдома в АДРЕСА_3. Вони пішли до автомобіля, де знаходився ОСОБА_5 з ОСОБА_12. В той час вже смеркалося. Відчинивши двері автомобіля потерпілого, ОСОБА_12 почала щось кричати, тобто створювати враження, що прийшов ЇЇ ревнивий чоловік. Він знаходився з боку ОСОБА_12, яка йому сказала "ОСОБА_5, це ти?", тобто щоб створити враження у ОСОБА_5, що він є її чоловік, він почав на неї кричати. ОСОБА_3 задав декілька ударів руками ОСОБА_5, а потім витягнув його із салону автомобіля. ОСОБА_12 в цей час щось кричала, він відійшов від ОСОБА_12. ОСОБА_3 продовжував бити ОСОБА_5, і він також підійшов до ОСОБА_5, та вдарив його декілька разів кулаком.

Він не бачив, щоб ОСОБА_3 брав у ОСОБА_5 якісь речі. Коли вони били ОСОБА_5, штовхали його,то в останнього випав телефон та записна книжка, які він забрав собі. Він думав, що ОСОБА_5 не бачить цього. Він не знав, що в записній книжці були гроші та документи ОСОБА_5, це він побачив пізніше. На даний час він вже не пам'ятає скільки було грошей в записній книжці, їх він витратив на особисті потреби. Він визнає свою вину, що побачивши документи та гроші ОСОБА_5 не віддав їх. ОСОБА_3 не має відношення до викрадення телефону та грошей ОСОБА_5. Він не чув щоб ОСОБА_3 вимагав у ОСОБА_5 гроші. Між ними не було ніякої домовленості про заволодіння майном,все це робилося щоб провчити потерпілого.

Після побиття, ОСОБА_5, було зв'язано руки та ноги ремінцем, для того, щоб останній не втік. ОСОБА_12 деякий час перебувала поблизу вищезазначених подій, але закінчивши побиття ОСОБА_5 він ОСОБА_12 не бачив.

Далі він, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 сіли в салон автомобіля, він намагався поїхати легковим автомобілем ОСОБА_5, але йому це не вдалося, тому ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля та поїхав на ньому в напрямку асфальтної дороги, що проходить поблизу с. Якторів Золочівського району. Трохи під"уїхавши, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 вийшли з автомобіля ОСОБА_5 та пішли до автомобіля ОСОБА_3, а він з ОСОБА_5 поїхали до асфальтної дороги, де зупинилися і він зав'язав скотчем очі ОСОБА_5, який перед цим взяв у автомобілі ОСОБА_3. Це він зробив для того, щоб ОСОБА_5 не бачив автомобіль ОСОБА_3. Він сказав потерпілому деякий час посидіти в своєму автомобілю, поки вони від'їдуть.

Він, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 сіли у автомобіль та поїхали до Львова, додому до ОСОБА_3.

По приїзді вони полягали спати, в наступний день ОСОБА_12 телефонувала до своїх рідних, щоб вислали гроші на дорогу. Куди подів ОСОБА_3 палки, якими били ОСОБА_5 він не знає.

Через декілька днів вони поїхали до батьків ОСОБА_12 в АДРЕСА_6. Проживав там поки не приїхали працівники міліції і не забрали його в м. Золочів Львівської області. Документи ОСОБА_5 разом із записною книжечкою він також забрав із собою, але по дорозі він загубив їх. Він повністю визнає свою вину в тому, що разом із ОСОБА_3 побив ОСОБА_5 та сам без відома та домовленості із ОСОБА_3 викрав майно ОСОБА_5, хоча не знав, що викрадає документи. Наміру викрадати документи в нього не було. Він щиро кається у вчиненому, обіцяє більше такого не вчиняти та готовий у всьому сприяти в розкритті вчиненого ним злочину.

По суті пред'явленого обвинувачення, він не визнає свою вину у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, оскільки він не мав наміру заволодіти майном ОСОБА_5. Майном заволодів коли вони штовхалися в потерпілим. Між ним і ОСОБА_3 була домовленість про побиття потерпілого, а не заволодіння його майном.

Також він не визнає, що вимагав у ОСОБА_5 будь-які цінності, погрожував йому якоюсь розправою. Він також не чув, щоб ОСОБА_3 вимагав будь-які матеріальні цінності у ОСОБА_5. Коли він завдавав ударів ОСОБА_5 то нічого від нього не вимагав, оскільки йому нічого від нього не було потрібно. Щодо обвинувачення його в тому, що він разом із ОСОБА_3 незаконно заволодів транспортним засобом ОСОБА_5, то цього він не визнає, оскільки такого не вчиняв.

Крім часткового визнання своєї вини ОСОБА_3 винність його доводиться доказами по справі.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 показав, що він є приватним підприємцем, у його власності знаходиться магазин, який розташований в АДРЕСА_7. 02.10.2010 року, близько 14-15 години, до магазину прийшла жінка,яка запропонувала йому познайомитися. Він відповів жінці, що в них різниця у віці, тобто що він старший за неї, і їй буде краще познайомитися з кимось іншим. Але жінка зайшла в його магазин, придбала в нього каву і сказала, що ще прийде до нього. Вона сказала, що її звати ОСОБА_12 і пішла з магазину в напрямку до гуртожитків університету ім. Івана Франка.

03.10.2010 року до його магазину знову прийшла ОСОБА_12, вона підійшла зі сторони вул. Личаківської. ОСОБА_12 запропонувала йому вийти на вулицю та покурити, на що він погодився. Курячи на вулиці, ОСОБА_12 із сумки витягнула буклет, на якому була зображена Унівська Лавра та запропонувала йому туди разом із нею поїхати. Він відмовився їхати з нею, мотивуючи це тим, що був зайнятий. Після чого ОСОБА_12 запропонувала йому поїздити з нею по м. Львову та показати їй місто. ОСОБА_12 розповіла, що проживає в м. Рівному, а у м. Львові навчається на заочному відділенні факультету політології, працює вона в міській раді м. Рівного в архівному відділі і їй необхідна освіта для роботи. ОСОБА_12 розповіла, що в м. Рівному вона проживає з чоловіком на ім'я ОСОБА_5, дітей у неї не має. Поговоривши з ним приблизно 15 хвилин, ОСОБА_12 пішла від нього. При цьому ОСОБА_12 пропонувала піти до неї в гості в гуртожиток, але він відмовився від її пропозиції.

05.10.2010 року до нього в магазин знову прийшла ОСОБА_12. Він випив з нею вина, ОСОБА_12 сказала, що йде в гуртожиток і якщо в неї буде час, то ще прийде до нього.

07.10.2010 року ОСОБА_12 знову прийшла до нього і почала пропонувати кудись з нею поїхати. Він запропонував їй на його власному автомобілі ВАЗ 2104 10.10.2010 року поїхати в Унівську Лавру. ОСОБА_12 погодилася на його пропозицію, але сказала, що зранку 10.10.2010 року в неї не виходить поїхати, оскільки приїде з АДРЕСА_9 у м. Львів близько обіду. Він сказав, що буде її чекати.

10.10.2010 року, близько 16 години, до нього в магазин зайшла ОСОБА_12 і вони разом із нею на його автомобілі поїхали в напрямку м. Золочів Львівської області по автодорозі сполученням Львів-Тернопіль. З магазину він взяв пляшку вина. По дорозі до с. Якторів Золочівського району Львівської області ОСОБА_12 була збудженою, а саме сама пила вино, співала, щось голосно говорила. Заїхавши в с. Якторів Золочівського району вони зупинилися, оскільки ОСОБА_12 з власного мобільного телефону зателефонувала до своєї знайомої, яка, зі слів ОСОБА_12, проживає в с. Якторів Золочівського району та навчається разом із нею в одній групі. З ким саме розмовляла ОСОБА_12 по мобільному телефону він не чув, але під час розмови ОСОБА_12 домовилися про зустріч із подругою в барі, який розташований в с. Якторів Золочівського району, поблизу церкви. В даному барі вони замовили дві порції дирунів, сік, та 150 грам горілки на прохання ОСОБА_12. В барі вони пробули близько 40 хвилин, ОСОБА_12 знайома не прийшла. Під час того, як вони були в барі, то ОСОБА_12 двічі виходила в туалет, при цьому брала сумку із мобільним телефоном із собою. ОСОБА_12, знаходячись в приміщенні бару, зателефонувала до своєї знайомої, щоб запитати її чому вона не прийшла на зустріч. Під час того, як вони виходили покурити, ОСОБА_12 пропонувала йому поїхати до лісу.. Вийшовши з бару,вони сіли в його автомобіль та поїхали в напрямку Унівської Лаври. Проїхавши знак, який вказував на закінчення с. Якторів Золочівського району ОСОБА_12 почала його просити, щоб він поїхав в напрямку лісу. Він погодився на прохання ОСОБА_12 і з'їхав з асфальтної дороги та поїхав польовою дорогою до лісу. ОСОБА_12 просила, щоб він заїхав в глибину лісу, оскільки, з її слів, хотіла позбирати гриби, але він відмовився і зупинився поблизу лісу в полі. Вони вийшли з автомобіля та почали курити. Покуривши ОСОБА_12 почала співати та танцювати. Через п'ять хвилин він попросив ОСОБА_12 їхати далі, але вона попросила, щоб він ще трохи почекав. Він сів в салон автомобіля, завів двигун та розвернув автомобіль в напрямку асфальтної дороги. На її прохання він вимкнув двигун, ОСОБА_12 просила, щоб ще трохи побути в лісі. ОСОБА_12 докурила сигарету і також сіла в салон автомобіля на переднє пасажирське сидіння. Під час перебування в лісі ОСОБА_12 декілька разів телефонувала з свого мобільного телефону до своєї подруги. Про що ОСОБА_12 розмовляла по мобільному телефону він не чув, здається вона щось говорила про кафе, де він з нею перед цим був. Сидячи в автомобілі, він помітив, як на відстані близько 100 метрів від них в ліс зайшло двоє чоловіків, які перед цим йшли в напрямку його автомобіля. Чи тримали вони щось в руках він не помітив. Він прикрив двері в автомобіль, завів двигун, хотів їхати до Унівської Лаври, але ОСОБА_12 почала просити щоб він не їхав та почекав поки вона докурить. Він послухав ОСОБА_12, вимкнув двигун автомобіля, на той час смеркалося. Приблизно через 1-2 хвилини він побачив, як до його автомобіля підійшло двоє чоловіків. Одна особа підійшла до передніх пасажирських дверей, а друга особа підійшла до водійських дверей, тобто з його боку. Особи відчинили двері автомобіля, особа, що відчинила двері з його боку, витягнула ключі із замка запалювання. У осіб, які підійшли до них на голові були маски чорного кольору, прикривали шию. В масці були отвори для роту, очей та носа. Одна із осіб тримала дерев'яну палку, а ніша особа тримала в руках щось схоже на шланг. Коли особи відчинили двері в автомобілі, то ОСОБА_12 до чоловіка, який був з його сторони сказала "ОСОБА_5 це ти? Що ти тут робиш?". На що дана особа відповіла "А ти що тут робиш?" Тоді особа, що була з його боку витягнула його з салону автомобіля. Під час цього з внутрішньої кишені його куртки, в яку він був одітий, особа,що його витягувала із автомобіля, витягнула його мобільний телефон марки "Nokia 6070", ІМЕІ - НОМЕР_4, який він придбав у 2008 році за ціною 539 гривень, разом із сім-картою "Київстар" № НОМЕР_2, гроші в сумі 520 гривень, права водія на його ім'я, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - його автомобіля, талон до посвідчення водія на його ім'я, записну книжку із обкладинкою жовтого кольору. Витягнувши його із салону, двоє осіб почали наносити удари по його тілу, одна особа наносила удари дерев'яною палицею, а друга особа наносила йому удари за допомогою резинового шлангу. Двоє осіб били його орієнтовно 3 хвилини, при цьому нічого не говорячи, під час завдання ударів йому було нанесено тілесних ушкоджень, а саме спочатку він відчув біль в нозі, а потім відчув біль в руці, оскільки, захищаючись від нанесених ударів, він виставив руку і в неї було нанесено удар. В певний момент в одного із нападника зателефонував мобільний телефон, про що він розмовляв він не чув. Після того, як ця особа поспілкувалася по мобільному телефоні, то сказала що потрібно його відпустити. Під час його побиття, він просив його не бити. Двоє осіб припинили завдавати йому ударів, один із нападників зв'язав йому руки та ноги ремінцем і сказали, щоб він посидів та почекав. Після того дані двоє осіб, які завдали йому ударів, здається разом із ОСОБА_12, але він точно не пам'ятає, сіли в належний йому автомобіль, сказавши, що повернуться, та поїхали в напрямку до с. Якторів Золочівського району. Приблизно через 10 хвилин, він побачив, як до нього повертається два автомобілі, один із них був його автомобілем, який був другий автомобіль він не може сказати. До нього під'їхав його автомобіль, з якого вийшло двоє осіб, що раніше його били.

Підійшовши до нього, вони розв'язали йому руки та ноги. Один із нападників сказав йому, що для того, щоб його більше не зачіпали та не били, він повинен залишити їм 10 тисяч доларів США. Особа сказала, що впродовж тижня до його торгового кіоску в м. Львові під'їде людина, якій він передасть гроші. Особа попередила, щоб він не звертався в правоохоронні органи, бо інакше його вб'ють, бо знають де він проживає. Особа сказала сісти в його автомобіль, він сів на переднє пасажирське сидіння його автомобіля. Одна особа сіла на місце водія його автомобіль, а ще одна особа сіла на заднє пасажирське сидіння. Йому було заклеєно очі липкою стрічкою і автомобіль поїхав. Проїхавши деяку відстань, автомобіль зупинився і він випадково зняв липку стрічку з очей і побачив, що вони виїхали на асфальтну дорогу, також він побачив нижню частину обличчя одного із нападників, в нього на підборідді була ямочка. Йому на даний час відомо, що це був ОСОБА_4 Йому нападник заклеїв очі липкою стрічкою, відав ключі від автомобіля та сказала, щоб через 15 хвилин він зняв липку стрічку з очей. Він почув, що до його автомобіля під'їхав транспортний засіб, в який хтось сів, і даний транспортний засіб кудись поїхав, куди саме він не бачив. Коли він зняв липку стрічку з очей, нікого поблизу не було. Він поїхав на автомобілі в м. Львів. Приїхавши в м.Львів, він зупинився поблизу податкової міліції і прохожі викликали швидку допомогу, яка госпіталізувала його в лікарню. Під час його побиття він втрачав свідомість. Про ОСОБА_12, де вона проживає та номера її мобільного телефону він не знає. Після поступлення в лікарню, до нього більше ніхто не дзвонив, та не говорили з приводу передачі якихось коштів. Його автомобіль на даний час знаходиться в м. Львові.

Просить потерпілий задоволити цивільний позов в повному об'ємі, а саме стягнути з підсудного 100.000 гривень моральної шкоди та 34.353грн.77 коп. матеріальної шкоди, оскільки він переніс страшні страждання, страх та біль.

Крім того потерпілий просить покарати підсудного ОСОБА_3 до дванадцяти років позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_12(покази оголошені в судовому засіданні а.с. 74-86,143-144 т.1), показала, що на даний час вона проживає в АДРЕСА_8. Проживає вона разом із своїм чоловіком - ОСОБА_18, ОСОБА_19 - своїм сином, якому ІНФОРМАЦІЯ_7, дочкою - ОСОБА_34, ІНФОРМАЦІЯ_8 та сином - ОСОБА_21,якому 1 ІНФОРМАЦІЯ_9. Проживає вона в АДРЕСА_9 із 1996 року. Протягом усього часу із своїм чоловіком були постійні сварки, ревнощі. Останній раз, а це було близько серпня-вересня 2010 року, коли вона прийшла додому, то її чоловік вигнав її із квартири, вона сильно злякалась та не знала куди подітись, тому пішла у бар та випила слабоалкогольний напій, після чого знову пішла до себе додому в АДРЕСА_9, але чоловік знову її вигнав.

Тоді вона вирішила поїхати до себе додому в АДРЕСА_6 Полтавської області, хотіла туди добратись попутнім транспортним засобом.

Перебуваючи на трасі біля неї зупинився автомобіль, за кермом був мужчина, як тепер вона знає це був ОСОБА_3, автомобіль був марки ВАЗ червоного кольору. ОСОБА_3 їхав в напрямку м. Києва. Вона сіла у автомобіль і заснула. Проснулася вже коли вони проїхали м. Київ і заїхали у м. Лохвиця Полтавської області.З м. Лохвиця до її батьків залишилось проїхати буквально кілометрів 50-60, вона дуже зраділа, що майже добралася додому. Вони під'їхали до якогось будинку, але в ньому не світилося, тому вони залишились спати у машині. ОСОБА_3 спав на передніх сидіннях, а вона на задніх. Ранком ОСОБА_3 пішов у будинок, з його слів там жили родичі по батьківській лінії. Їх там добре зустріли.

Пізніше при розмові ОСОБА_3, та ОСОБА_4 вона почула що ОСОБА_3 хоче покарати свого швагра ОСОБА_5, який був одружений з його сестрою ОСОБА_6, яка померла, а після цього все майно йому залишилось, хоча гроші на якийсь кіоск чи кафе давала мати його, тобто мати ОСОБА_3, а ОСОБА_5 зараз нічого не хоче повертати і давати ніяких грошей, навіть мамі. Це все вона почула, але належної уваги не приділила.

Їй дуже сподобався ОСОБА_4 в плані ведення господарства, порядку в будинку, він належно слідкував за своїм батьком та племінником, одним словом був на її думку доброю людиною.

Тоді через день ОСОБА_3 сказав, що потрібно їхати додому у Львівську область, будинок цей він не продав, дав тільки оголошення про продаж, тоді вони сіли всі у автомобіль ОСОБА_3, тобто вона, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і вони поїхали до ОСОБА_3 додому.

Вона повідомила свою маму, бо вона доглядала її дітей, що повернеться за декілька днів. Вони приїхали АДРЕСА_3, що поблизу м. Львова. У Кривичах вона була близько 2 місяців, нікуди не виїжджала, оскільки вона не мала грошей на дорогу.

За час проживання, вона чула від матері ОСОБА_3, - ОСОБА_23 про постійні сварки та суперечки, які виникали між ними та ОСОБА_5. Сварки відбувались на основі того, що ОСОБА_5 та його син -ОСОБА_19 хотіли продати будинок, де вона проживає , а її дати комусь у догляд, а ОСОБА_3 вигнати із будинку.

Також сварки відбувалися за кіоск, який належить покійній ОСОБА_6, що згідно доручення у користуванні належить ОСОБА_5. ОСОБА_5 проживав у цьому ж будинку, де вони проживали, його вигнав із будинку ОСОБА_3, тому ОСОБА_5 пішов проживати до своєї сестри десь у м. Львові. Мати ОСОБА_3 купила кіоск ОСОБА_6, а після її смерті почали ділити цей кіоск.

Також вона чула, що ніби ОСОБА_5 із ОСОБА_19 замовили якихось хлопців, які побили ОСОБА_24 і все це відбувалось із-за поділу майна.

Після скоєного побиття, вона так зрозуміла, що ОСОБА_3 задумав план про помсту над ОСОБА_5 та ОСОБА_7. Вона не хотіла вникати у їхні сварки та хотіла поїхати додому, але ОСОБА_3 обіцяв, що вона скоро поїде додому та він дасть їй гроші. Вона постійно перебувала у нього дома. Вона додому не телефонувала, оскільки вона не хотіла розповідати своєму чоловікові про те, що у неї сталось, думала, що у них все налагодиться,бо виховують троє малих дітей.

ОСОБА_3 їй почав постійно говорити про помсту, як вона зрозуміла, він почав все ретельно планувати, суть її участі полягала у тому, що вона мала ОСОБА_5 звабити та поїхати із ним на його автомобілі кудись у місце, де мало людей, щоб з ним поговорити, більше нічого не говорив, казав, що її участь тільки у тому, щоб вона його відволікла. Вона погодилася на це , оскільки ОСОБА_3 обіцяв дати гроші на дорогу додому.

В якийсь день, дати вона точно не пригадує, ОСОБА_3 їй сказав, що потрібно їхати до ОСОБА_5 на місце його праці, у цей же кіоск та вона з ним має познайомитись. Приїхавши туди, ОСОБА_3 наказав, щоб вона познайомилась із ним та запросила його на каву, навіть їй давав телефон із ввімкненим диктофоном, щоб перевірити, що вона говорить. Отже, зайшовши до ОСОБА_5 у кіоск, вона познайомилась з ним, запросила його на каву, а той відповів, що не хоче йти, оскільки зайнятий та немає часу, але у відповідь їй посміхався та казав, щоб вона ще зайшла до нього у кіоск.

Через два дні ОСОБА_3 знову підвіз її до кіоску ОСОБА_5 ОСОБА_3 їй дав брошурку із фотографією про монастир, що у с. Унів Перемишлянського району Львівської області. Він наказав їй, щоб вона поводила себе розкуто, сказала, що вона є студентка Львівського університету та хоче подивитись на старовинні місця, як м. Львова так і ближніх міст та сіл, говорила, що вона проживає у гуртожитку м. Львова. Прийшовши до нього, вона так і зробила, запропонувала туди поїхати, на що останній відмовився та сам запропонував поїхати через 2 дні, на що вона охоче погодилась.

Після розповіді ОСОБА_3 про те, що через два дні вони поїдуть з ОСОБА_5, ОСОБА_3 почав готуватись до зустрічі із ним, а саме він почав робити якусь саморобну палку, примотуючи до неї дротом металевий трос. Вона зрозуміла, що наміри у ОСОБА_3 не просто поговорити, а дійсно побити ОСОБА_5.

Кіоск був під назвою "Зорепад", на якій вулиці був вона не пригадує. ОСОБА_3 придумав таку легенду, що ніби-то вона перебуваючи в с. Якторів, подзвонить до нього, але буде говорити начебто із свою одногрупницею, яка мала б в майбутньому прийти у заплановане ними місце, а саме в бар, та посидіти з ними.

Про своє місце знаходження, вона мала сповіщати ОСОБА_3 по телефон. Також вона мала розповісти, що у неї є співжитель ОСОБА_5, з яким вона проживає і він її сильно ревнує до усіх та інколи за нею слідкує, куди і з ким вона їде, це було для того, щоб створити обман для ОСОБА_5, не видаючи ОСОБА_3. Він навіть їй сказав, що якщо він буде до неї приставати у плані сексуальних послуг, то щоб вона не відмовлялась, а в подальшому йому їх надала, а дальше він прийде та з ним поговорить та ще говорив, що у разі статевих відносин ОСОБА_3 зробить так, що на ОСОБА_5 повісять зґвалтування, тобто її направить на судово-медичну експертизу, яка встановить те, що дійсно у неї із ОСОБА_5 були статеві відносини та докаже те, що він її зґвалтував. Вона повинна була звабити ОСОБА_5 та поїхати у зазначене місце, а потім попередити ОСОБА_3 про те, де вони є. Ролі ОСОБА_4 у даній ситуації вона взагалі не знала, у них про це розмови не було, та і ОСОБА_3 наказав їй лишніх питань не задавати. Десь через 2-3 дні, дати вона вже не пригадує, вона знову зустрілась з ОСОБА_5, вони на його автомобілі марки ВАЗ-2104 поїхали в сторону с. Унів Перемишлянського району. По дорозі вона із ним спілкувались, слухали музику. Оскільки ОСОБА_5 вже є старшим чоловіком, вона не хотіла мати із ним ніяких статевих відносин, проте мали із собою пляшку вина, яку вона пила впродовж дороги до с. Якторів Золочівського району. ОСОБА_5 почав до неї у автомобілі приставати, торкався до неї, пропонував вже з'їхати із дороги, щоб провести час у двох, але вона відмовлялась та казала, щоб заїхати у бар, що у с. Якторів. Вона телефонувала до ОСОБА_3 проте начебто спілкувалась із своєю подружкою, це коли вони під'їхали до бару. Приїхавши у бар, вони замовили порцію дерунів та ОСОБА_5 взяв їй 150 грам горілки. Сам він горілки не пив, пила вона сама та оп'яніла. Пробувши у барі близько 40 хвилин, й протягом цього часу вона кілька разів телефонувала до ОСОБА_3 та казала, де і що вони роблять, а телефонувала окремо від нього, бо виходила із приміщення бару як у туалет, так і на вулицю. Також при ОСОБА_5 вона телефонувала до ОСОБА_3, щоб створити картину про одногрупницю, яка начебто не прийде, бо їй не виходить. Після чого вони поїхали далі по дорозі в сторону монастиря, як вона зрозуміла, бо насправді вона цю місцевість не знає. Виїхавши по дорозі, що проходить через поле, а по сторонах ліси, ОСОБА_5 знову почав до неї приставати, казав, що простелить просиню, що має у машині і вони займуться сексом, вона, нехотячи відповідала, що "добре". Тоді вони з'їхали із дороги на ґрунтову дорогу, вона чомусь цього всього злякалась, приїхавши на галявину, він продовжував до неї приставати, вона не створювала перешкод, оскільки знала, що має приїхати ОСОБА_3 та із ним поговорити. Близько 15 хвилин між ними почались інтимні відносини, проте нічого так і не відбулось, він її роздягнув та й сам роздягнувся, вона сказала до нього, щоб він почекав, бо вона хотіла спалити цигарку. На дворі вже темніло, вона побачила, що із сторони лісу йдуть двоє мужчин, які були у масках.

Крім того вона домовилася з ОСОБА_3, коли він підійде до автомобіля, щоб вона сказала: "ОСОБА_5 це ти?".

Коли двоє підійшли до автомобіля вона запиталася ОСОБА_5 це ти?, але ОСОБА_3 будучи у масці, що підійшов із її сторони, не відповідав, бо ОСОБА_5 знав його голос і міг впізнати. Вона ОСОБА_3 впізнала, як по голосу так по його зовнішньому одязі, тобто по його куртці та в руках, він мав саморобний ним особисто виготовлений предмет для нанесення ударів, який вона бачила, як він його виготовляв.

Вона швидко одягнулась та почала кричати, бо сильно злякалась. ОСОБА_5 почали бити обоє, їх було двоє, ну це ОСОБА_3 і ще якийсь мужчина, можливо це і був ОСОБА_4. Вона зі страху, побігла у сторону дороги. Що відбувалось далі вона не знає і розмови не чула, оскільки вона зупинила маршрутний транспортний засіб (маршрутку) та ним добралась у Кривичі, до будинку ОСОБА_3, тільки чула прохання ОСОБА_5 по голові не бити.

Прийшовши додому, вона лягла спати.

Десь під ранок вона побачила, що ОСОБА_3 з ОСОБА_4 були вдома. ОСОБА_3 вона запитала, що там сталось , на що останній відповів, що наказали ОСОБА_5, більше їй нічого не розповідав та кудись поїхав.

Батько їй вислав гроші, на які вона з ОСОБА_4 купили квитки до Миргорода й поїхали додому поїздом до її матері.

ОСОБА_4 мав мобільний телефон марки Нокіа 6070, синього кольору, який на скільки вона зрозуміла, належав ОСОБА_5. Ніякої домовленості у неї з ОСОБА_3 не було, він попросив її тільки виїхати з ОСОБА_5 до лісу, а він з ним мав там поговорити.

ОСОБА_3 нічого їй не обіцяв і ні про що більше вони не домовлялись, вона взагалі хотіла просто їм, тобто ОСОБА_3 та його матері допомогти, щоб ОСОБА_5 послухав і віддав їм їх частину майна, бо вона бачила, що живуть вони бідно, грошей не вистачає, іншої мети у цьому в неї не було.

Якщо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 навіть про щось і домовлялись, вона при цьому присутня не була, можливо вони їй не довіряли, оскільки вона для них була чужа людина, тому вона не може сказати про те, яку саме роль виконував ОСОБА_4, що саме він за це отримав і чи взагалі забирав тоді у лісі майно ОСОБА_5. Коли вони почали його бити,вона втекла, повернулася додому, нічого не бачила, а вони пізніше їй нічого не розповідали. Під час проведення впізнання предметів, вона впізнала серед наданих їй предметів - палку із зав'язаним на кінці шлангом, яким двоє чоловіків, серед яких вона впізнала ОСОБА_3, завдавали удари по тілу ОСОБА_5 поблизу с. Якторів Золочівського району 10.10.2010 року.

Даний предмет вона впізнала по липкій стрічці, якою було скріплено палку та шланг, липка стрічка була сірого кольору.

Допитана в якості свідка ОСОБА_23 показала, що ОСОБА_5 вона знає з 2008 року, який працював водієм в торговому кіоску "Зорепад", в цьому ж році він одружився із її покійною дочкою ОСОБА_6 та почав проживати в їх будинку. ОСОБА_5 неодноразово її бив і з цього приводу вона зверталася в правоохоронні органи. У ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її дочка - ОСОБА_6, вона почала просити ОСОБА_5, щоб той залишив її будинок, але він відмовлявся від цього.

На початку 2010 року із США приїхав її син -ОСОБА_3, який також попросив ОСОБА_5, залишити будинок, що останній і зробив. Після цього через деякий час ОСОБА_3 побили невідомі люди, а ОСОБА_5 сказав, що посадить ОСОБА_3

Допитана в якості свідка ОСОБА_27 (покази оголошені в судовому засіданні т.1а.с.27) показала, що 10.10.2010 року вона знаходилася в барі "Русмар", що в с. Якторів Золочівського району Львівської області, де працює барменом. В цей день, близько 17 години у приміщення бару зайшов чоловік, віком приблизно 45-50 років, невисокого зросту. З даним чоловіком також була жінка, віком приблизно 37-38 років. Чоловік із даною жінкою замовив деруни та 100 чи 150 грам горілки. Жінка попросила її зробити голосніше музику в приміщенні. У барі чоловік із жінкою були приблизно 1 годину. Після чого чоловік розрахувався і вони вийшли з бару. Куди вони пішли вона не знає. Вона не бачила, щоб жінка кудись телефонувала з мобільного, хоча дана жінка декілька разів виходила на двір з приміщення бару, що вона там робила,вона не бачила

Свідок ОСОБА_28 допитаний в судовому засіданні показав, що 10.10.2010 року у вечірній час він разом з підсудним ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_12 перебували в барі в м. Львові. Він зрозумів зі слів ОСОБА_4, що той наказав ОСОБА_5 і забрав в нього телефон. Також розповідав, що ОСОБА_5 зґвалтував ОСОБА_12, але на ній він не бачив будь-яких тілесних ушкоджень. ОСОБА_3 пояснював, що за зґвалтування ОСОБА_12 І потрібно було заявити в міліцію.

Свідок ОСОБА_29 пояснив, що він чув, як ОСОБА_3, в квітні 2010 року приставав до ОСОБА_5, щоб останній повернув йому кіоск, при цьому погрожував розправою.

Також винність ОСОБА_3 доводиться:

- протоколом огляду місця події, з якого вбачається місце де було вчинення побиття потерпілого ОСОБА_5( а.с. 18-19 т. 1);

- висновком експерта № 600/10, згідно якого у гр. ОСОБА_5 було виявлено травму тіла у вигляді множинних саден та синців на руках та ногах, забою грудної клітки, закритого перелому правої ліктьової кістки, закритого перелому основи 5 п'ясної кістки правої кисті, закритого перелому правої плюясневої кістки. Вказані ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитися 10 жовтня 2010 року, відносяться до тілесного ушкодження середньої важкості за ознакою тривалого розладу здоров'я; (а.с. 44-45т. 1);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю

ОСОБА_12 та долученою до нього фототаблицею, де остання показала бар в котрому вона перебувала з потерпілим, та місце події, де підсудні наносили удари ОСОБА_5 дерев"яними палицями (а.с. 78-79 т.1);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події та долученої до нього фото таблиці за участю ОСОБА_3, де останній показав місце де він з ОСОБА_4 І зустрів автомобіль потерпілого ОСОБА_5.( а.с. 82-86 т.1);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події та долученої до нього фото таблиці за участю ОСОБА_5, де останній показав, на місцевості де було його спричинено тілесні ушкодження (а.с.22-23 т.2);

- протоколами огляду речових доказів (а.с. 121-122) з якого вбачається, що мобільний телефон, який підсудний ОСОБА_30 добровільно видав працівникам міліції належить потерпілому ОСОБА_5;

- протоколом огляду речових доказів, а саме палки дерев"яної з прикріпленим до неї за допомогою липкої стрічки електричного кабелю, яку було вилучено під час обшуку за адресою АДРЕСА_3 (а.с.,183 т.1);

- протоколом обшуку від 22.11.2010 року (а.с. 129 т.1) з якого вбачається, що за адресою АДРЕСА_3 при проведенні обшуку вилучено деревяну палицю з прикріпленим електрокабелем до неї за допомог скотча сріблястого кольору з надписом "Skotch 2000";

- протоколом добровільної видачі від 23.11.2010 року відповідно якого потерпілим ОСОБА_5 виданий скотч ,яким йому зв'язували очі(а.с. 139 т. 1);

- протоколом пред'явлення предметів для впізнання за участю ОСОБА_5, який пояснив ,що він впізнав полицю дерев"яну з прикріпленим до неї електричним кабелем, яким йому один з підсудних наносив удари по тілу(а.с. 140 т.1);

- протоколом пред'явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_5, де останній впізнав ОСОБА_12 (а.с. 141 т.1);

- протоколом пред'явлення предметів для впізнання за участю ОСОБА_12, котра впізнала палку дерев"яну до якої прикріплений чорний кабель. Дну палицю вона бачила по місцю проживання ОСОБА_3 АДРЕСА_3 (а.с. 142 т.1);

- висновком експерта № 68 від 21.01.2011 року, згідно якого полімерна стрічка в рулоні та полімерна стрічка, що скріплює дерев'яну палицю та електричний кабель, які виявлено та вилучено 22.11.2010 року в ході обшуку житла по АДРЕСА_3, а також відрізок полімерної стрічки, виданий 23.11.2010 року ОСОБА_5 мають спільну родову належність між собою (а.с. 213-214 т.1);

Відповідно актового запису у про смерть від 23 серпня 2012 року №121 виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6(а.сю.140 т.3).

Оцінюючи докази по справі в їх сукупності суд вважає доведеним те, що підсудний ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4, з мотивів помсти умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров"я.

Тому дії підсудного ОСОБА_3 слід кваліфікувати по ст. 122 ч.1 КК України, а не по ст. 187ч.ч2 КК України.

Суд приходить до такого висновку тому, що в судовому засіданні не встановлено умислу підсудних на напад на потерпілого з метою заволодіння його майном поєднане з насильством, або погрозою застосування такого.

Факт провчити потерпілого стверджується як самим підсудним ОСОБА_3, так і свідком ОСОБА_12, яка в своїх показав вказувала, що чула розмову між ОСОБА_4 та підсудним ОСОБА_3, та і від самого ОСОБА_3 про те, що потрібно провчити потерпілого ОСОБА_5 за те, що останній не бажає вирішити питання щодо майна.

Крім того в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 не заперечив, щодо конфлікту який виник між ним і родиною ОСОБА_3 з приводу майна.

Що стосується заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 то суд виходячи з доказів досліджених в судовому засіданні приходить до висновку, що саме ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення його майна, оскільки виходячи з пояснень самого ОСОБА_4 даних на досудовому слідстві, та його пояснень даних при розгляді справи в Золочівському районному суді, він стверджував, що до викраденого майна підсудний ОСОБА_3 ніякого відношення не має,він даний злочин вчинив сам. Крім того він добровільно видав телефон, який відкрито викрав у потерпілого.

Крім того встановлено з пояснень ОСОБА_12, що коли дві особи, які підійшли до автомобіля потерпілого, то підсудний ОСОБА_3 відчиняв двері пасажира, тобто двері де знаходилася вона, а інша особа витягувала потерпілого з за керма. Вона добре впізнала підсудного ОСОБА_3 по його зовнішній будові тіла та по верхньому одязі.

Виходячи з пояснень потерпілого ОСОБА_5 суд встановив, що особа, яка його витягнула з автомобіля після цього з кишені витягнула телефон,записник, гроші, та документи, а потім почала наносити удари по тілу полицею.

Виходячи з даних обставин суд вважає, доведеним те, що саме ОСОБА_4 витягуючи з за керма потерпілого, мав можливість відкрито заволодіти майном потерпілого, шляхом витягнення телефону, грошей, записника,та документи з кишені останнього і мав можливість ним розпорядитися, але незважаючи на це почав наносити удари потерпілому палкою,пов'язані з помстою підсудного ОСОБА_3

Виходячи з Постанови Пленуму Верновного Суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності" , коли винна особа , яка вже отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватися протиправно вилученим майном, застосовує насильство, то у такому випадку утворює окремий склад злочину який потребує окремої кваліфікації залежно від тяжкості наслідків та заподіяної потерпілому фізичної шкоди.

Тому дії ОСОБА_4 слід було кваліфікувати по ст. 186ч.1 КК України, та по ст. 122 ч.1 КК України.

Що стосується вчинення злочину підсудним ОСОБА_3 та ОСОБА_4, передбаченого ст. 289ч.3 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом поєднані з насильством небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, то суд вважає, що дані дії підсудних ОСОБА_3, та ОСОБА_4, слід кваліфікувати по ч.2 ст. 289 КК України, як заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб.

Суд приходить до такого висновку, оскільки в судовому засіданні встановлено, що підсудний ОСОБА_3, та ОСОБА_4, пішли на зустріч з потерпілим для з"ясування особистих неприязних відносин, які виникли між ОСОБА_5 та підсудним ОСОБА_3, а умисел на заволодіння транспортним засобом , який належить потерпілому виник після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5,тобто заволодіння транспортного засобу вчинено після зведення рахунків з потерпілим.

Крім того з пояснень ОСОБА_4, вбачається що підсудний ОСОБА_3,після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому сів на заднє сидіння автомобіля потерпілого. Даний факт підтвердив і потерпілий.

Також потерпілий ствердив, коли він зняв з очей стрічку то побачив , що автомобілем керувала особа, в котрої на бороді є ямка, тобто ОСОБА_4, а його напарник,який сидів на задньому сидінні вийшов раніше з автомобіля.

Не визнання своєї вини ОСОБА_3, у вчиненні злочину передбаченого ст. 289 КК України суд розцінює, як таке що останній намагається уникнути від кримінальної відповідальності і тому не надає даним поясненням віри.

Також суд при перекваліфікації злочину з ст. 289ч.3 КК України на ст. 289ч.2 КК України бере до уваги ту обставину, що підсудний ОСОБА_3, та ОСОБА_4,заволодівши автомобілем мали можливість розпорядитися ним,але не вчинили цього, а тільки використали його для доїзду до дороги з асфальтним покриттям, після чого повернули автомобіль потерпілому.

Що стосується інкримінованого злочину передбаченого ст. 357 ч.3 КК України підсудному ОСОБА_3, то суд вважає, що у даному випадку його слід виправдати.

Суд приходить до такої думки тому, що як встановлено в судовому засіданні викрадення майна потерпілого, та заволодіння будь- яким способом важливим особистим документом було вчинено ОСОБА_4.

Що стосується інкримінованого злочину передбаченого ст.189ч.3 КК України, то суд вважає, що підсудного ОСОБА_3 слід теж виправдати,оскільки в судовому засіданні крім пояснень потерпілого не здобуто жодного доказу, який би стверджували, що він та ОСОБА_4 вимагали у нього 10.000 доларів США.

Обираючи вид та міру покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного- позитивно характеризується,хворіє дігнроз: аномалія розвитку нирок, полікістоз нирок, хронічна ниркова недостатність,термінальна стадія,проживає в сім"ї, являється інвалідом другої групи.

Обставини, які пом'якшують покарання- суд не вбачає.

Обставини, які обтяжують покарання - суд не вбачає.

Виходячи з наведеного суд вважає достатнім покаранням для виправлення підсудного ОСОБА_3 та попередження ним вчинення нових злочинів є покарання без реального його відбуття, тобто з межах санкції статті, але з застосуванням ст. 75 КК України з покладенням відповідних обов'язків передбачених ст. 76 КК України.

Що стосується цивільного позову, то суд вважає, що його слід задоволити частково, а саме стягнути в користь потерпілого з підсудного ОСОБА_3 25.000 моральної шкоди, та 14.853 грн.77коп. матеріальної шкоди.

Суд приходить до такого висновку тому, що у своїх позовних вимогах потерпілий вказав щоденний свій заробіток в середньому по 100 гривень в день, хоча жодного документа, який би стверджував його чистий дохід в судове засідання не представив, тому суд задовольняє стягнення матеріальної шкоди в частині понесених витрат, за мінусом 19.500 гривень нарахованим потерпілим, як щоденний середній заробіток.

Що стосується кримінальної справи в частині обвинувачення ОСОБА_4, то суд вважає, що її слід закрити на підставі ст. 6 п.8 КПК України, оскільки відповідно актового запису про смерть за №121 від 23 серпня 2012 року(а.с140 т.3) останній помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Судові витрати стягнути з підсудного ОСОБА_3 в сумі 5907 грн., за проведення експертиз, переказавши кошти до загального фонду Державного бюджету України.

Речовий доказ по справі мобільний телефон "Нокіа 6070" серійний номер ІМЕІ НОМЕР_4 який знаходиться в катері зберігання Золочівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області повернути потерпілому ОСОБА_5

Речові докази - рулон липкої стрічки знадписом "Scotch 2000",дерев"яну палицю до якої з одного боку прив'язаний електричний кабель, фрагмент липкої стрічки, які зберігаються в камері зберігання Золочівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області- знищити.

Речові докази - доручення серія ВСЕ723741, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ІНС №432854, які зберігаються в камері зберігання Золочівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області - повернути власнику.

Речовий доказ - автомобіль марки ВАЗ 2143 р.н. НОМЕР_5, номер кузова НОМЕР_6, який належить та зберігається у ОСОБА_5-надати дозвіл останньому на його розпорядження на власний розсуд.

Керуючись ст. 323-324 КПК України суд,-

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ст. 122ч.1,ст. 289ч.2 КК України та покарати:

- по ст. 121ч.1 КК України на два роки шість місяців позбавлення волі;

- по ст. 289 ч.2 КК України на п'ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

По ст. 189 ч.3, ст. 357 ч.3 КК України виправдати.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 п'ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов'язки передбачені п.2,3, а саме:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Міру запобіжного заходу обрану ОСОБА_3. підписку про невиїзд залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Зарахувати засудженому ОСОБА_3 до визначеної міри покарання час перебування під вартою, а саме з 21.11.2010 року по 9.03.2011 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 14.853(чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят три) гривні та 77 копійок, та 25.000(двадцять п'ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з підсудного ОСОБА_3 судові витрати в сумі 5907 грн., за проведення експертиз, переказавши кошти до загального фонду Державного бюджету України.

Речовий доказ по справі - мобільний телефон "Нокіа 6070" серійний номер ІМЕІ НОМЕР_4, який знаходиться в камері зберігання Золочівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області повернути потерпілому ОСОБА_5

Речові докази - рулон липкої стрічки знадписом "Scotch 2000",дерев"яну палицю до якої з одного боку прив'язаний електричний кабел, фрагмент липкої стрічки, які зберігаються в камері зберігання Золочівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області - знищити.

Речові докази - доручення серія ВСЕ723741, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ІНС №432854, які зберігаються в камері зберігання Золочівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області - повернути власнику.

Речовий доказ - автомобіль марки ВАЗ 2143 р.н. НОМЕР_5, номер кузова НОМЕР_6, який належить та зберігається у ОСОБА_5-надати дозвіл останньому на його розпорядження на власний розсуд.

На вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя В. О. Кваша