Справа № 345/6461/13-к
Провадження № 11-кп/779/50/2015
Категорія ст.307 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000215 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Калуського міськрайонного суду від 27 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Випіків Долинського району, житель АДРЕСА_1 , який має середню освіту, одружений, на утриманні має малолітню дитину, працює різноробочим кафе «Вояж», раніше не судимий, громадянин України, -

визнаний винуватим за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.263, ч.2 ст.307, ч.2 309 КК України та йому призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України 4 місяці арешту;

- за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України 1 рік обмеження волі;

- за ч.2 ст.263 КК України 5 місяців арешту;

за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України 2 роки 6 місяців обмеження волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

- за ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.69 КК України 2 роки обмеження волі.

Згідно ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання 2 роки 6 місяців обмеження волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Харків, житель АДРЕСА_2 , який має неповну середню освіту, розлучений, на утриманні має малолітню дитину, непрацюючий, раніше судимий 08.12.2011р. Калуським міськрайонним судом за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 3-ох місяців арешту, громадянин України,-

визнаний винуватим за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України 4 місяці арешту;

- за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 1 рік обмеження волі.

Згідно ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання 1 рік обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишено попередній у виді застави. Строк відбуття покарання постановлено рахувати їм із моменту прибуття до виправного центру.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково, постановлено стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь потерпілого 2 783 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди. У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб; таємне викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло; носіння кастетів та іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу; незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут наркотичних засобів, вчинений повторно; незаконне придбання, зберігання, перевезення без мети збуту, вчинене повторно.

ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб; таємне викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб з проникненням у житло.

Установлено, що ОСОБА_9 в ніч на 21.01.2013 року, проник у квартиру АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_12 на загальну суму 6 959 грн.

Крім цього, ОСОБА_9 , з метою заволодіння чужим майном, вступив у попередню змову з невстановленою слідством особою та в ніч на 06.02.2013р., приїхавши автомобілем ВАЗ 2108, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , до будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали майно ОСОБА_13 на загальну суму 10 000 гривень.

ОСОБА_9 , за попередньою змову з ОСОБА_10 , в період з 4.04.2013 по 5.04.2013 р.р., приїхавши автомобілем ВАЗ 2108, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , в м. Івано-Франківськ до будинку по АДРЕСА_5 , звідки таємно викрали майно ОСОБА_14 газовий котел «АЛІКСІЯ» вартістю 6 422 грн.

Також, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , в період з 30.05.2013 по 31.05.2013, тим же автомобілем під керуванням ОСОБА_9 , приїхали в АДРЕСА_6 , проникли в будинок, звідки таємно викрали майно ОСОБА_7 на загальну суму 10 710 грн., та майно ОСОБА_16 на загальну суму 1 135 грн.

Крім того, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , в такий же спосіб проникли та таємно викрали :

в період з 20.06.2013 по 19.07.2013 в АДРЕСА_7 майно ОСОБА_17 вартістю 4 500 грн.;

в період з червня 2013 року по 19.07.2013 року, АДРЕСА_8 майно ОСОБА_18 вартістю 6 220 грн.;

05.07.2013 року в 00год. 17хв. з фасаду будинку, що по АДРЕСА_9 майно ОСОБА_11 - камеру відеоспостереження вартістю 800 грн.;

в ніч на 6.07.2013 року з фасаду будинку біля офісного приміщення, що по АДРЕСА_10 майно ОСОБА_19 - камеру відеоспостереження вартістю 400 грн.

Продовжуючи злочинні дії, 27.05.2013 року, о 18.40 годин, в АДРЕСА_11 , ОСОБА_9 умисно, з метою особистого збагачення, незаконно збув Маку ОСОБА_20 четвертину таблетки «subutecs», яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, в кількості 0,0017 грама, який ОСОБА_9 незаконно придбав у невстановлених слідством осіб та незаконно зберігав з метою збуту.

19.07.2013, о 10.30 годин, в АДРЕСА_11 , ОСОБА_9 повторно збув ОСОБА_21 наркотичний засіб, обіг якого обмежений - бупренорфін, який незаконно придбав у невстановлених слідством осіб та незаконно зберігав з метою збуту.

19.07.2013 року, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 , з шафи вилучено згорток, в якому знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежений - бупренорфін, який ОСОБА_9 незаконно придбав у невстановлених слідством осіб та зберігав з метою збуту.

Тоді ж, вилучено - пакет, в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, кількість якого у висушеному стані становить 7,12 грама, та згорток, в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, кількість якого у висушеному стані становить 0,187 грама, який ОСОБА_9 незаконно придбав у невстановлених слідством осіб та зберігав без мети збуту.

19.07.2013 року, під час огляду автомобіля ОСОБА_9 , вилучено пакет, в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, кількість якого у висушеному стані становить 15,46 грама, який ОСОБА_9 незаконно придбав у невстановлених слідством осіб та зберігав без мети збуту.

Також під час огляду 19.07.2013 автомобіля ОСОБА_9 ВАЗ 2108, д.н. НОМЕР_1 , вилучено кастет та ніж, які є холодною зброєю і які ОСОБА_9 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації дій обвинувачених, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій вважає вирок суду незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, а призначене йому покарання надто м`яким. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченим покарання наступним чином:

- ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 КК України - 3 роки обмеження волі; за ч.3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.263 КК України - 3 роки 2 місяці позбавлення волі; за ч.2 ст.307 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.2 ст.309 КК України - 5 років позбавлення волі; на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна;

- ОСОБА_10 за ч.2 ст.185 КК України - 3 роки обмеження волі; за ч.3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі; на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Під час апеляційного розгляду прокурор подану апеляційну скаргу підтримав.

Обвинувачені та захисник заперечили доводи апеляційної скарги, вважають, що суд першої інстанції врахував всі обставини справи та прийшов до правильного висновку щодо виду та розміру покарання за скоєне.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення обвинувачених та думку захисника, які просять залишити вирок без зміни, думку прокурора, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинувачених у вчиненні злочинів, які їм інкримінуються, також правильність кваліфікації дій, в силу положень ч.3 ст.404 КПК України, перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Що стосується покликання прокурора про незаконність та м`якість призначеного їм покарання, то колегія суддів вважає, що такі є непереконливими.

Зокрема, твердження прокурора про незаконність застосування ст. 69 КК України є необґрунтованим.

Застосування ст.69 КК України, за наявністю певних підстав, передбачене до особи, яка вчинила будь-який (за винятком злочинів невеликої тяжкості) злочин незалежно від кількості епізодів та розміру заподіяних збитків.

Визначальним в цьому випадку є необхідність призначення справедливого, адекватного та доцільного покарання для конкретної особи та з врахуванням конкретних обставин справи.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У справі є наявні дані, які не заперечуються в апеляційній скарзі, про встановлені обставини, які пом`якшують покарання. Це щире каяття, сприяння розкриттю злочинів та добровільне відшкодування завданого збитку. Вказані обставини передбачені ст. 66 КК України і заперечення прокурором їх сукупності є безпідставним.

Суд першої інстанції правильно визначив наведені обставини і врахував дані про особи винних. Останні позитивно характеризуються, мають на утримуванні малолітніх дітей, потерпіла просить їх суворо не карати, оскільки на час апеляційного розгляду ними повністю відшкодовані завдані збитки. Тому, на думку колегії суддів, застосування ст. 69 КК України в конкретному випадку є обґрунтованим.

Що стосується виду та розміру призначеного судом першої інстанції покарання, то суд першої інстанції визначив обмеження волі та додаткове покарання у виді конфіскації всього їх майна, які слід відбувати реально.

Ці покарання узгоджується із засадами ст.65 КК України, є достатніми для виправлення обвинувачених і не можуть вважатися надто м`якими, як про це вказує прокурор.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Калуського міськрайонного суду від 27 листопада 2014 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців із дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2