Провадження № 1-кп/308/133/14
У Х В А Л А

11 грудня 2014 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191 ч. 5, 366 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191 ч. 5, 366 ч. 2 КК України.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 заявив відвід судді ОСОБА_3 , пославшись на те, що останнім виносилися відносно нього, ОСОБА_7 , рішення, які були скасовані судами апеляційної та касаційної інстанцій, що викликає у нього недовіру до судді.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження щодо підстав відводу судді, дослідивши заяву про відвід судді, матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Так у справі «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 р. Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що суб`єктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, об`єктивний визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_3 при розгляді даного кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 80-82 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И В:

Заяву потерпілого ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча, суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3