Справа
№292/90/13-к
№ провадження 1-кп/292/90/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

31 грудня 2013 року
смт.Червоноармійськ
Червоноармійський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючої-судді
Гуц О.В.

при секретареві
Ридановій Г.В.

за участю:

прокурора
Ткачука В.М.

потерпілої
ОСОБА_2

обвинуваченого
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Червоноармійську
кримінальне провадження, внесене в
Єдиний реєстр досудових розслідувань
за №0000380 від 19.10.2013 року по
обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця села Сколобів
Володарсько-Волинського

району Житомирської
області, жителя АДРЕСА_1, українця,

громадянина
України, із загальною середньою
освітою, не

працюючого,
одруженого, на утриманні п"ятеро
дітей: дочка ОСОБА_4,

2005 року народження,
дочка ОСОБА_5, 2008 року народження,

син ОСОБА_6, 2010 року
народження, син ОСОБА_7, 2012 року

народження , син
ОСОБА_8 , 2013 року народження, в силу ст.
89 КК

України, не
судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125
КК України, -

В С Т
А Н О В И В :

17 жовтня 2013 року близько 17-ї години
ОСОБА_3, в будинку ОСОБА_9 за адресою:
АДРЕСА_1, під час суперечки з ОСОБА_2
наніс потерпілій один удар рукою
затиснутою в кулак по обличчю ,
спричинивши їй тілесні ушкодження у
вигляді синця , які відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень
без короткочасного розладу здоров"я.

В судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини у
пред'явленому йому обвинуваченні не
визнав та пояснив, що 17 жовтня 2013 року
близько 17-ї години в будинку АДРЕСА_1, що
належить його тещі ОСОБА_9 у нього
виникла суперечка з ОСОБА_2 та він
виштовхав її з помешкання . Про те
стверджує, що при цьому будь-яких
ударів потерпілій він не наносив.

Не дивлячись на те, що
обвинувачений своєї вини не визнав,
його винуватість у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1ст.125 КК України
повністю підтверджується наступними
доказами.

Так, допитана в судовому
засіданні потерпіла ОСОБА_2 дала суду
показання про те, що 17 жовтня 2013 року
близько 17-ї години в будинку її матері
ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1, куди вона
приїхала на передодні, між нею та
ОСОБА_3 виникла суперечка. В ході цієї
суперечки обвинувачений наніс їй
удар кулаком в обличчя, спричинивши їй
фізичного болю. Після чого вона
залишила будинок матері з наміром
звернутися до міліції, але матір, яка
супроводжувала її до автобусної
зупинки, вмовляла цього не робити. Про
те ,що ОСОБА_3 наніс її тілесні
ушкодження вона розповіла своїй
знайомій ОСОБА_10 , з якою зустрілася по
дорозі та ОСОБА_11 , до якої звернулася
з проханням позичити грошей на проїзд
та остання надала їй у тимчасове
користування свій мобільний телефон ,
з якого вона зателефонувала своїй
доньці ОСОБА_12 і повідомила про те що
сталося між нею та ОСОБА_3. ЇЇ мати
також спілкувалася по вказаному
мобільному телефону зі своєю онукою та
скаржилась на те, що ОСОБА_3 її б"є і
просила онуку забрати її. З приводу
завдання вказаних тілесних ушкоджень
вона звернулася із заявою до
правоохоронних органів та до
судово-медичної експертизи.

Показання потерпілої
узгоджуються з іншими доказами.

Так , допитані за клопотанням
сторони обвинувачення свідки: ОСОБА_12,
ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 в судовому
засіданні дали наступні показання.

Зокрема , свідок ОСОБА_12-дочка
потерпілої дала суду показання про те,
що 16.10.2013 року до них зателефонувала її
баба ОСОБА_9 зі скаргами на те, що її
побив зять-ОСОБА_3 та попросила свою
дочку -ОСОБА_2 приїхати до неї. 17.10.2013
року близько 17-ї години до неї
зателефонували з невідомового їй
номера телефону і вона почула голос
своєї матері, яка плачучи розповіла, що
її побив ОСОБА_3 . Після цього з нею ще
розмовляла її баба ОСОБА_9, яка також
плакала і просила забрати її до себе,
оскільки боїться бути побитою ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_11 суду показала про
те, що 17.10.2013 року близько 17-ї години
до неї прийшла ОСОБА_2, яка плакала, на
обличчі у потерпілої були сліди
почервоніння та підпухлість. ОСОБА_2
розповіла, що її побив ОСОБА_3 та
попросила грошей на дорогу і
мобільний телефон, з якого вона
зателефонувала своїй дочці. Матір
потерпілої в цей час стояла неподалік
від її будинку та в розмову між нею і
потерпілою не втручалася. Вона
провела ОСОБА_2 до автобусної зупинки
та повернулася. При цьому матір
потерпілої весь цей час йшла неподалік
від них.

Із показань допитаної в судовому
засіданні свідка ОСОБА_10 вбачається ,що
17.10.2013 року після 16-ї години в селі
Грузливець вона зустріла ОСОБА_2 та
ОСОБА_9 десь за метрів 500 від будинку
останньої . Потерпіла плакала , на її
обличчі були сліди від побиття і коли
вона поцікавилася у потерпілої що з
нею трапилося та розповіла , що її
побив ОСОБА_3. Потерпіла просила у неї
грошей на дорогу та так як грошей у неї
не було , ОСОБА_2 сказала, що піде до
ОСОБА_11 . В той день вона зустрілася зі
своєю сусідкою ОСОБА_13, яка у неї
поцікавилася що трапилося з ОСОБА_2,
яку вона бачила у сльозах. Тоді вона
переповіла ОСОБА_13, що від ОСОБА_2 їй
стало відомо про те, що її побив
ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_13 в судовому
засіданні дала показання про те, що
17.10.2013 року в після обідню пору поруч зі
своїм будинком вона зустріла ОСОБА_2,
мати якої-ОСОБА_9 проживає неподалік
на відстані близько метрів 50 від її
будинку . ОСОБА_2 тримала в руках
мобільний телефон та плакала. Пізніше
вона поцікавилася у своєї сусідки
ОСОБА_10 чи невідомо їй що сталося з
ОСОБА_2. На що ОСОБА_10 відповіла , що зі
слів потерпілої ,останню побив ОСОБА_3.
Слідів побиття на обличчі у потерпілої
вона особисто не бачила, так як
зустрілася з нею коли їхала на
велосипеді і їх зустріч була
нетривалою в часі.

Як показала допитана в судовому
засіданні свідок ОСОБА_9 її
дочка-потерпіла ОСОБА_2 на її прохання
прибула в село Грузливець, де
заночувала в її будинку.

Наступного дня вона була свідком того
як між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникла
суперечка ,через яку дочка зібралася
їхати додому. Вона провела дочку до
автобусної зупинки. При цьому слідів
побиття на потерпілій не було та по
дорозі до автобусної зупинки їм ніхто
із знайомих не зустрічався .

Суд вважає, що зібрані стороною
обвинувачення докази, а саме :
показання потерпілої ОСОБА_2, свідків
ОСОБА_12,ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 є
належними та допустими, оскільки їх
показання є логічними , послідовними ,
узгоджуються між собою, доповнюють
одне одного та підтверджуються
висновком судово-медичної експертизи
№ 3335 від 19.11.2013 року ,згідно якого при
судово -медичному обстеженні ОСОБА_2, у
останньої виявлено синець на обличчі ,
який за висновком експерта утворився
від дії тупого твердого предмету з
обмеженою контактуючою поверхнею , від
одного удару рукою затиснутою в кулак ,
по обличчю зліва, в термін та за
обставин , вказаних потерпілою та
відносяться до легкого тілесного
ушкодження без короткочасного розладу
здоров"я і не є небезпечним для життя
та здоров"я в момент спричинення.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов
до безсумнівного висновку про те що
кримінальне правопорушення мало місце
та вчинене саме обвинуваченим.

Суд критично відноситься до
показань обвинуваченого з приводу
того, що він не спричиняв потерпілій
ОСОБА_2 17.10.2013 року тілесних ушкоджень
та вважає їх обраним ним способом
захисту від пред"явленого
обвинувачення.

Суд також піддає критичній оцінці
показання свідків, які допитувались за
клопотанням обвинуваченого, а саме-
матері обвинуваченого ОСОБА_14, дружини
ОСОБА_15 та ОСОБА_9-тещі ОСОБА_15 щодо
того , що 17.10.2013 року під час того коли
вони були присутні при суперечці
ОСОБА_2 та ОСОБА_15, останній будь-яких
тілесних ушкоджень потерпілій не
наносив , а лише виштовхав її з
будинку так як ці їх показання
суперечать наведеним вище доказам.

Такі показання ОСОБА_14 та ОСОБА_15, суд
розцінює як намагання вказаних
свідків сприяти обвинуваченому
уникнути відповідальності. Що ж до
показань ОСОБА_9 , то її показання
могли бути викликані залякуванням
свідка з боку обвинуваченого ,
оскільки в суді потерпіла та свідок
ОСОБА_12 у своїх свідченнях зазначали
про випадки неодноразового побиття
ОСОБА_9 ОСОБА_15 .

А тому суд при встановленні
обставин кримінального
правопорушення приймає до уваги лише
докази зібрані стороною обвинувачення
, оскільки ввважає їх такими, що можуть
бути покладені в основу обвинувачення

Оцінивши зазначені докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про доведеність вини обвинуваченого в
скоєнні даного кримінального
правопорушення, і ці його умисні дії,
які виразились у спричиненні умисного
легкого тілесного ушкодження, судом
кваліфікуються за ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України
суд призначає покарання, враховуючи
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.12 КК України
кримінальне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.125 КК України,
відноситься до категорії невеликої
тяжкості.

Обставин , що пом'якшують та
обтяжують покарання ОСОБА_3, судом не
встановлено.

При призначенні покарання суд
враховує і те , що ОСОБА_3 за місцем
проживання характеризується
посередньо, одружений, має на утриманні
п"ятеро дітей, в силу ст.89 КК України ,
не судимий, а також думку потерпілої,
яка не наполягала на суворості
призначення покарання, а тому вважає
призначити обвинуваченому покарання
за вчинене ним кримінальне
правопорушення , передбачене ч.1 ст.125 КК
України у вигляді громадських робіт.

Цивільний позов в
кримінальному провадженні не
заявлено.Судові витрати та речові
докази, відсутні.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.370, 373, 374
КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1ст.125 КК України, і
призначити йому покарання за цим
Законом-200 (двісті) годин громадських
робіт.

На вирок суду до апеляційного
суду Житомирської області через
Червоноармійський районний суд
Житомирської області може бути подана
апеляційна скарга протягом 30 днів з дня
його проголошення.

Копію вироку негайно після
його проголошення вручити
обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового
провадження мають право отримати в
суді копію вироку.

Суддя
О. В.Гуц