Справа № 1-194/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2011 року

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І..

з участю прокурора Фістер О.М..

захисника ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів справу про обвинувачення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей та

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше не судимого, не одруженого,

обох у злочині передбаченому ст. 296 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2010 р. приблизно о 14.00 годині в с. В.Лази, біля магазину «АВС»на вул. Незалежності 12, підсудний ОСОБА_5, у присутності багатьох людей, підійшов до ОСОБА_2 і почав з ним сварку через те, що той перед цим зробив йому зауваження у автобусі. У процесі сварки ОСОБА_5 наніс ОСОБА_2 удар рукою по голові. Після цього у бійку втрутився ОСОБА_4 і вони разом нанесли потерпілому по кілька ударів руками по різних частинах тіла, у тому числі і по голові, чим спричинили йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя.

В судовому засіданні підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 свою вину визнали повністю. Пояснили, що 26.10.2010 р., після 13-ї години, вони їхали додому з базару на автобусі. Під час посадки у автобус ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_3 на що її син, ОСОБА_2, зробив йому зауваження. Коли підїхали до магазину «АВС»у с. В.Лази то вони і ОСОБА_2 вийшли з автобуса. ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_2 і почав з ним зясовувати чому той зробив йому зауваження. Між ними почалася штовханина, а потім до них підійшов ОСОБА_4 і вони разом з ОСОБА_5 нанесли ОСОБА_2 по кілька ударів руками у різні частини тіла. Потім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 припинили в бійку, відтягнувши їх від ОСОБА_2 У вчиненому щиро розкаюються і просять суворо їх не карати.

Розглянувши матеріали кримінальної справи суд приходить до висновку, що вина підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні хуліганських дій доведена повністю. Крім їх показань, це стверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні показав, що суперечка між ним і підсудними виникла ще в автобусі коли він разом з матірю ОСОБА_3, 26.10.10 р. після 13-ї години, повертався з базару, і підсудний ОСОБА_5 штовхнув матір. Він зробив ОСОБА_5 зауваження, а той почав йому погрожувати. Після того як він та мати вийшли з автобуса, у с. В.Лази біля магазину «АВС», до нього підійшов ОСОБА_5 і почав приставати. Його мати, ОСОБА_3, у цей час знаходилася у приміщенні магазину. Між ними почалася суперечка під час якої ОСОБА_5 ударив його рукою в шию. Потім підскочив і ОСОБА_4, який натягнув йому на голову капюшон його куртки, і обидва підсудні нанесли йому по кілька ударів руками по тулубу у тому числі і по голові. До підсудних немає претензій, просить їх суворо не карати.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3, допитана у якості свідка ствердила, що суперечка між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виникла через те що останній штовхнув її в автобусі. Між хлопцями спалахнула суперечка, а ОСОБА_4, який у цей час стояв у іншому кінці автобуса кричав до її сина, що він з ним пізніше розбереться. У с. В.Лази вони вийшли з автобуса і вона зайшла у магазин «АВС», а син залишився на вулиці. Через кілька хвилин син забіг у магазин і сказав що його побили ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Обличчя сина було у крові і тому вона викликала швидку.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що 26.10.10 р. після 13-ї години вони разом із підсудними їхали додому з ринку. Бачили, що у автобусі між потерпілим та ОСОБА_5 виникла суперечка. Коли вийшли з автобуса, біля магазину «АВС, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 почалася бійка. ОСОБА_5 першим ударив потерпілого, а потім втрутився і ОСОБА_4, який натягнув ОСОБА_2 голову капюшон. Після цього кожен з підсудних наніс ОСОБА_2 по кілька ударів руками по голові та тулубу. Тоді вони відтягнули ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від потерпілого.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні ствердив, що критичного дня біля 14-ї години біля магазину «АВС» у с. В.Лази він бачив як ОСОБА_5 почав наносити удари ОСОБА_2 Потім до них підскочив ОСОБА_4, який також почав наносити удари потерпілому.

Свідок ОСОБА_9 ствердила, що 26.10.10 р. приблизно о 14-й годині вона знаходилася у своєму магазині на вулиці Незалежності 12 у с. В.Лази. У цей час туди зайшла ОСОБА_3 Через кілька хвилин у магазин зайшов ОСОБА_2 і сказав матері, що його побили ОСОБА_4.

Висновком судової медичної експертизи № 868 від 11 листопада 2010 року стверджується що у ОСОБА_2 мали місце тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забою мяких тканин потиличної області голови, а також синця лівої очниці та субконюктивального крововиливу які відповідають строку виникнення 26.10.2010 р. і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя (а.с. 92, 93).

Таким чином, оцінивши у сукупності всі зібрані по справі докази, які не суперечать один одному і повністю узгоджуються між собою суд приходить до висновку, що підсудні ОСОБА_5 і ОСОБА_4, безпричинно приставши до потерпілого ОСОБА_2 і нанісши йому тілесні ушкодження вчинили грубе порушення громадського порядку, що проявилося у нехтуванні ними загальноприйнятих норм моралі, у ігноруванні правил поведінки у громадському місці. Той факт, що приставання до потерпілого було вчинене ними у громадському місці, а побиття його відбувалося на очах багатьох людей свідчить про те, що мотивом їхніх дій була явна неповага до суспільства.

Дії підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_4В суд кваліфікує за ч. 2 ст. 296 КК України по кваліфікуючій ознаці хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб. Під особливою зухвалістю суд розуміє факт нанесення підсудними потерпілому тілесних ушкоджень.

Обираючи підсудним покарання суд враховує обставини, які його помякшують: характеризуються позитивно, вчинили злочин вперше, вину свою визнали, щиро розкаялися у вчиненому, ОСОБА_4 має на утриманні двох неповнолітніх дітей: обставин які обтяжують покарання суд не знайшов.

Враховуючи особу кожного з підсудних, тяжкість вчиненого ними злочину, наявність у кожного по кілька помякшуючих обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, прохання потерпілого та його законного представника не карати їх суворо, суд приходить до висновку, що їхнє виправлення можливе без ізоляції від суспільства і до них є можливість застосувати ст. 75 КК України та призначити їм покарання з іспитовим строком.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на один рік і шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного йому покарання, якщо він протягом одного року і шести місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обовязки.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обовязок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на один рік і шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного йому покарання, якщо він протягом одного року і шести місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обовязки.

Покласти на засудженого ОСОБА_5 обовязок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід щодо засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5. залишити попередній - підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд на протязі 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий: Гримут В. І.