Справа № 1-278/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2011 року Кіровський райсуд м. Кіровограда

в складі:

головуючого судді………………………Могильного О.П.

при секретарі…………………………….Комар А.І.

з участю прокурора……………………..ОСОБА_1

представників потерпілої………………Паіцики О.В. та ОСОБА_2

захисника………………………………...ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за наступних обставин:

20.11.2010 року біля 21:30 год. ОСОБА_4, керуючи автомобілем Фіат Тіпо, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві особистої власності, рухаючись у м. Кіровограді по вул. Короленка зі сторони вул. Маяковського у напрямку вул. Колгоспної, перед нерегульованим перехрестям доріг вул. Короленка та вул. Червонозорівської, порушив Правила дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

п. 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека,

наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зменшує швидкість маршрутне таксі - автобус «БАЗ», не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки та, здійснюючи об'їзд вказаного транспортного засобу, який зупинився перед пішохідним переходом, зменшив швидкість автомобіля, але не в тій мірі, щоб вона була безпечною і не зупинився, а продовжив рух, при цьому не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створено перешкоду та небезпеку, і допустив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_5, яка вийшла із-за передньої частини маршрутного таксі - автобуса «БАЗ» та переходила проїзну частину по пішохідному переходу, справа-наліво по ходу руху автомобіля. Після скоєння ДТП ОСОБА_4 з місця пригоди зник.

Внаслідок ДТП неповнолітня пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому шийки лівої плечової кістки за зміщенням, гематоми суглобу, перелому зовнішньої кісточки лівого гомілково ступеневого суглобу зі зміщенням та розрив дистального міжгомілкового синдесмозу, рани підборіддя, саден обличчя, костей і лівого колінного суглобу, посттравматичний артрит верхнє - нижнє - челюсного суглобу, які згідно висновку СМЕ № 46 від 25.01.2011 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров'я.

Допитаний в судовому засіданні підсудний вину свою визнав повністю та пояснив, що дійсно 20.11.2010 р. біля 21:30 год., керуючи автомобілем «Фіат Тіпо», він порушив правила дорожнього руху та вчинив наїзд на пішохода- неповнолітню ОСОБА_5 та в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження середньої тяжкості, після чого з місця скоєння злочину зник, оскільки це було викликано терміновою необхідністю( в лікарні знаходився його батько після перенесеної тяжкої операції, який потребував постійного стороннього догляду ). Однак зрозумівши наслідки, які могли наступити в результаті його неправомірних дій, вже на наступний день пішов до ДАЇ і розповів, що вчинив наїзд на людину. У вчиненому злочині підсудний щиро розкаюється, просить не карати його суворо, оскільки більше такого ніколи не повториться. Також просить не застосовувати до нього додаткову міру покарання, оскільки право управління автомобілем на даний час для нього є життєвою необхідністю, в звязку із хворобою батька.

Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів тих обставин справи, які ніким не оспорюються та розяснивши положення ч.3 ст.299 КПК України, обмежився допитом підсудного, оскільки істинність , добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.

Таким чином, дослідивши та оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд кваліфікує дії підсудного за ч.1 ст. 286 КК України та вину його в здійсненні даного злочину вважає повністю доведеною, оскільки ОСОБА_4 дійсно керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При визначенні міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки заподіяного, особу підсудного, обставини, що помякшують та обтяжують його покарання.

Так, в силу ст.12 КК України даний злочин не є тяжким . За місцем проживання підсудний характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував завдані збитки, сприяв розкриттю злочину, що визнається судом, як обставинами, що помякшують покарання підсудного.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Тому, враховуючи дані обставини справи, суд вважає, що перевиховання та виправлення підсудного можливе без ізоляції від суспільства , визначивши йому міру покарання в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі та із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України , звільнивши від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку та покладенням на підсудного деяких обовязків, встановлених законом. Однак, підстав для звільнення підсудного від додаткового покарання , суд не вбачає.

Цивільний позов по справі заявлений представником потерпілої ОСОБА_2 з урахуванням доповнень та збільшень цивільних вимог складає загальну суму 180 720 грн., з яких 60 720 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 120 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. На підтвердження заявлених вимог позивач вказав, що його доньці прийшлось проходити тривалий курс лікування та ще необхідно буде проводити оперативні втручання, а також реабілітацію в санаторних умовах. В судовому засіданні він повністю підтримав заявлені вимоги за виключенням отриманої від підсудного суми коштів в розмірі 15 700 грн.. Підсудний, як цивільний відповідач , заявлені вимоги визнав частково та зазначив, що матеріальні збитки він визнає на суму, підтверджену документально. Моральну шкоду визнає на суму 3-5 тисяч гривен, оскільки сам знаходиться в дуже скрутному матеріальному становищі.

Позовні вимоги, заявлені прокурором в інтересах обласної лікарні, ОСОБА_4 визнає повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи на підтвердження та заперечення позовних вимог, суд вважає, що позов прокурора в інтересах лікарні в сумі 7244 грн.58 коп. підлягає задоволенню повністю, оскільки фактично визнається підсудним та знайшов своє повне документальне підтвердження. Однак, позовні вимоги потерпілої сторони , підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного: відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Підтвердженими документально є понесені витрати позивачем в сумі 15 700 грн. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, оскільки вона фактично ним визнається та законом не передбачено можливості проведення будь-яких стягнень в рахунок майбутніх витрат. У випадку їх понесення, позивач вправі звернутись до суду в порядку цивільного провадження. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд визнає факт її спричинення потерпілій стороні, оскільки , як потерпілій безпосередньо, так і її батькам дійсно прийшлось докладати додаткових зусиль для організації свого життя в наслідок злочинних дій підсудного. Однак, суму заявлену до відшкодування суд визнає явно завищеною та вважає за необхідне задовольнити в розмірі 25 000 грн. на користь потерпілої та 5 000 грн. на користь позивача. В задоволенні іншої частини позовних вимог , необхідно відмовити.

Судові витрати в сумі 567 грн.60 грн., також підлягають стягненню із підсудного.

Речовий доказ по справі автомобіль «Фіат Тіпо», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити за належністю підсудному.

Керуючись ст. ст. 321-323, 333-341 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст.ст. 75 , 76 КК України засудженого від відбування покарання звільнити з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2( два) роки, зобовязавши ОСОБА_4 періодично зявлятись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи, та повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

До набрання вироку законної сили міру запобіжного заходу засудженому залишити попередню підписку про невиїзд.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 25 000 грн. та на користь ОСОБА_2 5 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином. В задоволенні інших позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Кіровоградської обласної лікарні 7244 грн. 58 коп. в рахунок відшкодування витрат понесених на лікування потерпілої.

Стягнути із ОСОБА_4 567 грн. 60 коп. на користь держави за проведення судових експертиз.

Речові докази по справі автомобіль « Фіат Тіпо» залишити за належністю ОСОБА_4

Вирок суду може бути оскарженим до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб , з моменту його проголошення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_6