У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Гриціва М.І., Таран Т.С.,

за участю прокурора

Колесниченка О.В.

захисника

ОСОБА_1

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 21 серпня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на судові рішення щодо ОСОБА_2

За вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01
лютого 2007 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, раніше не судимий,

засуджений:
за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ст. 317 ч.2 КК
України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 3 роки і 6 місяців позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, суд визначив ОСОБА_2
остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією
всього майна, яке є власністю засудженого.

Суд постановив стягнути із засудженого судові витрати за проведення
експертизи в сумі 706 грн. 16 коп.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2007 року зазначений вирок
залишено без зміни.

ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що в період з кінця січня - початку
лютого 2003 року до 14 березня 2003 року, він на прохання ОСОБА_3 неодноразово
надавав йому своє житло по АДРЕСА_1 для виготовлення та вживання ним препарату
з норефедрину, що є психотропною речовиною.

Крім того, 10 жовтня 2006 року, приблизно о 14 год. 30 хв., біля будинку №
8 по вул. Ушакова в м. Києві, з погрозою застосування насильства, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілих і застосовуючи таке насильство до
неповнолітніх ОСОБА_4 і ОСОБА_5, засуджений ОСОБА_2 відкрито викрав у них майно
- мобільний телефон зі стартовим пакетом, загальною вартістю 65 грн., що
належав ОСОБА_6.

У касаційній скарзі захисник просить пом'якшити призначене засудженому
ОСОБА_2 покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України,
посилаючись на ряд обставин, які на думку захисника були залишені поза увагою
судів першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав подану скаргу, думку
прокурора про відсутність підстав для задоволення скарги захисника, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі захисника,
колегія суддів вважає, що цю скаргу слід задовольнити виходячи із наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у
вчиненні ним наведених у вироку неправомірних дій та їх кваліфікація за ст.ст.
186 ч.2, 317 ч.2 КК України відповідають дослідженим у судовому засіданні
доказам і у касаційному порядку ніким не оспорюються.

Що стосується призначення засудженому покарання, то
колегія суддів погоджується із доводами захисника про невідповідність
призначеного ОСОБА_2 покарання ступені тяжкості скоєних ним злочинів та іншим
встановленим по справі обставинам.

Зокрема, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції
не було достатньо враховано його активне сприяння розкриттю злочину, те, що він
позитивно характеризується за місцем проживання, стан його здоров'я, сімейний
стан - вагітність дружини і те, що забраний засудженим в результаті вчинення
грабежу телефон повернуто власнику.

Взагалі судом не було враховано щире каяття ОСОБА_2 у
скоєному, те, що раніше він не був судимий, його позитивні характеристики за
місцем навчання та військової служби і що на його утриманні перебуває хвора
матір, а також незначна вартість відкрито викраденого ним майна.

Приймаючи до уваги ці обставини, колегія суддів вважає
можливим виправлення засудженого без відбування покарання, а тому вважає
правильним звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням,
встановивши йому іспитовий строк на підставі ст. 75 КК України.

Крім того, з врахуванням зазначених у мотивувальній
частині обставин, які суд першої інстанції визнав такими, що пом'якшують
покарання і дають можливість згідно ст. 69 КК України звільнити ОСОБА_2 від
додаткового покарання у виді конфіскації майна, а також приймаючи до уваги
положення ст. 77 КК України, колегія суддів вважає необхідним звільнити
засудженого від такого додаткового покарання, призначеного йому за ст. 317 ч.2
КК України.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 01
лютого 2007 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2007 року
щодо ОСОБА_2 змінити:

вважати ОСОБА_2 засудженим за ст. 317 ч.2 КК України, із
застосуванням ст. 69 КК України, на 3 роки 6 місяців позбавлення волі без
конфіскації майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
передбачених ст.ст. 186 ч.2, 317 ч.2 КК України, визначити ОСОБА_2 остаточне
покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від
відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий
строк на 3 роки.

З-під варти ОСОБА_2 підлягає негайному звільненню.

Судді:

Таран Т.С. Гриців
М.І. Федченко О.С.