Справа № 541/1274/13-к
Провадження № 1-кп/541/57/2013
У Х В А Л А

28 травня 2013 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючого - Чернюк В.Д.,

при секретарі Міщанін Т.М.,

з участю: прокурора Жиліна А.С.,

обвинуваченої ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в м. Миргороді, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 від 12.02.2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області, громадянки України, з повною вищою освітою, не одруженої, утриманців не маючої, не працюючої, проживаючої АДРЕСА_1 зі слів не депутата, раніше не судимої,

по ст. ст. 191 ч. 2, 366 ч. 1 КК України,-

в с т а н о в и в :

Обвинувальний акт з додатками за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191 ч. 2, 366 ч. 1 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, поступив до суду 13 травня 2013 року, незважаючи на те, що ці процесуальні документи складені ще 29 березня 2013 року, а законодавець зобов'язує прокурора невідкладно після складання передати їх до суду.

Угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором та обвинуваченою 29 березня 2013 року, сформульовано обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням відповідних статей закону України про кримінальну відповідальність, узгоджене покарання та відповідні наслідки, укладення, затвердження і невиконання такої угоди.

Заслухавши у підготовчому судовому засіданні сторін кримінального провадження, які наполягали на затвердженні угоди про визнання винуватості, вивчивши її зміст, та умови, перевіривши на відповідність вимогам КПК України, слід дійти висновку про наявність підстав для відмови у її затвердженні у зв'язку з тим, що така угода вочевидь суперечить вимогам закону зі слідуючих обгрунтувань.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого та у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Вивченням змісту та форми угоди про визнання винуватості, а також обвинувального акту встановлено, що неправочинними діями обвинуваченої завдано майнової шкоди не державним чи суспільним інтересам, а Миргородському комунальному медичному підприємству „Профдезінфекція" на суму 13652,44 гривни, яка йому обвинуваченою і відшкодована / т. 1, а.п. 3 - 9, 12 - 18 /.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної, або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про роз'яснення слідчим або прокурором Миргородському комунальному медичному підприємству „Профдезінфекція" чи його засновку права подачі заяви про залучення їх до провадження, як потерпілого, після початку кримінального провадження, що фактично вказує на порушення такого принципу кримінального провадження, як доступ до правосуддя, визначений ч. 3 ст. 21 КПК України та незабезпечення прав потерпілого, гарантованих ст. 56 КПК України. Ці обставини є істотними для даного провадження, оскільки суттєво впливають на можливість ініціювання та укладення відповідної угоди про визнання винуватості, від чого залежить допустимість її затвердження судом.

Таким чином, з вивчених матеріалів вбачається, що угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні укладено за фактичної наявності потерпілого, процесуальні права якого на досудовому слідстві не забезпечені, а відтак укладення угоди про визнання винуватості у цьому провадженні за приписами ч. 4 ст. 469 КПК України не допускається.

Крім того, під час підготовчого судового засідання встановлено, що відповідна угода в приміщенні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 29 березня 2013 року, як про те зазначено в тексті самої угоди / т. 1, а.п. 12 / не укладалася, оскільки це провадження судом не розглядалося.

З урахуванням викладеного законних підстав для затвердження цієї угоди немає, оскільки її умови порушують права та інтереси інших осіб.

Згідно пункту 3 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Керуючись ст. ст. 21 ч. 3, 55, 56, 314, 369, 372, 369 ч. 4, 472, 474 ч. 7 п. 3 КПК України, суд , -

у х в а л и в :

1. У затвердженні угоди про визнання винуватості від 29 березня 2013 року між старшим прокурором Миргородської міжрайонної прокуратури Жиліним Андрієм Сергійовичем та обвинуваченою по ст. ст. 191 ч. 2, 366 ч. 1 КК України ОСОБА_1 відмовити.

2. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 від 12.02.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_1 по ст. ст. 191 ч. 2, 366 ч. 1 КК України повернути Миргородському міжрайонному прокурору для організації досудового розслідування в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. Д. Чернюк