г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4078/14-к
Номер провадження 1-кп/213/32/15
В И Р О К
Іменем України
25 березня 2015 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого -судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого- ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження № 0000466 від 07.08.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Аврамівка Васильківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта: базова загальна середня, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-22.10.2013 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ст.122 ч.1 КК України до 2 років обмеження волі. 20.01.2014 року винесена Ухвала Васильківського районного суду Дніпропетровської області про затримання і направлення для відбування покарання, судимість не погашена,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.390 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був засуджений 22.10.2013 року вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області за ст.122 ч.І КК України до 2 -х років обмеження волі. 18.07.2014 року Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області на підставі ст. 537, 539 КПК України, ст. 6,9,12 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року відмовлено в застосуванні амністії, так як засуджений заперечував проти цього.

З 15.04.2014 року ОСОБА_5 з СІ-3 УДПтУ України в Дніпропетровській області прибув в Широківський виправний центр №75 Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області, що розташований за адресою : вул. Молодіжна, 33, с. Водяне Широківського району Дніпропетровської області, для відбуття покарання у вигляді обмеження волі. По прибуттю в установу в цей же день 15.04.2014 року ОСОБА_5 був ознайомлений з вимогами ст. 59 Кримінально виконавчого кодексу України, про правила відбуття покарання у виправному центрі та попереджений про кримінальну відповідальність згідно ст. 390 КК України за самовільне залишення місця позбавлення волі. Початок строку відбування покарання з моменту затримання з 11.02.2014 року, кінець строку - 07.12.2015 року.

06.08.2014 року ОСОБА_5 , на підставі його заяви від 06.08.2014 року та наказу начальника установи №335 від 06.08.2014 року, був дозволений короткочасний виїзд в Широківську районну лікарню Дніпропетровської області, розташовану за адресою: вул. Казбек, 17, смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області, на стаціонарне лікування в неврологічному відділенні в зв`язку з погіршенням стану його здоров`я, до повної виписки, куди ОСОБА_5 і був доставлений 06.08.2014 року о 14.00 годині. При цьому засудженому до обмеження волі ОСОБА_5 було роз`яснено під розпис п. 4.3 Інструкції по організації порядку та умов виконання покарань у вигляді позбавлення волі, затвердженої наказом Державного Департаменту України з питань виконання покарань №27 від 16.02.2005 року, згідно якої, границя виправного центру, для засуджених, які проходять стаціонарне лікування чи медичний огляд в лікувальних установах чи закладах, встановлюється по границі відповідного лікувального закладу в порядку, передбаченому діючим Законодавством.

07.08.2014 року близько 04.00 годині, ОСОБА_5 ігноруючи вимогами ст. 59 Кримінально-виконавчого кодексу України, про правила відбуття покарання у виправному центрі та вимоги п. 4.3 Інструкції по організації порядку та умов виконання покарань у вигляді позбавлення волі, затвердженої наказом Державного Департаменту України з питань виконання покарань №27 від 16.02.2005 року, маючи умисел на самовільне залишення лікувального закладу та скориставшись відсутністю належного контролю збоку працівників установи, ОСОБА_5 будучи засудженим до обмеження волі, умисно, самовільно залишив місце лікувального закладу, тим самим самовільно залишивши місце обмеження волі.

Вищезазначені встановлені судом обставини підтверджуються сукупністю належних та допустимих доказів, що отримані судом з досліджених у судовому засіданні таких процесуальних джерел доказів як показання свідків та письмові документи.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину за ст..390 ч.1 КК України не визнав, в скоєному не розкаявся. Пояснив, що він відбував покарання за вироком суду у виді обмеження волі в Широківському виправному центрі №75. 06.08.2014 року співробітники Широківського виправного центру №75 його доставляли в Широківський райвідділ міліції для дачі показань з приводу наявності в нього тілесних ушкоджень. Приблизно 40-60 хвилин вони знаходились в міліції. Потім три співробітники Широківського виправного центру №75 на автомобілі привезли його в Широківську районну лікарню Дніпропетровської області, де його обстежили та направили на стаціонарне лікування в неврологічне відділення. В нього в області голови були тілесні ушкодження, однак їх не було видно, які наніс йому ОСОБА_7 .. Приблизно в обідній час ОСОБА_8 та ще два співробітники виправного центру привезли його до неврологічного відділення. Один із співробітників виправного центру - залишився з ним у відділенні лікарні та охороняв його у палаті. В той же день, медсестра зробила йому укол і він заснув в палаті. Що було далі- він нічого не памятає. Опамятався лише в лісі. Вибравшись із лісу, він на попутному транспорті приїхав в м.Кривий Ріг. Деякий час перебував у місті Кривий Ріг, бродив по місту. Потім на попутному транспорті добрався до Васильківської районної лікарні, де звертався за медичною допомогою, так як боліла голова. А після цього, на попутному транспорті добрався до себе додому в с.Шевченко Васильківського району Дніпропетровської області. До моменту затримання -він знаходився у своєму будинку. Повертатись до неврологічного відділення в смт.Широке та до виправного центру №75 він не став. Йому відомо, що кримінальне провадження з приводу його побиття було закрито Широківським РВ. Вважає, що його вивезли із неврологічного відділення співробітники Широківського виправного центру, але як це відбувалося - він пояснити не може, так як не памятає. В подальшому, обвинувачений відмовився давати будь-які пояснення.

Однак, при не визнані своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , вина останього повністю підтверджується поясненнями свідків, письмовими матеріалами справи.

Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що працює в Широківському виправному центрі молодшим інспектором. 07.08.2014 року, він виконував обов`язки заступника чергового помічника, вранці зателефонувала медсестра і повідомила, що ОСОБА_5 немає, після чого він повідомив керівництво та весь особовий склад та були вжиті заходи по розшуку. Проводили оперативно розшукові заходи працівники Широківської виправної колонії, виїжджали до Широківської центральної районної лікарні, а саме до неврологічного відділення, де знаходився на лікуванні ОСОБА_5 , їздили по самому району, навколо лікарні.

Також ОСОБА_9 пояснив, що участь у оперативно розшукових діях він не брав, так як його зміна скінчилась. Працівник лікарні зателефонувала у чергову частину та повідомила, що засудженого немає на місці. Засуджені, які знаходяться в лікарні, перевіряються в телефонному режимі, тричі на день.

У Широківському виправному центрі №75 він працює з 2004 року. 06.08.2014 року в вечері дзвонив в лікарню, ОСОБА_5 був на місці. Також десь з 19.00 години до 20.00 години ОСОБА_5 був на місці. Чи телефонував він 07.08.2014 року вранці- не пам`ятає, можливо телефонував помічник. 07.08.2014 року десь о 09.00 годині по закінченню зміни він змінився на роботі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що працює в Широківському виправному центрі №75 вже півтора року. Він займає посаду заступника начальника установи з НБ та ОР. ОСОБА_5 відбував покарання в Широківському виправному центрі № 75 за вироком суду. 07.08.2014 року черговий ОСОБА_11 доповів, що відсутній засуджений ОСОБА_5 за місцем лікування. Було організовано першочергові заходи по розшуку. Знайшов ОСОБА_5 він в АДРЕСА_1 , це закинутий будинок, біля 07.00 години ранку 03.10.2014 року, вони його тоді шукали майже три місяці. Під час затримання ОСОБА_5 , разом з ним був оперуповноважений Широківського виправного центру № ОСОБА_8 .. Також свідок пояснив, що ОСОБА_5 ще перед тим як лягати в лікарню, десь за дві неділі, казав що буде тікати, а вони його будуть шукати.

Коли стало відомо, що ОСОБА_5 самовільно залишив місце лікування та відсутній у відділенні, відразу були оголошені загальні збори, розставлені пости, здійснено опрацювання території, встановлення родинних зв`язків ОСОБА_5 ..

ОСОБА_5 в лікарні знаходився на підставі своєї заяви, коли вона була подана, він не знає. Заява спочатку розглядається та виписується направлення. Це було в серпні місяці 2014 року, потім видається короткостроковий наказ на виїзд засудженого до лікарні. В лікарню ОСОБА_5 відвозили під супроводом, але згідно ст. ст. 63, 69 КВК нагляд в лікарні не здійснювався тому, що засуджені лікуються на загальних підставах. Перед виїздом ОСОБА_5 написав розписку, що ознайомлений з правила поведінки під час короткочасного виїзду та попереджений про відповідальність за їх порушення та кримінальну відповідальність за неповернення до місця відбування покарання, які засуджені пишуть після того як їх ознайомлено з порядком відбування покарання. До лікарні ОСОБА_5 доставляли співробітники Широківського виправного центру №75, хто саме прізвищ не він пам`ятає. Приблизно о 07.00 годині ранку йому зателефонували на мобільний телефон і повідомили що зник ОСОБА_5 .. Як мінімум тричі на добу мед. персонал повідомляє про наявність засуджених та в телефонному режимі повідомляють чергового Широківського виправного центру, ведеться спеціальний журнал. Підтвердженням того, що лікарня прийняла ОСОБА_5 є усна доповідь осіб, які доставляли засудженого до лікарні. Коли у засуджених закінчується лікування, то їм видають лікарняний лист. ОСОБА_10 будучи допитаним повторно в судовому засіданні, пояснив, що наказом виправного центру на нього був покладений обовязок забезпечити належний нагляд за засудженим під час доставки до лікарні. Він дав вказівку працівникам виправного центру на доставку ОСОБА_5 до лікарні, але зараз не памятає хто відвозив в лікарню обвинуваченого, так як пройшло багато часу.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що працює старшим оперуповноваженим в Широківському виправному центрі №75. 07.08.2014 року від чергового виправного центру в телефонному режимі стало відомо, що ОСОБА_5 самовільно покинув лікарню, а саме неврологічне відділення. Вони приїхали у відділення, де лікувався ОСОБА_5 , але його там не було. Перевірка, чи знаходиться засуджений в лікарні, в його обов`язки не входить. Він, ОСОБА_10 та водій Стародуб знайшли ОСОБА_5 03.10.2014 року в Васильківському районі біля закинутого будинку. ОСОБА_5 давно казав що хоче покинути виправний центр, так як він не хотів відбувати покарання у вигляді обмеження волі, про що повідомили всіх співробітників, щоб вони прийняли це до уваги.

ОСОБА_5 було доставлено до лікарні 06.08.2014 року співробітником Широківського виправного центру №75, ким саме він не знає, особисто він також, не доставляв ОСОБА_5 до лікарні, так як в його обов`язки доставка до лікарні засуджених не входить, засуджені доставляються до лікарні маршруткою, після того як напишуть заяву і начальник винесе наказ, тоді засуджених під супроводом відвозять, в основному цим займаються молодші інспектори.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він працює старшим інспектором Широківського виправного центру №75. 06.08.2014 року, його і ОСОБА_5 викликали в Широківський РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області в першій половині дня допиту, що начебто він з ОСОБА_8 побили ОСОБА_5 .. Коли вони приїхали до Широківського РВ першим до слідчого зайшов ОСОБА_5 , а потім він. Після допиту працівники Широківського РВ повезли ОСОБА_5 до лікарні, в зв`язку з чим не знає, так як видимих тілесних ушкоджень на ОСОБА_5 не було, коли він вийшов після допиту від слідчого, то ОСОБА_5 вже привезли з лікарні, потім працівники міліції передали їм ОСОБА_5 та направлення на стаціонар до лікарні, після чого він, ОСОБА_8 і ОСОБА_5 поїхали до Широківського виправного центру №75, оформили необхідні документи і відправили ОСОБА_5 до лікарні, хто саме супроводжував ОСОБА_5 - він не знає. Також, ОСОБА_7 пояснив, що засуджених, коли вони знаходяться в лікарні, ніхто не охороняє, лише тричі на день черговий Широківського виправного центру телефонує до Широківської районної лікарні і взнає чи на місці засуджений, хто саме доставляв до лікарні ОСОБА_5 він не знає, так як в цей день був вихідний після відпрацьованої доби.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона працює медсестрою Широківської центральної районної лікарні Дніпропетровської області. Її робоча зміна була з 8-ої години 06.08.2014 року до 8-ої години 07.08.2014 року. 06.08.2014 року, приблизно о 12.00 годині до них у відділення поступив пацієнт ОСОБА_5 . У медичній картці зазначено більш точний час прибуття ОСОБА_5 у відділення. З ОСОБА_5 у палаті був якийсь охоронець. Лікар ОСОБА_13 обстежила ОСОБА_5 , останьому була виділена палата №314. В вечері лікар здійснила призначення ОСОБА_5 , останній скаржився, що болить голова. Вона вколола ОСОБА_5 анальгін з димедролом. Декілька разів вона заходила в палату до ОСОБА_5 , той був у палаті разом з охоронцем. Останній раз вона заглянула в палату приблизно о 2 годині ночі 07.08.2014 року, ОСОБА_5 лежав на ліжку. В палату до ОСОБА_5 ніхто інший більше не приходив. Приблизно о 4 годині, вона почула, як охоронець комусь доповідав, що ОСОБА_5 зник. Охоронець почав шукати ОСОБА_5 , а потім приблизно о 05 годині ранку охоронець пішов з відділення. Прізвище і імя охоронця вона не знає. Двері у їхньому відділенні в ночі на замок не закриваються, оскільки можуть доставляти хворих. Під час допиту її в якості свідка на досудовому розслідуванні, вона говорила, що був охоронець, чому про це не зазначено в протоколі пояснити не може. Також вони повідомляють чергову частину виправної колонії тричі на добу про наявність засуджених на лікуванні. При повторному допиті свідок ОСОБА_12 в судових засіданнях пояснила, що в протоколі допиту її в якості свідка на досудовому розслідуванні міститься дійсно її підпис. Перед допитом вона була попереджена про кримінальну відповідальність. Співробітник міліції, який її допитував, давав їй прочитати протокол, але вона його повністю не читала. Вона стверджує, що біля ОСОБА_5 був охоронець, який приблизно о 4 годині ночі 07.08.2014 року комусь доповідав, що зник ОСОБА_5 та став шукати останього.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні був допитаний пояснив, що він звертався до дільничного інспектора Широківського РВ у справі свого сина і слідча ОСОБА_15 запросила його бути понятим по справі ОСОБА_5 .. В якості понятого він був два рази в різні дні і був запрошений ще один понятий, при цьому був ОСОБА_5 .. Своїм підписом на документах, які складала слідча ОСОБА_15 - він як понятий підтверджував, що ОСОБА_5 відмовляється підписувати документи. При повторному допиті- свідок пояснив, що на дати, які зазначались у процесуальних документах він не звертав уваги. Він добре памятає, що слідча ОСОБА_16 по справі ОСОБА_5 запрошувала його та ще одного понятого двічі. Другий раз, як він був у слідчої ОСОБА_15 був також присутній прокурор ОСОБА_4 .. Слідча ОСОБА_15 оголошувала ОСОБА_5 документи, але той не хотів їх підписувати та не хотів брати документи, які вручала ОСОБА_15 .. Також свідок ОСОБА_14 підтвердив в судовому засіданні, що його підписи в якості понятого знаходяться документах, а саме: памятці про процесуальні права та обовязки підозрюваного ОСОБА_5 , у повідомленні про підозру ОСОБА_5 , протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_5 , клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протоколі розяснення підозрюваному прав та обовязків, повідомленні про завершення досудового розслідування, протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, протоколі ознайомлення з матеріалами досудового розслідування та у розписці про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, в яких ОСОБА_5 відмовлявся підписуватися.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що працює лікарем неврологічного відділення Широковської центральної районної лікарні. ОСОБА_5 поступив до них у відділення о 14 годині 06.08.2014 року за направленням. Вона оглянула ОСОБА_5 , останній скаржився на головний біль, пояснював, що отримав травму, про яку записала зі слів останього. Госпіталізований ОСОБА_5 був на 6 днів, потрібно було перевірити діагноз, який зазначили при госпіталізації в медичній картці стаціонарного хворого, оскільки видимих тілесних ушкоджень не було, забій мяких тканин був під питанням. Вона призначила медикаменти для ОСОБА_5 , снодійні не призначала. На робочому місці знаходилася до 18 години 30 хвилин, ОСОБА_5 був в палаті. Виправним центром ОСОБА_5 був наданий охоронець. Черговою медсестрою у відділенні була ОСОБА_12 07.08.2014 року о 8 годині медсестра ОСОБА_12 доповіла, що о 2 годині ночі ОСОБА_5 був на місці, а о 4 годині ОСОБА_12 почула розмову охоронця, який комусь доповідав, що ОСОБА_5 зник з відділення. 07.08.2014 року вона виписала із відділення ОСОБА_5 в звязку із самовільним залишенням останнім неврологічного відділення.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що вона працює на посаді заступника начальника СВ Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області та згідно постанови про створення слідчої групи, вона разом із слідчим ОСОБА_17 входить в слідчу групу з розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_5 .. Спочатку досудове розслідування кримінального провадження здійснював слідчий ОСОБА_17 , а вона продовжила досудове розслідування даного кримінального провадження. Вона складала протокол від 03.10.2014 року про затримання ОСОБА_5 за підозрою у вчинені злочину за ст.390 ч.1 КК України, поставила час коли його затримали. ОСОБА_5 вона розяснила права та обовязки підозрюваного, але останній відмовився отримати памятку та відмовився від підпису. Вона запросила понятих: ОСОБА_14 і ОСОБА_18 , вручила памятку ОСОБА_5 про підозру за ст.390 ч.1 КК України при понятих, але ОСОБА_5 відмовився від отримання копії повідомлення про підозру та відмовився від підпису. В присутності понятих було розянено права, обовязки підозрюваного та допитаний ОСОБА_5 , який дав пояснення, але від підписів у протоколі допиту підозрюваного відмовився. В цей же день, було винесено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було погоджено з прокурором. Дніпропетровський обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги надіслав доручення, яким призначив адвоката ОСОБА_19 захисником ОСОБА_5 .. Захисник та ОСОБА_5 отримали копію клопотання про застосування запобіжного заходу. Широківським районним судом Дніпропетровської області була винесена ухвала про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в суді ОСОБА_5 вручена ухвала суду. ОСОБА_5 в подальшому відмовився від захисника. Вдруге до неї був доставлений ОСОБА_5 31.10.2014 року. Коли було ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, вона викликала тих самих понятих. Вона не додивилася та в протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування і в протоколі про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування замість 31.10.2014 року, помилково зазначила 20.10.2014 року. Відкриття матеріалів досудового розслідування було в присутності понятих ОСОБА_14 і ОСОБА_18 в її кабінеті. ОСОБА_5 відмовився знайомитися з матеріалами, вона зачитувала матеріали. Поняті поставили свої підписи, що ОСОБА_5 відмовився підписувати документи. При повторному допиті свідок ОСОБА_15 уточнила свої пояснення та підтвердила, що перший раз 03.10.2014 року до неї доставили ОСОБА_5 співробітники Широківської виправної колонії №75 після його затримання. Допитувала вона ОСОБА_5 в якості підозрюваного 03.10.2014 року, запропонувала йому дати покази. Він в усній формі розповів, пояснення ОСОБА_5 вона друкувала на компютері. Останній ознайомився з письмовими поясненнями, але відмовився їх підписувати. Захисник був під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, але в подальшому ОСОБА_5 від захисника відмовився. Вона планувала викликати ОСОБА_5 для ознайомлення з матеріалами справи та для вручення обвинувального акту на 20.10.2014 року, тому і поставила дати 20.10.2014 року, але на вказану дату ОСОБА_5 не викликала. Другий раз ОСОБА_5 було доставлено до неї 31.10.2014 року, із слідчого ізолятора ОСОБА_5 доставлявся конвоєм. 31.10.2014 року вона ознайомила ОСОБА_5 з матеріалами кримінального провадження, пояснювала по кожному документу з якими він ознайомлювався. Обвинувальний акт ОСОБА_5 вручався при понятих в присутності прокурора в її кабінеті, але ОСОБА_5 відмовився розписатися у розписці, що було підтверджено підписами понятих. Понятим розяснювала: хто знаходиться в кабінеті, рояснювала суть документу, і чого їх запросили. Поняті були запрошені двічі: 03.10.2014 року, коли вручала підозру та допитувала ОСОБА_5 та 31.10.2014 року, коли ознайомлювала ОСОБА_5 з матеріалами кримінального провадження і вручався обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. Дату 20.10.2014 року на протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та протоколу ознайомлення з матеріалами досудового розслідування вона поставила помилково і не звернула на це уваги. Свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_8 вона допитувала кожного окремо, останні власноручно надали свої пояснення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується також дослідженими письмовими матеріалами: із протоколу огляду від 07.08.2014 року, встановлено, що місцем огляду є палата №314, яка розташована на 3-му поверсі неврологічного відділення лікарні, що знаходиться в смт.Широке Дніпропетровської області. В палаті знаходиться 5 ліжок, 5 тумбочок. ОСОБА_5 в палаті не виявлено (т.1, кр.пр. а.с.13-14);

Згідно копії вироку від 22.10.2013 року ОСОБА_5 був засуджений вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області за ст.122 ч.1 КК України до 2 років обмеження волі (т.1 кр.пр. а.с.33-37; т.2 суд.пр.а.с.193-195);

Із підписки ОСОБА_5 від 15.04.2014 року, слідує, що засуджений ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді обмеження волі, був ознайомлений зі ст.390 КК України та попереджений про кримінальну відповідальність за самовільне залишення установи чи вчинення інших злочинів (т.1 кр.пр. а.с.45; т.2 суд.пр. а.с.143);

Із медичної картки стаціонарного хворого №2158/444 ОСОБА_5 вбачається, що останній 06.08.2014 року о 14 годині поступив на стаціонарне лікування в неврологічне відділення Широківської ЦРЛ, був виписаний лікарем з відділення 07.08.2014 року о 08 годині в звязку із самовільним залишенням відділення, яке виявлено о 04 годині 07.08.2014 року (т.2 суд.пр. а.с.155-159);

Із заяви ОСОБА_5 від 06.08.2014 року, вбачається, що останній звернувся до начальника Широківського виправного центру №75 про надання короткострокового виїзду до Широківської центральної районної лікарні в неврологічне відділення на стаціонарне лікування до повної виписки (т.1 кр.пр. а.с.46; т.2 суд.пр. а.с.133);

Згідно витягу із наказу №335 від 06.08.2014 року Широківського виправного центру №75 Управління Державної Пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області про надання короткострокового виїзду за межі установи, було дозволено короткостроковий виїзд ОСОБА_5 за межі установи до Широківської ЦРЛ, у звязку із станом здоровя, на стаціонарне лікування до повної виписки, згідно поданої заяви та направлення. На заступника начальника установи з НБ та ОР майора внутрішньої служби ОСОБА_10 покладено обовязок забезпечити належний нагляд за засудженим під час його короткострокового виїзду за межі установи (т.1 кр.пр. а.с.47; т.2 суд.пр. а.с.131);

Начальником зазначеної установи 06.08.2014 року був складений висновок про короткочасний виїзд засудженого (т.1 кр.пр. а.с.48; т.2 суд.пр. а.с.132);

Із розписки засудженого ОСОБА_5 слідує, що він був ознайомлений з правилами поведінки під час короткострокового виїзду та його попереджено про відповідальність за їх порушення та кримінальну відповідальність за неповернення до місця відбування покарання після закінчення строку виїзду (т.2 кр.пр.а.с.49; т.2 суд.пр. а.с.134);

Із витягу з журналу №14 перевірок засуджених, які перебувають у закладах охорони здоровя Широківського виправного центру №75, вбачається, що 06.08.2014 року о 17 год. 40 хвилин міститься запис про те, що ОСОБА_5 знаходився в Широківській ЦРЛ, а згідно запису 07.08.2014 року о 06 год. 50 хв. зазначено про відсутність ОСОБА_5 (суд.пр. а.с.85-86);

Лікарем Широківської ЦРЛ ОСОБА_20 06.08.2014 року було надано ОСОБА_5 направлення у неврологічне відділення КЗ Широківська ЦРЛ, діагноз у направленні зазначений під питанням (т.2 суд.пр. а.с.137);

ОСОБА_5 вибув з Широківського виправного центру №75 на стаціонарне лікування 06.08.2014 року, що підтверджується корінцем посвідчення № 230 (т.2 суд.пр. а.с.138);

Згідно листа КЗ Широківська центральна районна лікарня від 12.01.2015 року, слідує, що ОСОБА_5 був госпіталізований в неврологічне відділення районної лікарні 06.08.2014 року, втік з лікарні 07.08.2014 року (т.2 суд.пр. а.с.88), із витягу з журналу щодо госпіталізованих хворих, встановлено, що ОСОБА_5 був госпіталізований 06.08.2014 року в 14 годин, а 07.08.2014 року був виписаний (т.2 суд.пр. а.с.89-90);

Згідно постанови ст.слідчого Широківського РВ від 02.09.2014 року, ОСОБА_5 був оголошений в розшук (т.1 кр.пр. а.с.27);

ОСОБА_5 був затриманий 03.10.2014 року, як особа, яка підозрюється у вчинені злочину за ст.390 ч.1 КК України, що підтверджується протоколом затримання (т.1 кр.пр. а.с.51);

03.10.2014 року ОСОБА_5 був призначений захисник ОСОБА_19 , який приймав участь під час обрання ОСОБА_5 03.10.2014 року Широківським районним судом Дніпропетровської області запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (т.1 кр.пр. а.с.50, 60). Надалі ОСОБА_5 відмовився від захисника, що підтверджується заявою від 03.10.2014 року, проте від підпису в заяві відмовився, що підтверджується підписами понятих: ОСОБА_14 і ОСОБА_18 (т.1 кр.пр. а.с.54). Відмова ОСОБА_5 від підписів при отриманні памятки про права та обовязки підозрюваного, повідомлення про підозру від 03.10.2014 року, від підписів у протоколі допиту підозрюваного від 03.10.2014 року, у повідомленні про завершення досудового розслідування, у протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та у протоколі ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а також відмова у розписці від підпису про отримання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового рослідування - підтверджена підписами понятих: ОСОБА_14 і ОСОБА_18 , що найшло своє підтвердження в судовому засіданні під час надання пояснень свідками: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ..

Судом встановлено, що ОСОБА_5 дійсно 31.10.2014 року був доставлений до Широківського РВ згідно вимоги заступника начальника СВ Широківського РВ ОСОБА_15 для проведення слідчих дій (т.2 суд.пр. а.с.202, 219).

Також встановлено, що з метою виконання вироку Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2013 року, ОСОБА_5 був затриманий 11.02.2014 року, час перебування під вартою склав 02 місяці 04 дні та на час скоєння втечі та станом на 07.08.2014 року фактично відбув в установі покарання 03 місяці 22 дні обмеження волі. Невідбута частина покарання складала 01 рік 04 місяці (т.2 суд.пр. а.с.224).

Згідно п. 4.3 Інструкції по організації порядку та умов виконання покарань у вигляді позбавлення волі, затвердженої наказом Державного Департаменту України з питань виконання покарань №27 від 16.02.2005 року, діючої на час вчинення злочину, судом встановлено, межа виправного центру для засуджених, які проходять стаціонарне лікування або медичний огляд у лікувальних закладах охорони здоровя, встановлюється по межі відповідного лікувального закладу в порядку, передбаченому чинним законодавством. Судом встановлено, що ОСОБА_5 самовільно залишив місце лікувального закладу.

Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого та не приймає їх до уваги, що ОСОБА_5 начебто вивезли з лікарні співробітники Широківського виправного центру №75, оскільки пояснення ОСОБА_5 є надуманими з метою уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростованні в судовому засіданні поясненнями свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також письмовими матеріалами справи.

Аналізуючи представлені в сукупності докази, суд приходить до висновку, що зібраних доказів достатньо для визнання ОСОБА_5 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.390 ч.1 КК України, вина останього доведена повністю. Дії обвинуваченого стороною обвинувачення правильно кваліфіковані за ч.1 ст.390 КК України, як самовільне залишення місця обмеження волі, вчинене особою, засудженою до обмеження волі.

Суд оцінює зібрані по справі і представлені докази допустимими, достовірними і достатніми для правильного вирішення справи по суті, у звязку з чим, вважає можливим покласти їх в основу вироку.

Судовий розгляд проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення, з урахуванням вимог ст. 337 Кримінального процесуального кодексу України.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який за місцем відбування покарання характеризується слідуючим чином: покладені на нього обовязки не виконує, на заходи виховного впливу реагує не правильно, висновків не робить, схильний до брехні, скритний, хитрий, на відверті бесіди не йде (т.1 а.с.10), за минулим місцем проживання характеризується незадовільно, зловживав спиртними напоями, вів антигромадський спосіб життя (т.2 а.с.225), раніше судимий, судимість не відбута і не погашена, скоїв кримінальне правопорушення в період відбування покарання у виді обмеження волі, має рецидив злочину, у лікарів психіатра, нарколога на обліку не знаходиться. Вину не визнав, в скоєному не розкаявся.

Судом відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України не встановлено пом`якшуючих покарання обвинуваченому обставин. Відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України до обтяжуючих покарання обвинуваченому обставин- суд відносить рецидив злочину.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому за ст.390 ч.1 КК України слід обрати у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин у період не відбутого покарання за попереднім вироком суду, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання у виді обмеження волі призначене вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2013 року, із застосуванням вимог ст.72 КК України і остаточно необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі. При цьому, необхідно зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання по даному вироку-повністю відбуте покарання за вироком суду від 22.10.2013 року з урахуванням правил передбачених ст.72 КК України.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 обрану та продовжену судом у вигляді тримання під вартою- залишити до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст. ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390 ч. 1 КК України та призначити йому покарання - 1 (один) рік 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати покарання у виді 2 двох місяців обмеження волі за правилом ст. 72 КК України призначене вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2013 року, остаточно призначити покарання 1 (один) рік 2 (два) місяці позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з дня затримання з 03 жовтня 2014 року. Час відбуття покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2013 року, починаючи з 11.02.2014 по 14.04.2014 року включно (з дати затримання і час перебування під вартою) та з 15.04.2014 року і по 07.08.2014 року (прибуття в виправний центр та до дня втечі) зарахувати в строк відбутого покарання за правилом ст. 72 КК України.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 обрану та продовжену судом у вигляді тримання під вартою- залишити до вступу вироку в законну силу.

Провадження № 0000466 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті у справі №213/4078/14-к, пр.1-кп/213/32/15.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1