11-кп/775/165/2015(м)
221/5/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження №0000406 за апеляційною скаргою прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 06 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горлівка Донецької області, громадянина України, не судимого, працюючого електромонтером Докучаєвського РЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.256 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком один рік), з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він протягом вересня-жовтня 2014 року, діючи умисно, проживаючи та працюючи на території сел.Володимирівка Волноваського району Донецької області та поблизу розташованих населених пунктів, за власною ініціативою, поділяючи мету створення та функціонування злочинної організації «Донецька народна республіка» («ДНР»), а саме - зміну меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, маючи злочинний намір щодо заздалегідь не обіцяного сприяння учасникам злочинної організації «ДНР» у здійсненні їх злочинної діяльності щодо посягання на територіальну цілісність України, здійснював цілеспрямований збір на території Волноваського району Донецької області деталізованих даних про переміщення та розташування у Волноваському районі Донецької області підрозділів Збройних Сил України, що беруть безпосередню участь в проведенні Антитерористичної операції у Донецькій області, для подальшої передачі вказаної інформації з метою використання учасниками злочинної організації «ДНР» такої інформації у здійсненні злочинної діяльності проти органів державної влади та військових підрозділів України.

Так, 15 вересня 2014 року ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання в селі Володимирівка Волноваського району Донецької області, передав зі свого мобільного телефонного номеру НОМЕР_1 на мобільний телефонний номер НОМЕР_2 , який завідомо для нього використовується учасниками злочинної організації «ДНР» як гаряча лінія Міністерства оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відому йому як очевидцю інформацію щодо переміщення, найменування та кількості військової техніки Збройних Сил України, задіяної у проведенні Антитерористичної операції на території Донецької області через село Володимирівка Волноваського району в напрямку села Павлівка Мар`їнського району Донецької області, чим сприяв учасникам злочинної організації «ДНР» у здійсненні злочинної діяльності проти органів державної влади та військових підрозділів України.

23 вересня 2014 року ОСОБА_7 знову, продовжуючи знаходитися за місцем свого проживання в селі Володимирівка, передав зі свого мобільного номеру НОМЕР_1 на мобільний телефонний номер НОМЕР_2 , який завідомо для нього використовується учасниками злочинної організації «ДНР», як гаряча лінія Міністерства оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відому йому як очевидцю інформацію щодо переміщення, найменування та кількості військової техніки Збройних Сил України, задіяної у проведенні Антитерористичної операції на території Донецької області, з боку села Павлівка Мар`їнського району Донецької області в напрямку села Володимирівка Волноваського району Донецької області, чим сприяв учасникам злочинної організації «ДНР» у здійсненні злочинної діяльності проти органів державної влади та військових підрозділів України.

1 жовтня 2014 року, ОСОБА_7 , знаходячись в селі Микільське Волноваського району Донецької області, передав зі свого мобільного телефонного номеру НОМЕР_1 на мобільний телефонний номер НОМЕР_2 , який завідомо для нього використовується учасниками злочинної організації «ДНР» як гаряча лінія Міністерства оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відому йому як очевидцю інформацію щодо кількості, розташування та факту застосування збройними силами України систем залпового реактивного вогню в районі АДРЕСА_3 , а також переміщення військової техніки Збройних сил України, задіяної у проведенні Антитерористичної операції на території Волноваського району та суміжних районів Донецької області, чим сприяв учасникам злочинної організації «ДНР» у здійсненні злочинної діяльності проти органів державної влади та військових підрозділів України.

В апеляційній скарзі прокурор, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, не оскаржуючи встановлених судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.256 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років. Посилається на те, що суд неправильно оцінив докази у провадженні та надав невірну правову оцінку діям ОСОБА_7 , у зв`язку з чим прийшов до хибного висновку про відсутність такої кваліфікованої ознаки злочину, як повторність, та необхідність перекваліфікації дій останнього з ч.2 ст.256 КК України на ч.1 ст.256 КК України. Крім того, вважає, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 , не надав належної оцінки особі останнього, самим обставинам та ступіню суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, а тому звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України на його думку є безпідставним та таким, що не відповідає зазначеним вимогам кримінального закону.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Діюче кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати ним відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до правових позицій, викладених в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 (з подальшими змінами) «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вирок, постановлений іменем України, є важливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо додержуючи відповідних вимог КПК України, що регламентують зазначену стадію процесу.

Сам вирок повинен бути викладений офіційно-діловою мовою, юридично грамотно, з коротким, точним і ясним описом обставин справи, результатів дослідження доказів і висновків суду. Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку у точних судженнях, які виключали сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Однак, як вбачається з вироку, суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в повній мірі вказаних вимог закону не виконав, а тому ухвалений ним вирок не можна визнати законним та обгрунтованим.

Так, свій висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.256 КК України, суд у вироку обгрунтував в тому числі протоколом за результатами проведення негласного розшукового заходу з інформацією щодо деталізації дзвінків та розмов останнього з представниками Міністерства оборони "ДНР". Однак, даючи оцінку саме цим доказам, далі зазначив, що у провадженні відсутні докази на підтвердження законності проведення цих негласних розшукових дій та створення і існування такої злочинної організації, як "Донецька народна республіка".

Такий аналіз доказів фактично ставить під сумнів взагалі висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 , що є неприпустимим, та порушує право останнього на захист.

Наведені обставини, відповідно до ст.411 КПК України, свідчать про невідповідність висновків суду у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, яка могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, а зазначені порушення кримінального процесуального закону відповідно до ч.1 ст.412 КПК України є істотними, так як перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, є безумовними підставами для скасування вироку згідно ст.409 КПК України.

Ці порушення не можуть бути усунені в ході апеляційного розгляду, так як розгляд провадження по суті є виключною компетенцією суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення ст.415 КПК України та призначити новий розгляд провадження щодо ОСОБА_7 в суді першої інстанції.

При новому розгляді провадження слід врахувати викладене, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 06 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.256 КК України, у тому ж суді першої інстанції в іншому складі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити без змін у вигляді особистого зобов`язання.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області