Справа №1-114/2008 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2008 року, Рахівський
районний суд Закарпатської області
в складі: головуючої - Бліщ О.Б.

при секретарі - Павлюк А.В.

з участю: прокурора - Конар В.І.

захисника -
ОСОБА_1

законних
представників н/л підсудних - ОСОБА_2,

ОСОБА_3

потерпілого -
ОСОБА_4

представника
потерпілого - ОСОБА_5

представника
служби у справах дітей Рахівської РДА -

Булеца
В.В.

представника
СКМСД - Паламарчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Рахів справу про обвинувачення

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, учня 11 класу Білинської ЗОШ 1-3
ступенів, не одруженого, не судимого, -

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, українця,
уродженця та мешканця АДРЕСА_2, учня 11 класу Білинської ЗОШ 1-3 ступенів, не
одруженого, не судимого, -

обох у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 296 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудні
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, 24 лютого 2008 року, приблизно в 22 годині 30 хвилин,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, із хуліганських спонукань, грубо
порушивши громадський порядок та проявивши особливу зухвалість, в с. Білин
Рахівського району, безпричинно закидали камінням вікна житлового будинку
пенсіонера ОСОБА_4, внаслідок чого розбили 15 віконних та 6 дверних шибок,
спричинивши ОСОБА_4 матеріальні збитки в сумі 650 гривень, а також, влучивши
каменем в обличчя потерпілого, спричинили йому легкі тілесні ушкодження з
короткочасним розладом здоров'я.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 вину свою визнав повністю і показав, що 24
лютого 2008 року, приблизно в 21-й годині,
біля бару „Шимотів” він зустрів свого друга ОСОБА_7 і пішов з ним до
бару, де вони випили чаю, після чого направилися до ОСОБА_7 додому. Там розпили
одну пляшку горілки, після чого сп'яніли.
Біля 21.30 години, він запропонував ОСОБА_7 піти до будинку ОСОБА_4 і
камінням повибивати йому віконні шиби, що вони й зробили. Так, підійшовши до
будинку, вони побачили, що в кімнатах не світилося. Він побачив електричну
лампочку в одному із кутів будинку і розбив її. Далі вони з ОСОБА_7 відійшли
від будинку на відстань 10-ти метрів, та
почали кидати камінням у вікна та двері.
Вони чули як сипалося віконне та дверне скло та кидали каміння тривалий
час. В той момент, коли вони кидали каміння, побачили, що до вхідних дверей
став підходити ОСОБА_4 , намагався відкрити їх та вийти на вулицю. Але він не
давав змоги потерпілому це зробити, просунувши у двері дерев'яну палицю, намагався вдарити потерпілого по руках. Згодом вони відійшли від
вхідних дверей та кинули ще по декілька каменів в їх бік, після чого пішли в
напрямку своїх домівок. Хто саме із них міг влучити каменем в обличчя ОСОБА_4,
сказати не може, але , в той момент, коли потерпілий намагався вийти із будинку,
бачив, що в нього обличчя було розбите, все в крові. У скоєному щиро
розкаюється, вважає, що злочин скоїв під впливом алкоголю. Просить не карати
його суворо. На даний час він відшкодував потерпілому 320 гривень матеріальної
шкоди. Також згоден оплатити потерпілому моральну шкоду.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 вину свою визнав повністю і показав, що 24
лютого 2008 року, ввечері разом зі своїм товаришем ОСОБА_6, у нього вдома,
випили одну пляшку горілки, після чого сильно оп'яніли. Біля 21.30 години ,
ОСОБА_6 запропонував йому піти до будинку ОСОБА_4 і камінням повибивати віконні
шиби. На запитання чому потрібно це робити,ОСОБА_6 відповів йому, що просто
так, він колишній „мент”. Він погодився з пропозицією, і вони вдвох направились
до будинку ОСОБА_4 В кімнатах будинку не світилося. ОСОБА_6 побачив електричну
лампочку в одному із кутів будинку і розбив її. Далі вони відійшли від будинку
на відстань близько 10-ти метрів, та
почали кидати камінням у вікна та двері, вони чули, як сипалося віконне та
дверне скло але тривалий час продовжували кидали каміння. ОСОБА_4 підійшов до дверей та намагався відкрити їх,
але ОСОБА_6 не давав змоги йому це зробити, просунувши у двері дерев'яну палицю
бив нею потерпілого по руках. Згодом вони відійшли від вхідних дверей та кинули
ще по декілька каменів в їх бік, після чого пішли в напрямку своїх домівок. У
скоєному щиро розкаюється, просить не карати його суворо. Цивільний позов,
заявлений потерпілим визнає.

Потерпілий
ОСОБА_4 в ході досудового слідства ствердив, що 24 лютого 2008 року, приблизно
в 22 години за київським часом він почув, що в боковій стіні будинку щось
загриміло. Він піднявся з ліжка і направився в коридор, щоб увімкнути світло, і
в той момент побачив що через вікно спальної кімнати стало влітати каміння.
Коли він наближався до електровмикача, йому в обличчя влучив камінь. Із
голосів, які доносились з вулиці, він впізнав голос сусідського хлопця ОСОБА_7.
Коли він сказав ОСОБА_7, що впізнав його, останній став обзивати його
нецензурними словами, а інший хлопець став кидати камінням у вікна вхідних
дверей та намагався через розбите дверне скло вдарити його дерев'яною палкою.
Хулігани продовжували кидати камінням у вікна будинку, внаслідок чого розбили
15 віконних та 6 дверних шиб, а також електролампочку. Злочинними діями
підсудних йому завдано матеріальної шкоди в сумі 650 гривень, з яких 325
ОСОБА_6 йому відшкодував у добровільному порядку. Також вказаним злочином йому
завдано моральної шкоди, яка виразилася у перенесеному ним хвилюванні, незручностях,
адже на вулиці стояла зима і вночі він залишився у будинку з розбитими шибами,
а також у тому, що він став з приводу вказаної події темою для людських
пересудів. Тому просить стягнути з підсудного ОСОБА_6 1000 моральної шкоди, а з
ОСОБА_7 1000 гривень моральної та 325 гривень матеріальної шкоди. Міру
покарання залишає на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що
24.02.2008 року, біля 21.00 години пішла
до своєї сусідки ОСОБА_9, у якої
знаходилася на протязі півтори години. Повернувшись додому побачила, що
електролампочка над вхідними дверима їхнього будинку не світилася, перед входом
в будинок було багато розбитого скла. Коли зайшла в будинок, то побачила, що
обличчя її батька було в крові. На її запитання батько розповів, що після того
як вона пішла до сусідки, невідомі з вулиці стали кидати у вікна будинку
каміння. Один із каменів влучив йому в обличчя і розбив ніс. Серед хуліганів
він впізнав по голосу їхнього сусіда ОСОБА_7. На наступний день батько
звернувся із заявою в органи міліції, а ще через деякий час їм стало відомо, що
тої ночі з ОСОБА_7 каміння у вікна їхнього будинку кидав мешканець села Білин,
ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
ствердила, що 24.02.2008 року, біля 21.00 години до неї додому прийшла її сусідка
ОСОБА_8, яка знаходилася в неї на
протязі більше однієї години. Приблизно об 22.15 годині, ОСОБА_8 пішла
додому, а повернувшись через декілька
хвилин розповіла, що за той час поки вона знаходилася у неї, на будинку її батька невідомі вибили
камінням віконні та дверні шиби.

Неповнолітній свідок ОСОБА_10, будучи допитаним у ході досудового слідства
показав, що він навчається в Білинській
ЗОШ, в одному класі з ОСОБА_7 та ОСОБА_6. Вони навчаються в школі посередньо,
інколи втікають з уроків (а.с.57-58).

Свідок ОСОБА_11, покази якої
досліджено, в ході досудового слідства ствердила, що вона проживає по
сусідству з ОСОБА_4 Вечером 24.02.2008 року, в неділю, вона знаходилася
вдома. Із будинку нікуди не виходила, так як має неповнолітню дитину. В
понеділок 25.02.2008 року на роботі дізналася про інцидент, який стався в
будинку ОСОБА_4(а.с.65-67).

Свідок ОСОБА_12, у ході досудового слідства показала, що вона являється
класним керівником ОСОБА_7 та ОСОБА_6. В побуті дані учні поводять себе нормально.
Деколи вони збиткують молодших за себе. Також полюбляють втікати з уроків. Про
хуліганські дії даних учнів дізналася через певний проміжок часу (а.с. 70-72).

Законний представник неповнолітнього
підсудного - ОСОБА_2 показала суду. Підсудний ОСОБА_6 являється її внуком. У
віці 4 роки він залишився без матері, згодом помер і його батько. У колі сім'ї
хлопець нормальний, слухняний. Допомагає їй у всьому, працьовитий. Раніше
жодних проблем з ним не мала. Не розуміє, навіщо він скоїв такий вчинок.
Просить суд не карати ОСОБА_6 суворо та врахувати всі пом'якшуючі обставини.

Законний представник неповнолітнього
підсудного -ОСОБА_3 ствердила, що ОСОБА_7 являється її сином. Сім'я їхня
багатодітна. Всього дітей було 14, з них 4 померли. Не дивлячись на важкі
матеріальні умови, вона намагається належним чином виховувати дітей. Раніше
ОСОБА_7 не скоював ніяких проступків. Про те, що син скоїв злочин, довідалася
від сторонніх осіб, приблизно через 3 дні.

Представник служби у справах дітей
Рахівської РДА - Булеца В.В. та представник СКМСД - Паламарчук О.В. ствердили,
що до скоєння даного злочину, підсудні на обліку в службах не перебували.
ОСОБА_6 лише стояв на обліку як дитина-сирота. Обоє виховуються у важких
матеріально-побутових умовах, не
дивлячись на це, позитивно характеризуються по місцю проживання. Після скоєння
злочину, постановлені на профілактичний облік.

Окрім
повного визнання вини підсудними, винність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину доведена перевіреними в
ході судового слідства матеріалами справи:

·
Протоколом усної заяви
про злочин, із якої вбачається, що 26.02.2008 року до Рахівського РВ УМВС
України в З/о звернувся з заявою громадянин ОСОБА_4 по факту розбиття шибок на
вікнах його будинку (а.с.6);

·
протоколом огляду місця
події: житлового будинку АДРЕСА_3, належного ОСОБА_4 (а.с.20);

·
фото таблицею до
протоколу огляду, із загальним та детальним зображенням пошкодженого майна
(а.с.21-23);

·
актом судово-медичного
освідчення №89 від 29.02.2008 року, згідно якого у громадянина ОСОБА_4 виявлено
тілесні пошкодження у вигляді: синців обох параорбітальних ділянок, ссаден
носа, перелому кісток носа, струсу головного мозку. Дані тілесні пошкодження
виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, вкладаються в строк пригоди, що мала місце
24.02.2008 року та кваліфіковані як легкі тілесні пошкодження з короткочасним
розладом здоров'я (а.с. 33);

·
накладною на віконне
скло (а.с. 35);

·
висновком спеціальної
медичної наркологічної експертної комісії №368 від 18.04.2008 року стверджено,
ОСОБА_6 примусового лікування від алкоголізму не потребує (а.с.88);

·
висновком спеціальної
медичної наркологічної експертної комісії №369 від 18.04.2008 року стверджено,
ОСОБА_7 примусового лікування від алкоголізму не потребує (а.с.90);

·
висновком експерта №150
від 05.05.2008 року, стверджено, що у
ОСОБА_4 виявлені легкі тілесні пошкодження з короткочасним розладом здоров'я у
вигляді: синців обох параорбітальних ділянок, ссаден носа, перелому кісток
носа, струсу головного мозку. Дані тілесні пошкодження виникли внаслідок дії
тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення та вкладаються в строк пригоди, що мала місце
24.02.2008 року (а.с. 115).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії неповнолітніх підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство,
тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Цивільний
позов заявлений потерпілим ОСОБА_4, на думку суду є доведеним та підлягає до
задоволення у повному обсязі.

Судові
витрати відсутні.

Речових
доказів у справі немає.

Призначаючи покарання підсудним ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд враховує як
пом'якшуючі покарання обставини те, що вони раніше не судимі, вину свою визнали
повністю, щиросердечно розкаялися у скоєному, активно сприяли розкриттю
злочину, обоє проживають у
малозабезпечених сім'ях. ОСОБА_6 являється круглим сиротою частково відшкодував
потерпілому матеріальну шкоду. ОСОБА_7
виріс у багатодітній сім'ї. Обоє на даний час являються неповнолітніми.

Обтяжуючою обставиною у відношенні обох підсудних суд враховує те, що
злочин ними було скоєно в стані алкогольного сп'яніння.

Приймаючи до уваги конкретні обставини даної справи, особу винних та щире
розкаяння, думку самого потерпілого, який просить не карати суворо підсудних та
надати їм можливість виправитися, суд
вважає за можливе застосувати щодо підсудних положення ч. 1 ст.69 КК України та
при призначенні покарання та перейти до іншого, більш м'якого виду основного
покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.296 КК України за цей злочин.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ

ОСОБА_6 визнати винним за ст. ст.296 ч.2 КК України та призначити покарання з застосуванням ст.69 ч.1 КК
України - 50 (п'ятдесят) годин громадських робіт.

ОСОБА_7 визнати винним за ст.296 ч.2
КК України та призначити покарання з застосуванням ст.69 ч.1 КК України - 40 (сорок) годин громадських робіт.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до вступу вироку
в законну силу залишити попередній - підписку про невиїзд.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 1000 (одну тисячу) гривень та з засудженого
ОСОБА_7 1325 (одну тисячу триста двадцять п'ять) гривень цивільного позову на
користь потерпілого ОСОБА_4.

На вирок може бути внесена апеляція в судову палату з кримінальних справ
апеляційного суду Закарпатської області, через Рахівський районний суд,
протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуюча: О.Б. Бліщ