ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

ІМЕНЕМ України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6

при секретарі судового засідання ОСОБА_7

за участю прокурора ОСОБА_8

розглянула 17 лютого 2015 року в м. Києві кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 за його касаційною скаргою на вирок Апеляційного суду міста Києва від 5 червня 2014 року.

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 25 березня 2014 року засуджено

ОСОБА_1, 1972 р. н., громадянина України, не судимого, уродженця міста Києва, мешканця м. Борисполя Київської області,

· за ч. 2 ст. 191 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням на 1 рік права займатись адміністративно-господарською та організаційно-розпорядчою діяльністю;

· за ч. 3 ст. 191 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням на 1 рік права займатись адміністративно-господарською та організаційно-розпорядчою діяльністю;

· на підставі ст. 70 КК України остаточно за сукупністю злочинів на 3 роки позбавлення волі з позбавленням на 1 рік права займатись адміністративно-господарською та організаційно-розпорядчою діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом однорічного іспитового строку та покладенням обов'язків, передбачених пп. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торгівельно-промислова група «Альбатрос» 925 045 грн на відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно вироку ОСОБА_1, обіймаючи посаду менеджера відділу збуту паперової продукції ТОВ «Торгівельно-промислова група «Альбатрос» (далі - товариство), 15.11.2012 у відділенні ПАТ «ВіЕйБі Банк» на вул. Харківське шосе, 2-а в м. Києві отримав від фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за поставлену товариством продукцію 22 400,06 грн, які привласнив, після чого повторно з 15.01.2013 по 23.03.2013 аналогічним способом у 46 прийомів заволодів 903 645,79 грн товариства (кожний раз від 567,66 грн до 137 298,84 грн).

Апеляційний суд міста Києва 05.06.2014 скасував цей вирок в частині призначеного покарання та ухвалив новий, яким призначив ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 191 КК України 2 роки позбавлення волі з позбавленням права займатись адміністративно-господарською та організаційно-розпорядчою діяльністю на 1 рік, за ч. 3 ст. 191 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права займатись адміністративно-господарською та організаційно-розпорядчою діяльністю на 1 рік та на підставі ст. 70 КК України остаточно за сукупністю злочинів 3 роки позбавлення волі з позбавленням права займатись адміністративно-господарською та організаційно-розпорядчою діяльністю на 1 рік.

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону й невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості, просить скасувати вирок апеляційного суду.

Крім того ОСОБА_1 порушує й питання про звільнення його від покарання згідно Закону України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив залишити оскаржене рішення без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів визнає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин викладених у вироку та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються, а доводи засудженого про суворість призначеного покарання та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність не обґрунтовані.

Так, апеляційний суд, розглянувши доводи апеляційної скарги представника потерпілого щодо м'якості призначеного ОСОБА_1 покарання, обґрунтовано не погодився з висновком місцевого суду про наявність підстав для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, та врахувавши у відповідності до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень й особу засудженого, який не відшкодував заподіяну потерпілому шкоду за виключенням 2000 грн, призначив йому більш тяжке покарання, яке колегією суддів визнається справедливим.

Представник потерпілого ОСОБА_3, усупереч твердженню засудженого в касаційній скарзі, був допущений до участі в розгляді справи апеляційним судом з дотриманням вимог ч. 2 ст. 58 КПК України.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. ст. 374, 420 КПК України, а фактичні обставини справи в апеляційному порядку ніким, в тому числі й засудженим, не оспорювались.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, при розгляді даної справи не було допущено.

В клопотанні про застосування амністії ОСОБА_1 не зазначає передбачені Законом України «Про амністію у 2014 році» підстави для цього, а дані про їх наявність та про виконання вироку апеляційного суду в частині призначеного покарання у виді реального позбавлення волі в справі відсутні.

Зважаючи на зазначене, керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Апеляційного суду міста Києва від 5 червня 2014 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, касаційну скаргу останнього - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6