Справа №487/3608/14-к 28.04.2015 28.04.2015 30.04.2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002036 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2015 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баштанка, Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 : обвинуваченого

· за ч.1 ст.28, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 122 КК України,

Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_6
захисник обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8
прокурор ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 вважає зазначений вирок суду таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що вирок не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Просить ухвалити новий вирок, яким виправдати його підзахисного у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст. 125, ч.1 ст.28, ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання за ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України у виді арешту строком на шість місяців, за ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 122 КК України позбавлення волі строком на два роки. ,

Згідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зімну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , вважає, що вирок потребує скасуванню, через невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що при розгляді справи були виявлені суперечливі докази які мали надважливе значення для висновків суду та були не прийняті судом до уваги, а у самому вироку не зазначено мотиви, чому саме суд дійшов такого висновку.

Звертає увагу, що висновки, викладені в резолютивній частині, повинні логічно випливати з обґрунтування, що міститься в мотивувальній частині.

Вважає, що судом не взято до уваги докази, які могли б істотно вплинути на кінцевий висновок, а також звертає увагу, що в судовому вироку не наведені показання громадян ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а лише зазначив, що суд критично ставиться до їх показань.

Крім того, апелянт вказав, що цивільні позови потерпілих підтверджені письмовими доказами лише на меншу суму, тому вважає, що суд неправомірно задовольнив позовні вимоги потерпілих.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
15.04.2013, близько 11 годин 00 хвилин, ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , відносно яких кримінальне провадження закрите ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.10.2014р. за п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , розпочали конфлікт спочатку з ОСОБА_8 , а потім із ОСОБА_7 .. В ході конфлікту, у ОСОБА_11 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_11 наніс кілька ударів кулаком, по голові ОСОБА_7 , від яких останній упав.

Після цього до ОСОБА_11 приєднався ОСОБА_6 , які без попередньої змови між собою, та маючи при цьому спільний умисел спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що вони діють спільно, нанесли руками та ногами чисельні удари по різним частинам тіла останнього. В результаті вказаних дій ОСОБА_7 були спричиненні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 15.04.2013 року, приблизно о 11годині 00 хвилин ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ,, відносно яких кримінальне провадження було закрито ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.10.2014р. за п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , розпочали конфлікт спочатку з ОСОБА_8 , а потім з ОСОБА_7 , який вийшов з під`їзду будинку. В ході конфлікту, який вже продовжувався в під`їзді вищевказаного будинку, у ОСОБА_10 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_10 наніс ОСОБА_8 удар ногою по голові, від якого останній впав на підлогу. Після цього до ОСОБА_10 приєдналися ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , які без попередньої змови між собою, та маючи при цьому спільний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що вони діють спільно, нанесли руками та ногами численні удари по різним частинам тіла останнього. В результаті дій ОСОБА_8 були спричиненні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 28, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 122 КК України як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, завданих групою осіб та умисне спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які не є небезпечними для життя та здоров`я потерпілого, що спричинили тривалий розлад здоров`я, завданих групою осіб без попередньої змови між собою.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, захисника в інтересах обвинуваченого на підтримку доводів своєї апеляційної скарги, пояснення самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу його захисника задовольнити, потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та прокурора, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає її необґрунтованою.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому інші обставини, які не були зазначені апелянтом в апеляційній скарзі, судом не перевірялися.
Висновки суду про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав, суду показав, що з потерпілим ОСОБА_7 у нього складися неприязні відносини, оскільки ОСОБА_7 відлучив його від спільного бізнесу та забрав ключі від квартири та приміщень. Аналогічні показання обвинувачений дав і суду апеляційної інстанції.

Однак вина обвинуваченого підтверджується доказами, наявними у кримінальному провадженні, а саме показаннями потерпілих, свідків та висновками експертів. Потерпілий ОСОБА_7 , пояснив, що ОСОБА_6 з двома незнайомими хлопцями, як потім з`ясувалось, це були ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , на подвір`ї будинку по АДРЕСА_2 , в якому він знаходився разом з ОСОБА_8 , стали виражатися нецензурною лайкою. ОСОБА_6 вимагав від ОСОБА_8 віддати йому ключі від приміщень. Потім потерпілий ОСОБА_7 пішов до під`їзду, а за ним з погрозами пішли ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .. ОСОБА_7 побачив в руці у ОСОБА_8 телефон та попросив його викликати міліцію. Почувши це, ОСОБА_11 вирвав у ОСОБА_8 телефон та викинув його на підлогу, ОСОБА_7 достав свій телефон і сказав, що сам викличе міліцію. ОСОБА_11 вирвав у ОСОБА_7 його телефон, а потім рукою, в якій знаходився телефон, вдарив останнього в скроневу частину, а іншою рукою в ніс. Потім ще наніс удар від якого ОСОБА_7 впав та втратив свідомість.
Після цього, ОСОБА_8 , став закривати руками ОСОБА_7 , а ОСОБА_11 та ОСОБА_10 почали бити ОСОБА_8 руками в голову, а ОСОБА_10 наноств удари ногами по голові та по тулубу. Діями ОСОБА_11 та ОСОБА_10 керував ОСОБА_6 , який вказував їм, як потрібно наносити удари.
Показання потерпілого ОСОБА_7 підтвердив й потерпілий ОСОБА_8 та додав, що ОСОБА_6 бив його ногами по тулубу, а наприкінці вдарив ногою у серце, в результаті чого зламав 10 ребро і він став захлинатися кров`ю. Потерпілий також зазначив, що діями ОСОБА_11 та ОСОБА_10 керував ОСОБА_6 , який вказував їм, що потрібно робити та куди наносити удари.
Також доводи апеляційної скарги захисника про невинуватість його підзахисного спростовується показаннями свідка ОСОБА_12 , яка підтвердила, що 15.04.2013р. бачила, як до будинку по АДРЕСА_2 приїхав ОСОБА_6 на своєму автомобілі з двома незнайомими особами, а потім з`ясувалося, що це були ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Коли вона виходила на двір, то чула як ОСОБА_6 з незнайомцями кричали та вимагали від ОСОБА_8 віддати їм ключі, а ОСОБА_7 погрожували розбити його автомобіль. Потім вона вийшла до магазину, а коли повернулася то бачила, як ОСОБА_6 разом з тими особами сіли в автомобіль і поїхали. На наступний день, вона прийшла на роботу, їй розповіли, що ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 сильно побили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і вони знаходяться в лікарні.
Свідок ОСОБА_13 пояснила, що бачила, як ОСОБА_6 з двома незнайомими їй особами притискали до стіни під`їзду її чоловіка ОСОБА_7 , а потім накинулися на нього з кулаками. Також повідомила, що бачила, як ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_8 ногою в серце і сказав, щоб той знав, хто тут хазяїн, чим повністю підтвердила показання потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
В підтвердження вини обвинуваченого, свідок ОСОБА_14 , показала, що 15.04.2013р. вона знаходилась по АДРЕСА_2 на 2 поверсі будинку, де знаходиться її офіс. Почувши крики вона вибігла на вулицю і побачила лежачого ОСОБА_7 без свідомості, а біля нього навпочіпки сидів в крові ОСОБА_8 . Вона стала кричати, що викликає міліцію, і тоді ОСОБА_6 з незнайомцями став відходити, а потім зі всієї сили правою ногою вдарив ОСОБА_8 у серце.
Свідок ОСОБА_15 , пояснила, що 15.04.2013р. їй зателефонувала дружина ОСОБА_7 і розповіла, що приїхав ОСОБА_6 , разом з двома незнайомцями і побили її чоловіка і ОСОБА_8 ..
Крім того, згідно до висновку експерта №827 від 03.06.2013р., потерпілий ОСОБА_8 має тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синців повік лівого ока, садно в області губ, посттравматичної екстракції 11-го зуба і патологічної рухомості 21,31, зубів, забиття м`яких тканин зовнішнього носа з посттравматичним викривленням носової перегородки вліво з порушенням функцій носового дихання, закритої травми грудної клітки з переломом 10-го ребра зліва. Тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з переломом 10-го ребра зліва відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк понад 21 дня. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синці повік лівого ока, садна в області губ, посттравматичної екстракції 11-го зуба і патологічної рухомості 21,31, зубів, забиття м`яких тканин зовнішнього носа з посттравматичним викривленням носової перегородки вліво з порушенням функцій носового дихання відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли створитися в строк та при обставинах, на які посилається потерпілий.

Згідно до висновку експерта №826 від 05.06.2013р., потерпілий ОСОБА_7 має тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, закритого перелому кісток носа зі зміщенням з відривом переднього відділу лівої нижньої нової раковини, які ускладнилися двостороннім тубоотитом, синців повік обох очей, садно на правій щоці, забиття грудної клітини зліва та черевної стінки. Тілесні ушкодження у вигляді забиття грудної клітини зліва та черевної стінки відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, закритого перелому кісток носа зі зміщенням з відривом переднього відділу лівої нижньої носової раковини, які ускладнилися двостороннім тубоотитом, синців повік обох очей, садно на правій щоці, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли створитися в строк та при обставинах, на які посилається потерпілий.

Крім того згідно даних протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.10.2013р. свідок ОСОБА_13 з осіб, зображених на фотознімках, впізнала ОСОБА_10 та Ключка, які 15.04.2013р. спричинили тілесні ушкодження її чоловіку та ОСОБА_8 ..

Згідно даних протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.10.2013р. та від 20.11.2013р. свідок ОСОБА_12 з осіб, зображених на фотознімках, впізнала ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , як осіб, які 15.04.2013р. приходили до ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , та після їх уходу вищезазначені особи потрапили до лікарні з тілесними ушкодження.

Згідно даних протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.11.2013р. свідок ОСОБА_14 з осіб, зображених на фотознімках впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка 15.04.2013р. спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_7 ..

Що стосується доводів апелянта в тому, що судом першої інстанції не дана оцінка показанням свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які могли істотно вплинути на кінцевий висновок є непереконливими, так як суд першої інстанції чітко визначив, що показання зазначених свідків, відносно яких кримінальне провадження було закрите ухвалою суду за ст.. 284 ч.1 п.7 КПК України, які разом з обвинуваченим спричинили тілесні ушкодження потерпілим спростовуються наведеними в сукупності доказами добутими на досудовому судовому слідстві на підтвердження вини ОСОБА_6 .

Інші доводи, які зазначені апелянтом в апеляційної скарзі не заслуговують уваги тому, що вони не можуть вплинути на доведеність вини обвинуваченого у вчиненому правопорушенні, а також не можуть вважатися істотними порушеннями норм процесуального закону, що перешкоджають чи можуть перешкоджати суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

За таких обставин, апеляційний суд вважає зауваження апелянта, про однобокість судового дослідження і упередженість судового розгляду, необґрунтованими та голослівними. Вина ОСОБА_6 доведена дослідженими вище зазначеними приведеними доказами.

Не можна вважати законними твердження апелянта про неправомірне задоволення цивільних позовів потерпілих. Під час визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд вірно врахував вимоги ст.ст. 1167, 1168, 1190 ЦК України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховуючи спричинені страждання потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виходячи з засад розумності та справедливості, глибини та їх тривалості, стану здоров`я, обмеження життєвих потреб, вірно визнав суму для потерпілого ОСОБА_7 в розмірі 2729,11грн.в якості стягнення матеріальної шкоди та 5000грн. в якості відшкодування моральної шкоди; для потерпілого ОСОБА_8 в розмірі 25 762грн. в якості стягнення матеріальної шкоди та 10 000грн. в якості відшкодування моральної шкоди.
З огляду на вищезазначене, суд вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.28, ч.2 ст.125, ч.1 ст.28, ч.1 ст.122 КК України як умисне спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що спричинили тривалий розлад здоров`я, завданих групою осіб без попередньою змовою між собою.

За таких обставин, враховуючи суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів, невеликої та середньої тяжкості обставини справи, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується задовільно за місцем мешкання, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно призначено ОСОБА_6 покарання у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України, у вигляді позбавлення волі, з застосуванням вимог ст.ст. 75,76 КК України, так як його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що підстав для скасування вироку і задоволення апеляційних вимог апелянта немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2015 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді