А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13.03.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 прокурора ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/777/163/2015 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2013.
Цим вироком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одружений, непрацюючий, не судимий засуджений за злочин передбачений ст. 118 КК України - на 2 роки позбавлення волі.
Ухвалено: запобіжним заходом щодо ОСОБА_5 залишити тримання під вартою, строк відбуття покарання обчислювати з 19.11.2012, цивільний позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 40 000 (сорок тисяч) грн. у покриття моральної шкоди і 3 090 (три тисячі дев`яносто) грн. у покриття матеріальної шкоди, речові докази: сорочку і штани повернути ОСОБА_5 , відеокасету зберігати в матеріалах справи, решту знищити.
Як визнав доведеним суд, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.
Приблизно о 17:45 18.11.2012 він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вдома по АДРЕСА_1 затіяв сварку з дружиною, яка також перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Під час сварки в квартиру подружжя несподівано зайшов ОСОБА_9 і наніс ОСОБА_5 два удари кулаком в лице, якими заподіяв йому легкі тілесні ушкодження. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_9 ОСОБА_5 з перевищенням меж необхідної оборони взяв з шухляди штик-ніж і, обороняючись та виштовхуючи ОСОБА_9 з квартири, наніс йому ножем удари: по одному в області правого плечового суглобу, нижньої третини лівого плеча і правої кисті та два удари в область грудної клітки зліва, якими заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до настання смерті.
Орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч.1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство.
Зміну правової кваліфікації дій ОСОБА_5 на передбачене ст. 118 КК України умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, суд першої інстанції вмотивував тим, що потерпілий діяв неправомірно: в стані алкогольного сп`яніння, проти волі обвинуваченого вдерся до його житла, повівся агресивно, мав фізичну перевагу над ним, застосував щодо нього фізичне насильство: наніс йому кулаком два удари в лице, від яких останній упав, і спричинив йому тілесні ушкодження. На переконання суду такі дії ОСОБА_9 утворили право ОСОБА_5 на необхідну оборону від подальшого посягання на своє здоров`я, однак спосіб, яким він вдався до захисту, був явно невідповідним небезпечності посягання.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просила вирок скасувати і ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_5 винним в умисному вбивстві і за ч.1 ст. 115 КК України визначити йому покарання у виді 12 років позбавлення волі.
Вказує, що дружина обвинуваченого ОСОБА_10 запросила ОСОБА_9 в гості, а обвинувачений затіяв з ним сварку, напав на нього і кілька раз вдарив ножем. Вважає, що висновок суду про те, ніби ініціатором бійки був ОСОБА_9 , не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, оскільки ґрунтується виключно на показаннях обвинуваченого, які не узгоджуються з результатами слідчого експерименту, висновком судово-медичної експертизи, даними про особу потерпілого. Суд, на її думку, не визначився у правовій кваліфікації дій обвинуваченого, не врахував, що останній міг покликати на допомогу сусідів, однак не зробив цього, а отже мав прямий умисел на вбивство потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_5 подав на цю апеляційну скаргу заперечення, в якому зазначив, до потерпіла не посилається на докази, а всі її доводи ґрунтуються на припущеннях, які не знайшли підтвердження під час судового розгляду. Його ж показання є послідовними і узгоджуються з усіма доказами обвинувачення.
Вироком від 22.08.2013 Апеляційний суд Закарпатської області апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнив, вирок Мукачівського міськрайонного суду від 23.05.2013 скасував, визнав ОСОБА_5 винним у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 115 КК України, призначив йому покарання у виді 7 років позбавлення волі і частково задовольнив цивільний позов потерпілої: стягнув з ОСОБА_5 на її користь 40 000 (сорок тисяч) грн. у покриття моральної шкоди і 3 090 (три тисячі дев`яносто) грн. у покриття матеріальної шкоди. Кваліфікуючи дії обвинуваченого суд апеляційної інстанції виходив з того, що реальної загрози його життю та здоров`ю з боку потерпілого не було. Такий висновок суд обґрунтував показаннями самого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_10 його дружини і висновком судово-медичної експертизи про характер і тяжкість заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень та причину його смерті.

Ухвалою від 18.03.2014 колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка розглянула кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника, вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 22.08.2013 щодо ОСОБА_5 скасувала та призначила новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Вироком від 26.08.2014 Апеляційний суд Закарпатської області апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнив частково, вирок Мукачівського міськрайонного суду від 23.05.2013 скасував в частині доведеності вини, правової кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання, визнав ОСОБА_5 винним в умисному вбивстві, вчиненому в стані сильного душевного хвилювання, передбаченому ст. 116 КК України, і призначив йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2013 був залишений ним без змін. Перекваліфіковуючи дії обвинуваченого, Апеляційний суд виходив з того, що внаслідок протиправного вторгнення потерпілого до його житла, словесних образ, насильства, поєднаного з заподіянням тілесних ушкоджень, у обвинуваченого раптово виник стан сильного душевного хвилювання, який і зумовив вчинення злочину.

Ухвалою від 29.01.2015 колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка розглянула кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 26.08.2014 щодо ОСОБА_5 скасувала та призначила новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який заперечив проти апеляційних вимог потерпілої, промову прокурора, яка вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи сторін та потерпілої і вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 в учиненні злочину за обставин, викладених у вироку, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

ОСОБА_5 не заперечив, що тілесні ушкодження ОСОБА_9 ножем спричинив саме він. Пояснив, що поки він спав, його дружина ОСОБА_10 привела в їх квартиру незнайомого чоловіка ОСОБА_9 , вживала з ним спиртні напої, а потім ОСОБА_9 , штовхаючи, розбудив його. Все це його це образило, тому він виштовхав ОСОБА_9 з квартири і посварився з дружиною. Під час їх сварки ОСОБА_9 увірвався до їх квартири і став його «бити кулаком». Від третього удару він «відлетів на 1,5 м». При цьому з рота у нього потекла кров, були травмовані два зуби. Оскільки ОСОБА_9 був молодший і виглядав фізично сильнішим за нього («здоровий, вагою близько 100 кг»), він «зі страху» і «щоб його налякати», схопив ніж, який лежав у відкритій шухляді. ОСОБА_9 в цей час «знову поліз з кулаками», а він «у шоковому стані» став виштовхувати його з квартири і «махати на нього ножем». У загальному коридорі, куди він його виштовхав, ОСОБА_9 , впав, а він «став кричати, що його зарізав».

Суд першої інстанції ці показання перевірив, співставив з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони не містять суперечностей, законно поклав їх в основу вироку і переконливо обґрунтував у ньому свої висновки.

Свідок ОСОБА_10 , яка була очевидцем події, показання обвинуваченого повністю підтвердила. Пояснила, що після того, як вони з чоловіком випили пляшку горілки і чоловік заснув, вона запросила в гості свого знайомого ОСОБА_9 , з яким також розпивала спиртні напої. Прокинувшись чоловік став з нею сваритись і виштовхав ОСОБА_9 з квартири. Під час їх сварки, що продовжилась, ОСОБА_9 знову увірвався до них у квартиру і наніс її чоловіку два удари кулаком в обличчя, від яких той упав. Піднявшись, її чоловік схопив з відкритої шухляди ножа і з його використанням знову виштовхав ОСОБА_9 з квартири.

Ці показання обвинуваченого і свідка ОСОБА_10 повністю узгоджуються з показаннями сусідів подружжя ОСОБА_11 - свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , показаннями обвинуваченого під час слідчого експерименту.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 17/12 смерть ОСОБА_9 настала внаслідок двох колото-різаних ран грудної клітки зліва, які утворилися від ударів колючо-ріжучим предметом типу клинка ножа, супроводжувалися зовнішньою та внутрішньою кровотечами, ускладнились травматичним і гіповолемічним шоком, однією з яких пошкоджено ліву легеню, серцеву сорочки і серце. Окрім них на тілі потерпілого були виявлені поверхневі різані рани правого плечового суглоба по передній поверхні, нижньої третини лівого плеча по внутрішньо-боковій поверхні, 2-ї фаланги 3-го пальця правої кисті по передньо-ліво-боковій поверхні, які утворились від дії колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа по механізму ковзання. Дослідження трупної крові показало вміст у ній етилового спирту в концентрації 3,39 %, що стосовно живих осіб відповідає тяжкому алкогольному сп`янінню.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 861/12 у ОСОБА_5 виявлено синці округлої форми в ділянці чола зліва та у правій чоло-скроневій ділянці волосистої частині голови з травматичним набряком, рана невиразної форми з нерівними краями на слизовій нижньої губи зліва та хитання 1 і 2 зубів нижньої щелепи зліва, які виникли в період, що укладається в дату події, внаслідок ударів твердими тупими предметами, якими могли бути кулаки сторонньої людини.

Твердження в апеляційній скарзі про те, ніби показання обвинуваченого не узгоджуються з результатами слідчого експерименту і висновком судово-медичної експертизи носять загальний характер і не містять посилань на конкретні розбіжності. Апеляційний суд таких розходжень не знайшов і тому вважає ці твердження неспроможними.

Думка потерпілої ОСОБА_7 про те, ніби ОСОБА_9 не був ініціатором бійки, а обвинувачений сам затіяв з ним сварку і напав на нього з ножем, на доказах не ґрунтується, а тому не може бути прийняте до уваги.

Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому діяння у стані простого алкогольного сп`яніння, коли міг усвідомлювати наслідки своїх дій та керувати ними. Ознак патологічних змін психічної діяльності, у тому числі патологічного афекту експертом виявлено не було. Даних про дослідження питання про те, чи перебував ОСОБА_5 у стані фізіологічного афекту, зазначений акт не містить.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 діяв в обстановці захисту від суспільно-небезпечного посягання з боку потерпілого, який протиправно увірвався в його помешкання, застосував щодо нього фізичне насильство, мав фізичну перевагу над ним і далі поводив себе так, що обвинувачений мав підстави очікувати продовження посягання на своє життя і здоров`я. Разом з тим обстановка захисту, зокрема демонстрація і первісне застосування ножа, які примусили ОСОБА_9 до відступу, свідчать про те, що застосований обвинуваченим спосіб захисту від неправомірного посягання в подальшому: нанесення двох колото-різаних ран грудної клітки, став явно невідповідним небезпеці, яка йому загрожувала.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КК України кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Отже думка потерпілої про те, що обвинувачений замість спроби захисту власними силами міг покликати на допомогу сусідів, не складає підставу для висновку про необхідність правової кваліфікації діяння ОСОБА_5 за ч.1 ст. 115 КК України.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про умисне вбивство ОСОБА_5 потерпілого внаслідок перевищення меж необхідної оборони. Правова кваліфікація таких дій за ст. 118 КК України відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи.

Призначене ОСОБА_5 покарання є найсуворішим з передбачених санкцією ст. 118 КК України. Підстав вважати, що при його визначенні суд першої інстанції не дотримав вимог ст. 65 КК України Апеляційним судом не встановлено.

ОСОБА_5 утримується під вартою з 19.11.2012, отже строк позбавлення волі, визначений йому за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2013, на час апеляційного розгляду кримінального провадження закінчився.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_18 залишити без задоволення, вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2013 щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Засудженого ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти у зв`язку з відбуттям покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді