В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.02.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироками Ужгородського міськрайонного суду від 01.02.2011 р. за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, від 12.05.2011 р. за ч. 2 ст. 301 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, від 04.07.2012 р. за ч. 2 ст. 301 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, від 11.12.2012 р. за ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 5 місяців, постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06.06.2014 р. на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільненого від відбування покарання, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 263 ч. 1, 15 ч. 2 - 263 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, 13 жовтня 2014 року, приблизно о 12 год. 00 хв. перебуваючи неподалік будинку № 7, розташованого по вул. Чорновола в м. Ужгороді, був зупинений працівниками СКР Ужгородського МВ, під час огляду в якого виявлено та вилучено предмети, схожі на патрони в кількості чотирнадцяти штук, калібром 5.6 мм, які він умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, носив при собі в правій кишені куртки, до моменту їх вилучення працівниками міліції. Згідно висновку експерта № 16/992 від 20.10.2014 р. патрони в кількості чотирнадцяти штук відносяться до боєприпасів і є цільовими гвинтівочними, спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5.6 мм, які призначені для стрільби з гвинтівок та карабінів.
Крім того, 13 жовтня 2014 року, приблизно об 11 год. 50 хв., ОСОБА_4 , маючи на меті збути патрони в кількості 14 штук, калібру 5.6 мм, перебуваючи на вул. Чорновола, неподалік будинку № 7, розташованого в місті Ужгороді, з метою незаконного збагачення, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, намагався збути вище вказані бойові патрони ОСОБА_5 , однак останній від придбання боєприпасів відмовився, у зв`язку з чим ОСОБА_4 свої злочинні дії не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Ці дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне носіння та закінчений замах на збут бойових припасів відповідно.
Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості від 24 листопада 2014 року у кримінальному провадженні № 0002382 між старшим прокурором прокуратури м. Ужгорода ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Відповідно до умов вищезгаданої угоди від 24 листопада 2014 року обвинувачений та прокурор у кримінальному провадженні № 0002382 у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України уклали дану угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 263 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 4 років позбавлення волі, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Також у даній угоді зазначені роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості та її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

В судовому засіданні обвинувачений та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У відповідності до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 263 КК України, які згідно ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості відповідно.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладена між прокурором та обвинуваченим угода, відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 263 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного і обставини, що пом`якшують покарання, а саме його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання не встановлені.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Процесуальні витрати за проведення балістичної експертизи в сумі 196.56 грн. слід покласти на обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України суд,

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 листопада 2014 року, що укладена у кримінальному провадженні № 0002382 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на чотири роки;
за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на три роки.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 196 (сто дев`яносто шість) гривень 56 копійок процесуальних витрат за проведення балістичної експертизи.

Речові докази: патрони в кількості 14 штук, що здані на зберігання в дозвільну систему Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області знищити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуюча ОСОБА_1