Справа № 462/6848/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова

у складі:

головуючий судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження , внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002122 від 12.07.2013 року щодо :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України , не одруженого, працюючого керівником ВТФ «ОПІР» ТМАІ ЛОАІ ВОІ СОІУ, а також бухгалтером та засновником ПП «Опал-Захід», зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,-

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , згідно з рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25.10.2006 р. зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_7 , 2003 року народження, у розмірі 1/3 частини від заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, щомісячно до досягення нею повноліття.

Однак, ОСОБА_4 , не зважаючи на рішення Залізничного районного суду м.Львова, яке вступило в законну силу 27.11.2006 р., а також не реагуючи на попередження державного виконавця, маючи реальну можливість сплачувати аліменти, злісно ухиляється від сплати, встановлених рішенням суду коштів на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , внаслідок чого станом на 31.08.2014 р. здійснив заборгованість по сплаті аліментів на суму 45164,52 грн, що в сукупності складає суму виплат понад шість місяців відповідних платежів.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому діянні визнав повністю і суду пояснив, що дійсно, тривалий час він ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї дочки, які були стягнуті з нього відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25.10.2006 року; на даний час працює , аліменти не сплачував, чому вчиняв вищевказані дії - пояснити не може; у скоєному щиро кається, просить суд суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за доцільне не проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .

Заслухавши обвинуваченого, вивчивши письмові матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні, окрім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, у відповідності до положень ст. 66 КК України є його щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, у відповідності до положень ст. 67 КК України судом не встановлені.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу винного , вважає за можливе призначити йому покарання у виді громадських робіт, так як таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, що на думку суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілої.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя:(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1