У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
при секретарі ОСОБА_4,
за участю прокурора ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000638 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 17 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2014 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

В задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах Департаменту фінансів Миколаївської міської ради за лікування потерпілого на суму 5 559 грн. 55 коп. відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 17 листопада 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 змінено.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у зв'язку із закінченням строків давності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

У решті вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він у період з 08 год. 20 хв. до 09 год. 30 хв. 12 листопада 2012 року в службовому кабінеті голови ради засновників КП «Центральний ринок» на пр. Леніна, 25 у м. Миколаєві наніс ОСОБА_7 удар рукою в грудну клітину, після чого, схопивши його двома руками за комір піджака, вдарив його об стіну, а потім наніс ще два удари руками та один металевим предметом в груди. Захищаючись, ОСОБА_7 виставив ліву руку, внаслідок чого удар прийшовся по руці. В результаті дій ОСОБА_6 потерпілому заподіяно легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження. Зазначає, що у кримінальному провадженні не доведена подія злочину, судом не взято до уваги покази свідків захисту і висновки суду ґрунтуються на суперечливих доказах.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд усебічно, повно та об'єктивно дослідив, правильно оцінив.

Доводи засудженого ОСОБА_6 про незаконність його засудження за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки у кримінальному провадженні не доведена подія злочину і він не наносив ударів потерпілому, не ґрунтуються на матеріалах провадження і є безпідставними.

Так, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7, який повідомив, що близько 08 год. 20 хв. 12 листопада 2012 року до його кабінету увірвалася група людей, серед яких ОСОБА_6 схопив його рукою за краватку та наніс декілька ударів в область грудної клітини, вдарив його об стіну та незрозумілим предметом по руці. Після чого його виштовхали в приймальню, порвавши при цьому сорочку та футболку;

- показаннями свідка ОСОБА_8, який пояснив, що 12 листопада 2012 року, коли він перебував у кабінеті ОСОБА_7, увірвалася група людей, серед яких був ОСОБА_6, який разом з ОСОБА_9 виштовхали ОСОБА_7 з кабінету, у якого були розірвані сорочка та футболка, а ліва рука поранена та в крові. Останній повідомив, що тілесні ушкодження йому заподіяв ОСОБА_6;

- показаннями свідка ОСОБА_10, яка повідомила, що близько 08 год. 20 хв. до кабіненту ОСОБА_7 увірвалася група людей, серед яких був ОСОБА_6 З кабінету доносились крики, а через деякий час з кабінету ОСОБА_6 виштовхав ОСОБА_7, у якого були порвані сорочка та футболка, а на лівій руці рана. При цьому ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_7 об укіс дверей;

- показаннями свідка ОСОБА_11, яка повідомила, що вранці 12 листопада 2012 року в коридорі КП «Центральний ринок» бачила ОСОБА_7 у порваній сорочці, з руки останнього йшла кров, при цьому він повідомив, що його побили;

- показаннями свідка ОСОБА_12, яка повідомила, що того дня бачила ОСОБА_7, у якого були порвані сорочка та футболка, поранена рука, при цьому останній повідомив, що його побив ОСОБА_6;

- показаннями свідка ОСОБА_13 - слідчого у складі слідчо-оперативної групи, який повідомив, що 12 листопада 2012 року прибув до приміщення КП «Центральний ринок» за викликом, де йому повідомили, що відбулась зміна правління підприємства і триває передача документів. Потім до нього підійшов ОСОБА_7, у якого була поранена рука, він повідомив, що йому спричинено тілесні ушкодження;

- показаннями експерта ОСОБА_14, який здійснював огляд ОСОБА_7 та повідомив, що останній скаржився на біль в області грудної клітини, при огляді 12 листопада 2012 року в нього були виявлені ушкодження грудної клітини та зап'ястя, пошкодження відповідали часу нанесення травми, на який вказував останній.

Ці показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними й підтверджуються матеріалами кримінального провадження та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи засудженого про те, що судами безпідставно не прийнято як доказ його невинуватості показання свідків захисту, зокрема ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, перевірялися як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій і свого підтвердження не знайшли, при цьому суди дійшли правильного висновку, що останні були безпосередніми ініціаторами ситуації, що сприяла конфлікту.

Таким чином, дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України кваліфіковано правильно.

Призначаючи покарання ОСОБА_6, апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.

Також апеляційний суд обґрунтовано звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Розглянувши за апеляціями засудженого ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_18 матеріали провадження, на підставі детального їх вивчення апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про правильне встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину та про правильність кваліфікації його дій, а також указав на докази, які спростовують доводи, викладені в апеляціях.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни або скасування судових рішень, у провадженні не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 17 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу останнього - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3