Справа № 515/2579/13-к
Провадження № 1-кп/515/18/14

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

16 квітня 2014 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора(ів) ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, військовозобов`язаного, одруженого, працюючого начальником відділу постачання ПрАТ «Еліпс», раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2013 року, приблизно в 13 год.00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись на території пансіонату «Енергетик», розташованого на курорті «Лебедівка» Татарбунарського району Одеської області в ході сварки, на грунті особистих неприязних відносин, наніс ОСОБА_5 удар кулаком правої руки в область обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: овального багрового синця в області правого ока, розміром 2,5//1 см, які відповідно до висновку експерта №133 від 20.06.2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив суду, що 15.06.2013 року на території пансіонату "Енергетик", розташованого на курорті Лебедівка Татарбунарського району Одеської області, між ним та ОСОБА_5 , який є директором вказаного пансіонату, виникла сварка через відмову останнього дати згоду на встановлення споруди - водяної гірки, підмістя якої обвинувачений в той час демонтував. В ході сварки потерпілий вів себе агресивно, висловлюючись на його адресу та адресу дружини обвинуваченого нецензурною лайкою, а потім плюнув в його сторону. Під час сварки він не бив потерпілого, однак допускає, що коли той плюнув в його бік, він відмахнувшись, міг його зацепити рукою, але він цього не помітив. Повернувшись знову в бік потерпілого, обвинувачений побачив, як той взяв із землі металевий прут та намахнувся ним на нього. Він кинув в бік потерпілого молоток, яким демонтував гірку та встиг підставити руку, тому удар потерпілого виявився ковзним та спричинив незначне ушкодження руки. Потім потерпілий побіг за ним з прутом, погрожуючи вбивством та через декілька метрів зупинився та повернув назад. Все це бачили їх дружини, які є рідними сестрами, теща ОСОБА_8 та діти, які грались неподалік та почали кричати. По заяві обвинуваченого відносно ОСОБА_5 було відкрито кримінальне провадження за фактом погрози вбивством. Однак згодом воно було закрито за постановою слідчого, яку він оскаржив до суду. Ухвалою слідчого судді його скаргу було задоволено і матеріали повернуті для проведення досудового розслідування.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_5 , який показав суду, що 15.06.2013 року він з дружиною та донькою приїхали до пансіонату "Енергетик" на курорті "Лебедівка" Татарбунарського району, директором якого він є, де побачили ОСОБА_7 , який демонтував споруду гірки, та виказали йому своє невдоволення щодо установки вказаної споруди, в результаті чого між ними виникла сварка, в ході якої обвинувачений вдарив його кулаком правої руки в обличчя в область правого ока, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження. Від вказаного удару він впав на землю, а ОСОБА_7 наніс йому ще один-два удари ногою в область спини. З метою захисту він схватив в руку лежачий поряд металевий прут, а обвинувачений в цей час кинув в нього молотком, що був у нього в руці, влучивши в предпліччя лівої руки, а сам почав тікати. Пробігши за ним близько 15 метрів, він зупинився, оскільки втратив дещо координацію від отриманого ушкодження, та повернувся до будинку, де кинув металевий прут. Вказані події бачили їх діти, які почали кричати, на крики дітей вибігли їх дружини та їх теща ОСОБА_8 , також інцидент бачила костелянша пансіонату ОСОБА_9 .

Вина обвинуваченого, крім того, підтверджується поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що влітку минулого року вона працювала в пансіонаті "Енергетик" на курорті "Лебедівка" Татарбунарського району. 15.06.2013 року вона стала свідком інциденту, який виник між обвинуваченим та потерпілим, а саме: почувши крик зляканих дітей, які грались на подвір`ї, вона вийшла з будинку та побачила, як ОСОБА_5 , піднявшись з колін, побіг за ОСОБА_7 . Їх вона бачила зі спини, тому не може сказати, чи було в них щось в руках, ніяких погроз від будь-кого вона не чула. Повернулись вони за пару хвилин, вона бачила на лобі над бровою та руці Шевченка садни, так як стояла за 3-4 метри від них. Також цей інцидент бачили дружини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також їх теща, більше вона нікого не бачила, тому впевнена, що свідка ОСОБА_12 під час інциденту не було.

Разом з тим, свідок ОСОБА_13 , який влітку 2013 року працював тимчасово в барі, арендованому дружиною обвинуваченого, розміщеному на території пансіонату "Енергетик", пояснив суду, що коли він був в літньому приміщенні більярдної, почув крики на підвищених тонах за будиночком. Коли вийшов, то побачив як ОСОБА_11 біг за ОСОБА_10 з металевою трубою в руках. Догнавши обвинуваченого, він замахнувся трубою на нього, але останній підняв праву руку, захищаючись. Все це він бачив з відстані приблизно 10 метрів. Потім була словесна сварка між ними. З боку ОСОБА_10 свідок не чув погроз, разом з тим, чув, як ОСОБА_11 , коли біг за ОСОБА_10 , погрожував йому вбивством. Приблизно через 20 хвилин в барі він бачив садину на руці у обвинуваченого, тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_11 - не бачив. Свідок бачив під час інциденту дружину потерпілого, свідка ОСОБА_9 він не бачив.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що 15.06.2013 року на території пансіонату "Енергетик" на курорті "Лебедівка" Татарбунарського району між її чоловіком ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_5 , який є чоловіком її сестри, сталась сутичка на грунті заперечень останнього з приводу встановлення з їх ініціативи водяної гірки. В ході сварки чоловіки розмовляли на підвищених тонах, ОСОБА_11 погрожував її чоловіку, а потім плюнув в його бік, на що він відмахнувся. Тоді, ОСОБА_11 взяв із землі, лежачий поруч металевий прут, довжиною приблизно 1 м та побіг за її чоловіком, намахнувся на нього, але той підставив руку. В руках її чоловіка на той час були якісь інструменти, так як він демонтував споруду. Вказану сутичку бачили її мати ОСОБА_8 та дружина потерпілого, а також діти.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що влітку минулого року, в середині червня вона з чоловіком ОСОБА_5 та їх донькою ОСОБА_16 приїхали в пансіонат "Енергетик" на курорті "Лебедівка" Татарбунарського району, де між її чоловіком та обвинуваченим виник конфлікт з приводу встановлення споруди гірки. ОСОБА_7 запропонував її чоловіку поговорити, а вона з сестрою та їх матір`ю зайшли до будиночку. Через пару хвилин почули крики дітей та вибігли з будиночку. Вона побачила, що її чоловік лежав на землі, а обвинувачений бив його ногами, а потім кинув в його бік молотком, що був у нього в руках, зацепивши ліву руку. Тоді її чоловік підняв із землі лежачий поруч металевий прут та побіг за обвинуваченим. У чоловіка бути тілесні ушкодження від дій обвинуваченого у виді синця з правої сторони в області ока, синці на лівій руці та животі. У обвинуваченого вона тілесних ушкоджень не бачила. Свідком вказаної сутички була костелянша пансіонату ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що на початку сезона в червні 2013 року він допомагав в пансіонаті "Енергетик" на курорті "Лебедівка" Татарбунарського району готувати ОСОБА_7 конструкцію для сцени, останній мав йому допомогти, однак той сказав, що працювати не будемо, бо в нього болить рука, показавши вище кісті руки синяк. Самого інциденту між обвинуваченим та потерпілим він не бачив, а все знає зі слів інших осіб. Чи були у ОСОБА_5 тілесні ушкодження він не бачив, тому що близько до нього не підходив.

Також вина обвинуваченого підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- заявою ОСОБА_5 про злочин /а.с.3/;

- висновком експерта № 133 від 20.06.2013 року, із якого вбачається, що у громадянина ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин в лівій виличній області; синців на нижньому віці лівого ока, на лівій виличній дузі, у середньої третини лівого плеча; садна в області лівої лопатки. Зазначені ушкодження могли бути завдані дією тупих предметів або від удару об такі. Судячи зі стану ушкоджень (інтенсивності набряку м`яких тканин, багряний колір синців, корочка садна розташована нижче рівня шкіри), воно могло бути заподіяно в термін від 1 до 2 діб до моменту огляду, тобто не виключено його виникнення 15.06.2013 року. Дані пошкодження не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесного ушкодження (1995 р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.28-29;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання з фототаблицями до протоколу /а.с.124-127/.

Таким чином, аналізуючи повно, усестороннє, об`єктивно зібрані у кримінальному провадженні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, за ознаками нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.

Невизнання вини обвинуваченим в скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення розцінюється судом как спроба уникнути кримінальної відповідальності за скоєне. Суд критично відноситься до доводів обвинуваченого та його захисника щодо відсутності доказів його винуватості, оскільки його вина доведена та підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, поясненнями потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 . Разом з тим, суд не може прийняти до уваги пояснення свідка ОСОБА_14 , яка є дружиною обвинуваченого, оскільки її пояснення різко протилежні поясненням свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , які не зацікавлені в результатах розгляду справи, та досліджених в судовому засіданні доказах. Крім того, і сам обвинувачений не заперечував в судовому засіданні, що він, відмахнувшись рукою від потерпілого, міг його ненароком зацепити.

Також суд враховує, як доказ вини обвинуваченого, надану суду копію ухвали слідчого судді Татарбунарського районного суду від 23.12.2013 року по скарзі ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження, яка не оскаржена та набрала законної сили. Із вказаної ухвали слідує, що слідчий суддя приймає до уваги свідчення ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , з аналізу яких слідує, що в процесі сварки, що перейшла в бійку, ОСОБА_7 перший вдарив ОСОБА_5 , а коли той впав, продовжував наносити йому удари. На крик ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , ОСОБА_7 відскочив від ОСОБА_5 на деяку відстань і кинув в нього молотком, влучивши останньому в руку. ОСОБА_5 підвівся і взяв до рук металеву трубу, щоб захиститись від дій ОСОБА_7 , а останній почав тікати.

За таких обставин, висновок суду щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 грунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Кожний із вищезазначених доказів, на думку суду, є належним, допустимим та достовірним, а сукупність зібраних доказів - достатньою та взаємопов`язаною між собою для прийняття відповідного процесуального рішення.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого у їх сукупності.

Також суд враховує вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення вперше, позитивну характеристику на нього за місцем мешкання, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обтяжуючих обставин в діях обвинуваченого суд не вбачає.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливе в умовах відбуття покарання у вигляді штрафу в межах санкції статті.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.86, 94, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ - металевий профіль (а.с.128-129) знищити, як такий, що не представляє цінності.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_19