Справа № 215/474/15-к
1-кп/215/245/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2015 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Улан-Батор, Монголії, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, маючого неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого ПАТ «ПІВНГЗК», слюсарем, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.12.2014 року Тернівським районним судом за ст. 164 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі, згідно ст. 76,75 КК України зі звільненням від покарання з іспитовим строком на 1 рік,
за ст.336 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Захист Вітчизни, незалежності територіальної цілісності України, шанування її державних символів, відповідно до ст. 65 Конституції України є обов`язком громадян України.
Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок включає призов на військову службу.
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
- Прибувати за викликом районного (мійського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення: на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних;
- Проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішення комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату;
- Проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
- Виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно ст. 9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та. на воєнний час за органами державної влади, іншими державними, органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії); чоловіки, на утриманні яких перебувають п`ять і більше дітей віком до 16 років (такі чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди тільки за місцем проживання); жінки, на утриманні яких перебувають діти віком до 16 років (такі жінки можуть бути призвані на військову службу в разі їх згоди і тільки за місцем проживання); зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим; інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.
04.09.2014 року ОСОБА_4 особисто отримав повістку про необхідність прибути 04.09.2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з проведенням призову на військову службу за мобілізацією на виконання Указу Президента України №607 від 21 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію».
04.09.2014 року ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 де, після проведення перевірки документів та проходження медичного огляду, йому виписано повістку про необхідність повторного прибуття на 15.00 годину 04.09.2014 року з речами та документами до кабінету № 318 ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправлення до військової частини.
Проте, всупереч вказаних вимог законодавства, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про його обов`язок щодо призову за мобілізацією, будучи військовозобов`язаним та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відмовився від отримання повістки про необхідність прибуття на 15.00 годину 04.09.2014 року з речами та документами до кабінету № 318 ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправлення до військової частини, відмовився від призову на військову службу за мобілізацією, про що зазначив 04.09.2014 року у заяві на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе визнав повністю, розкаявся, підтвердив фактичні обставини ухилення від призову за мобілізацією. Вказує, що боявся за своє життя, вчиняючи кримінальне правопорушення.
Учасники судового процесу не заперечують визнати недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не має сумнівів у добровільності його позиції.
Судом роз`яснено обвинуваченому правила ст.349 ч.3-4 КПК України, про те, що в цьому разі він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно вироку Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 23.12.2014 р. ОСОБА_4 засуджено за ст.164 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі зі звільненням від покарання з іспитовим строком на 1 рік, відповідно до ст..ст.75, 76 КК України а.с.45. Злочин по якому суд постановляє вирок, вчинений обвинуваченим 04.09.2014 р., до засудження за попереднім вироком.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винуватим в кримінальному правопорушенні за ст. 336 КК України за ознаками ухилення від призову за мобілізацією.
Призначаючи покарання суд враховує, що ОСОБА_4 в скоєному злочині розкаявся,має на утриманні малолітню дитину 2008 р.народження, працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно. З урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, який згідно ст.12 КК України не відноситься до категорії тяжких, вищезазначених обставин що пом`якшують відповідальність відповідно до ст.66 КК України, суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням від покарання з іспитовим строком за сукупністю злочинів, відповідно до ст.ст.70 ч.4, 75, 76 КК України.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ст.336 КК України 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.4 КК України призначеним покаранням поглинути не відбуте покарання за вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 23.12.2014 р. за ст.164 ч.1 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, та призначити ОСОБА_4 до відбуття - 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з іспитовим строком на 2 роки, зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції за місцем проживання, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку за виключенням підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.

СУДДЯ: