районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________
Справа № 1-949/11
ВИРОК

Іменем України

16 грудня 2013 року
м.
Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого - судді Чернієнка С.А.

при секретарі Нофенко М.В.

за участю прокурора Чорнобривець Д.О.,

підсудного ОСОБА_1,

потерпілої ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду кримінальну
справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.
Ніжиловичі Макарівського району
Київської області, є громадянином
України, неодруженим, на момент
інкримінованих злочинів раніше не
судимим, має повну вищу освіту, не
працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1
ст. 171, ч. 2 ст. 365 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Станом на 31 травня 2011 року, ОСОБА_1
обіймав посаду оперуповноваженого
відділу фізичного захисту управління
податкової міліції Державної
податкової адміністрації у м. Києві
(далі - ВФЗ УПМ ДПА у м. Києві), та,
відповідно, згідно положень ст. 2
Закону України «Про державний захист
працівників суду і правоохоронних
органів» був працівником
правоохоронного органу, на якого
посадовою інструкцією
оперуповноваженого ВФЗ УПМ ДПА у м.
Києві було покладено обов'язок в роботі
керуватися чинним законодавством
України, у тому числі вимогами ст. 19
Конституції України, згідно якої
посадові особи органів державної влади
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

31 травня 2011 року журналісти газети
«Наше місто Миколаїв» ОСОБА_5 та ОСОБА_2
за завданням шеф-редактора вказаної
газети для виконання своїх професійних
обов'язків прибули у вестибуль 5-го
поверху адміністративної будівлі
Головного відділу податкової
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Миколаєві, що
розташована за адресою: м. Миколаїв,
вул. Чкалова, 20, куди мали вільний
доступ будь-які особи, та,
представившись працівникам податкової
міліції журналістами, почали збирання
інформації щодо затримання приватних
підприємців, у тому числі здійснювали
фотографування присутніх у вказаному
приміщенні осіб.

У той же час ОСОБА_1, будучи
представником влади та працівником
правоохоронного органу, знаходячись у
зв'язку з виконанням своїх службових
обов'язків у цьому приміщенні, явно
виходячи за межі наданих йому законом
повноважень, перевищуючи їх, що було
для нього очевидним, усвідомлюючи, що
своїми діями він перешкоджає законній
діяльності журналістів, вибігши з-за
скляної перегородки, яка відмежовує
вестибуль від службового приміщення,
підбіг до кореспондента газети «Наше
місто Миколаїв» ОСОБА_2 та намагаючись
відібрати в неї фотоапарат, із
застосуванням фізичної сили притиснув
потерпілу, яка сховала фотоапарат під
верхній одяг, до стіни, внаслідок чого
спричинив їй легкі тілесні ушкодження,
однак через опір фотоапарата в
потерпілої відібрати не зміг, а також
із застосуванням фізичної сили,
схопивши за руки журналіста газети
«Наше місто Миколаїв» ОСОБА_5, відібрав
в останнього фотоапарат, який висів на
шиї, та, повернувшись за скляну
перегородку, залишив там відібраний у
ОСОБА_5 фотоапарат.

Під час судового слідства підсудний
ОСОБА_1 у пред'явленому йому
обвинуваченні у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 1 ст. 171, ч. 2 ст. 365 КК
України, винним себе не визнав та
повідомив, що на момент події, про яку
йдеться в обвинуваченні, він обіймав
посаду оперуповноваженого ВФЗ УПМ ДПА
у м. Києві та знаходився у відрядженні в
м. Миколаєві, де забезпечував безпеку
працівників податкової міліції, які
проводили слідчі дії на території м.
Миколаєва. Він дійсно, як зазначено в
обвинуваченні, знаходився на 5-му
поверсі адміністративної будівлі
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Миколаєві, за
скляною перегородкою, дійсно робив
зауваження чоловікам та жінці, щоб вони
не здійснювали фото- та відео-зйомки,
однак ні у потерпілої, ні у журналіста
ОСОБА_5 фотокамери він не забирав,
насильство до них не застосовував.

Не дивлячись на це вина підсудного
ОСОБА_1 в інкримінованих йому злочинах
за викладених вище обставин повністю
знайшла своє підтвердження у ході
судового слідства.

Так, наказами № 322-о від 07.07.2011р. і № 210-о
від 22.07.2011р. (т. 2 а.с. 132, 134)
підтверджується, що станом на 31 травня
2011 року підсудний ОСОБА_1 обіймав
посаду оперуповноваженого відділу
фізичного захисту управління
податкової міліції Державної
податкової адміністрації у м. Києві.

Потерпіла ОСОБА_2 в ході судового
слідства повідомила, що вона, будучи
журналістом газети «Наше місто
Миколаїв», а також шеф-редактор цієї
газети ОСОБА_6 і журналіст цієї газети
ОСОБА_5 знаходилися у холі перед
скляною перегородкою приміщення
податкової міліції в будівлі,
розташованої за адресою: вул. Чкалова,
20, де здійснювали фотографування подій,
що там відбувається. У цей час, не
дивлячись на те, що вони представилися
журналістами, а ОСОБА_6 пред'явив
працівникам міліції посвідчення
журналіста, підсудний став забороняти
вести зйомку, а потім вибіг до холу та
підбігши до неї став хапати її за руки і
намагався забрати в неї фотоапарат,
який вона сховала під блузку. При цьому
він притиснув її до стіни і залізних
дверей, внаслідок чого заподіяв їй
тілесне ушкодження на плечі. Вона точно
не пам'ятає, але чи до цього, чи після
цього, викрутивши руку ОСОБА_5, у нього
також забрали фотоапарат.

Під час досудового слідства в ході
проведення впізнання по фотознімках
потерпіла також як на особу, яка
намагалася забрати в неї фотоапарат та
забрала фотоапарат у ОСОБА_5, вказала на
ОСОБА_1 (т. 2 а.с.149-151).

Факт наявності у потерпілої тілесного
ушкодження у виді синця на зовнішній
поверхні середньої треті лівого плеча,
яке за ступенем тяжкості належить до
категорії легких тілесних ушкоджень,
утворення якого не виключено у строк та
за обставин, повідомлених потерпілою,
підтверджується висновком
судово-медичної експертизи № 1397/1087 від
12.07.2011р. (т. 1 а.с. 243-244).

Будучі допитаним у суді в якості свідка
ОСОБА_5 підтвердив, що у ході вказаних
вище подій одна й та ж особа, а саме
підсудний, притиснувши потерпілу до
стіни намагався забрати в неї
фотоапарат, який та сховала під блузку,
а також, викрутивши йому руку, забрала у
нього фотоапарат, який згодом було
повернуто, але всі знімки на ньому було
знищено.

Під час досудового слідства у своїх
показаннях ОСОБА_5 також повідомляв, що
одна й та ж особа з числа працівників
податкової міліції намагалася забрати
фотоапарат у потерпілої і, викрутивши
йому руку, забрала фотоапарат в нього
(т. 1 а.с. 181-185).

Висновком судової
комп'ютерно-технічної експертизи № 1049
від 20.07.2011р. підтверджується, що на Flash
накопичувачі наданого для проведення
експертизи фотоапарату «Canon 350-D, DS 126071»
серед існуючої інформації, графічні
файли були відсутні, та що на цьому Flash
накопичувачі серед видаленої
інформації було знайдено графічні
файли (т. 1 а.с. 230-233).

Допитаний в ході судового слідства
ОСОБА_6 також підтвердив, що за вказаних
вище підсудний намагався відібрати в
потерпілої фотоапарат, притиснувши її
до стіни, але ОСОБА_1 не вдалося його
відібрати, оскільки ОСОБА_2 сховала
фотоапарат під блузку, а крім цього,
також підсудний, викрутивши руку,
забрав фотоапарат у журналіста ОСОБА_5.
Коли підсудний відбирав фотоапарати,
вони представлялися журналістами, та
він особисто показував посвідчення
журналіста. Коли приблизно через дві
години фотоапарат ОСОБА_5 було
повернуто іншою особою, усі знімки на
ньому були видаленими.

Як і потерпіла, свідок ОСОБА_6 під час
досудового слідства в ході проведення
впізнання по фотознімках також як на
особу, яка намагалася забрати в
потерпілої фотоапарат та забрала
фотоапарат у ОСОБА_5, вказав на ОСОБА_1
(т. 2 а.с.146-148).

Під час розгляду справи у суді свідки
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 підтвердили той факт,
що особа з числа працівників
спецпідрозділу податкової міліції
намагалася відібрати фотоапарат у
потерпілої, притиснувши її до стіни,
однак цього їй зробити не вдалося,
оскільки ОСОБА_2 сховала фотоапарат під
блузу, а також особа з числа цих
працівників відібрала фотоапарат у
журналіста ОСОБА_5, закрутивши йому
руку. При цьому впізнати осіб, які це
зробили, вони не можуть, оскільки їх
зовнішності не запам'ятали.

Допитана під час досудового слідства
свідок ОСОБА_8 повідомила, що 31 травня
2011 року вона знаходилася у холі на 5-му
поверсі зазначеної вище будівлі та
бачила, як з-за скляної перегородки
вибіг чоловік у форменому одязі і
бронежилеті з написом «податкова
міліція», високого зросту, підбіг до
чоловіка-журналіста, схопив руками
фотоапарат, який висів у того на шиї і
намагався його зняти. Чоловік почав
казати, що він журналіст, і його
діяльності перешкоджають. Працівник
міліції зробив загин руки за спину та
відібрав фотоапарат, забіг за скляну
перегородку, де його залишив, та,
повернувшись, почав намагатися забрати
фотоапарат у жінки-журналіста, хапав її
за руки, за допомогою фізичної сили
притиснув її до стіни, але через опір
журналістки фотоапарат йому відібрати
не вдалося (т. 1 а.с.172-176).

Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_9 повідомив, що
обставини вказаної події він дізнався
від ОСОБА_6, а саме останній у
телефонній розмові йому повідомив, що в
приміщенні податкової міліції в його
працівників відібрали фотоапарати.
Також, ОСОБА_9 повідомив, що бачив
фотоапарат, який було відібрано у
журналіста. Коли він прибув на місце
пригоди, цей фотоапарат лежав на столі.
У холі приміщення він почав
фотографувати, і підсудний із
застосуванням сили також намагався
забрати в нього фотоапарат.

З показань допитаних у суді свідків
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 ОСОБА_15, а також з оголошених у
судовому засіданні показань свідків
ОСОБА_16 (т. 2 а.с. 17-20) та ОСОБА_17 (т. 2 а.с.
21-24) слідує, що вони, будучи
працівниками податкової міліції, разом
з підсудним прибули до м. Миколаєва для
проведення слідчих дій, знаходилися у
вказаному вище приміщенні податкової
міліції і не бачили, щоб ОСОБА_1
відбирав у когось з журналістів
фотоапарати чи застосовував до когось
з них насильство. Разом з цим, з
показань вказаних свідків слідує, що
підсудний ОСОБА_1 під час знаходження у
зазначеному вище приміщенні
податкової міліції не завжди
знаходився у полі їх зору, а тому ці
показання не спростовують
достовірності наведених вище показань
потерпілої, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

Показання підсудного щодо не визнання
фактів застосування насильства до
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за повідомлених ними
обставин суд вважає обраним підсудним
способом захисту і до уваги не бере,
оскільки вони спростовуються
сукупністю досліджених судом і
наведених вище доказів.

Таких висновків суду не спростовують й
показання допитаних під час судового
слідств свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_19, які
будучі працівниками міліції, виїздили
на місце пригоди за викликами
адвокатів та журналістів щодо заяв
останніх про неправомірні дії
працівників податкової міліції, але
особисто обставин події злочину не
спостерігали.

За такого, суд вважає доведеною вину
підсудного ОСОБА_1 в інкримінованих
йому злочинах за викладених вище
обставин.

Дії підсудного досудовим слідством
правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 171 КК
України, як умисне перешкоджання
законній діяльності журналістів, та за
ч. 2 ст. 365 КК України у редакції від
15.04.2008р., як перевищення службовою
особою влади та службових повноважень,
тобто умисне вчинення дій, які явно
виходять за межі наданих їй прав та
повноважень, що спричинили істотну
шкоду охоронюваним законом правам та
інтересам окремих громадян,
супроводжувалися насильством та
болісними і такими, що ображають
особисту гідність потерпілого діями,
за відсутності ознак катування.

При призначенні покарання підсудному
суд, відповідно до ст. 65 КК України,
враховує, що він вчинив умисні тяжкий
злочин та злочин невеликої тяжкості,
його особу, а саме те, що він на момент
вчинення цих злочинів був раніше не
судимим, не працює, має постійне місце
проживання, характеризуються
позитивно, відсутність обставин, що
обтяжують та пом'якшують покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає
за необхідне призначити ОСОБА_1 за
злочин, передбачений ч. 1 ст. 171 КК
України, шість місяців арешту, за
злочин, передбачений ч. 2 ст. 365 КК
України - три роки шість місяців
позбавлення волі з позбавленням
строком на два роки права обіймати
посади представників влади в
правоохоронних органах, та за
сукупністю злочинів, на підставі ч.ч. 1, 3
ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш
суворого з призначених основних
покарань більш суворим та приєднання
до нього додаткового покарання, -
покарання у виді позбавлення волі
строком на три роки шість місяців з
позбавленням строком на два роки права
обіймати посади представників влади в
правоохоронних органах.

За сукупністю вказаних вище злочинів
та злочинів, за які його вироком
Дніпровського районного суду м. Києва
від 23.11.2012р. засуджено до шести років
позбавлення волі, оскільки перші
вчинено ним до ухвалення вказаного
вироку, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України,
суд вважає за необхідне, застосувавши
принципи часткового складання
основних покарань та приєднання
додаткового покарання, призначити
ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення
волі строком на шість років шість
місяців з позбавленням строком на два
роки права обіймати посади
представників влади в правоохоронних
органах, які вважає необхідними та
достатніми для виправлення підсудного
і попередження вчинення ним нових
злочинів.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 321-324, 331-335, 337, 338, 343 КПК України,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 171, ч. 2 ст.
365 КК України в редакції від 15.04.2008р., та
призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 171 КК України - шість місяців
арешту;

- за ч. 2 ст. 365 КК України в редакції від
15.04.2008р. - три роки шість місяців
позбавлення волі з позбавленням
строком на два роки права обіймати
посади представників влади в
правоохоронних органах.

На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 70 КК України,
шляхом поглинання менш суворого з
призначених основних покарань більш
суворим та приєднання до нього
додаткового покарання за сукупністю
вказаних вище злочинів призначити
ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення
волі строком на три роки шість місяців
з позбавленням строком на два роки
права обіймати посади представників
влади в правоохоронних органах.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом
часткового складання основних
покарань та приєднання додаткового
покарання, за сукупністю вказаних вище
злочинів та злочинів, за які його
вироком Дніпровського районного суду
м. Києва від 23.11.2012р. засуджено до шести
років позбавлення волі, остаточно
призначити ОСОБА_1 покарання у виді
позбавлення волі строком на шість
років шість місяців з позбавленням
строком на два роки права обіймати
посади представників влади в
правоохоронних органах.

Строк відбування засудженим ОСОБА_1
призначеного основного покарання
відраховувати з 16 грудня 2013 року.
Зарахувати у цей строк частину
покарання, відбутого за вироком
Дніпровського районного суду м. Києва
від 23.11.2012р., у період з 24 червня 2011 року
по 15 грудня 2013 року включно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
науково-дослідницького
експертно-криміналістичного центру
при УМВС України в Миколаївській
області в рахунок відшкодування
судових витрат на проведення судової
комп'ютерно-технічної експертизи
(висновок № 1049 від 20.07.2011р.) - 844 (вісімсот
сорок чотири) гривні 20 копійок

Запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд, обраний щодо засудженого
ОСОБА_1 під час досудового слідства, до
набрання вироком законної сили -
змінити на взяття під варту.

На вирок може бути подано апеляцію до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Центральний районний суд
м. Миколаєва протягом п'ятнадцяти діб з
моменту його проголошення, а
засудженим - у той же строк з моменту
вручення йому копії вироку.

Головуючий: