Колегія суддів палати Верховного Суду України
у кримінальних справах у складі :
суддів
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 06 лютого 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 на вирок
апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2006 року щодо
Вироком Красногвардійського районного суду
Дніпропетровської області від 29 травня 2006 року

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України,
неодноразово судимий, останній раз 27 липня 2004 року за ч. 2 ст. 205 КК
України до позбавлення волі на три роки із звільненням від відбування покарання
з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком три роки,

засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на три роки, і на
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання
невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточно визначено
покарання позбавлення волі строком на три роки шість місяців.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування
покарання звільнено з випробуванням протягом трьохрічного іспитового строку, з
покладенням на нього обов'язків, передбачених пп. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за
те, що він 21 лютого 2006 року біля 10 год. за попередньою змовою в групі з
невстановленою особою, кримінальна справа стосовно якої виділена в окреме
провадження, повторно, з наміром заволодіти чужим майном проник в будинок
АДРЕСА_1, звідки таємно викрав два мобільних телефони “Сіменс М-75”, “Сіменс
С-65” та інше майна на загальну суму 2019 грн. 90 коп., яке належало
потерпілому ОСОБА_2.

Задовольняючи апеляційне подання прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції, колегія суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області 03 жовтня
2006 року постановила свій вирок, яким ОСОБА_3 визнала винним за ч.3 ст. 185 КК
України та засудила до позбавлення волі на три роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків
шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком
Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2004 року
остаточно ОСОБА_3 визначено
покарання позбавлення волі на три роки шість місяців.

У касаційних скаргах:

- захисник ОСОБА_1 порушує питання про зміну вироку
апеляційного суду та звільнення засудженого від відбування покарання на
підставі ст. 75 КК України. Вважає, що покарання визначено без урахування
конкретних обставин справи та відомостей про особу засудженого, зокрема, що
ОСОБА_3 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся та відшкодував завдану
шкоду. Зазначає, що він працевлаштований, за місцем проживання та праці
характеризується позитивно, утримує неповнолітню дитину, потерпілий поблажливо
ставиться до його дій.

- потерпілий ОСОБА_2, посилаючись на суворість покарання,
ігнорування судом його прощення ОСОБА_3 та прохання не позбавляти волі,
повернення останнім одного телефону і відшкодування вартості за інший, просить
вирок змінити та обрати засудженому покарання, не пов'язане з ізоляцією від
суспільства.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
міркування прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що для
задоволення касаційних скарг немає підстав.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_3 у заволодінні чужим майном відповідають фактичним
обставинам справи і обґрунтовані зібраними у справі доказами в їх сукупності, в
тому числі показаннями засудженого.

Фактичні обставини справи та
кваліфікація дій ОСОБА_3, в касаційних скаргах не заперечуються.

При обранні покарання суд врахував
характер та тяжкість злочину, дані про особу винного, зокрема, що він вчинив
умисний тяжкий та корисливий злочин, раніше неодноразово судимий, новий злочин
скоїв під час іспитового строку, який йому був встановлений попереднім вироком.
Посилаючись на ці підстави, апеляційний суд прийшов до правильного висновку, що
позбавлення волі буде необхідними та достатнім покаранням для його виправлення
та попередження нових злочинів.

Наведені в касаційних скаргах
захисника ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 обставини для зміни вироку, не дають
підстав для прийняття такого рішення, оскільки, з огляду на відомості про
попередню злочинну діяльність засудженого та скоєння ним нового злочину під час
іспитового строку, ці обставини, попри їх сукупність та зміст, не містять у
собі переконливих даних про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від
суспільства.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України,

ухвалила:

вирок апеляційного суду Дніпропетровської області від 03
жовтня 2006 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни, а касаційні скарги захисника
ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 - без задоволення.

Судді:

Синявський О.Г. Пекний
С.Д Гриців М.І.