Головуючий по справі: капітан
юстиції СТРЕЛЬБИЦЬКИЙ І.О. Доповідач: полковник юстиції ЗАГОРУЙКО В.В.
№ 11а-78-207
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2007
року місто
Київ

Військовий
апеляційний суд Центрального регіону України в складі: головуючого -
генерал-майора юстиції КУЗЬМІНА А.С. суддів -
підполковника юстиції ЛАШЕВИЧА В.М. та полковника юстиції ЗАГОРУЙКА В.В.,
при секретарі ОЛІЙНИК К.О.,

за участю
старшого помічника військового прокурора Львівського гарнізону капітана юстиції
МАРКІВА Р.Б. , захисника-адвоката
ОСОБА_1,

розглянувши
скаргу захисника-адвоката ОСОБА_1 на вирок військового місцевого суду
Львівського гарнізону від 14 серпня 2007 року,
за яким військовослужбовця військової частини А-4623 солдата

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нойштрелітц
Німеччина, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого,
раніше не судимого, на військову
службу призваного в листопаді 2006 року Коропським РВК Чернігівської області,

засуджено за ст.
409 ч.1 КК України, на підставі
якої, з застосуванням ст.ст. 69, 60 КК України, призначено йому покарання у виді арешту
строком на 4 (чотири) місяці з відбуванням покарання на гауптвахті
Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку в м.
Хмельницькому.

Військовий
апеляційний суд регіону

ВСТАНОВИВ:

Згідно з вироком, 12 лютого 2007
року близько 20 години в приміщенні їдальні 5-го зенітно-ракетного дивізіону
військової частини А4623 ОСОБА_2, маючи
на меті тимчасово ухилитися від несення обов'язків військової служби, вчинив самокалічення шляхом умисного
спричинення собі сокирою середньої тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді
травматичної ампутації 5-го пальця лівої кисті на рівні першого міжфалангового
суглобу, у зв'язку з чим був звільнений
від виконання обов'язків по службі та перебував на стаціонарному лікуванні в
період з 13 лютого по 6 березня 2007 року та з 23 березня по 3 квітня 2007
року.

Не погоджуючись с вироком, адвокат подав на нього апеляцію, в якої просить вирок скасувати, а справу закрити на підставі п.2 ст. 6 КПК
України. В обґрунтування цього він вказує,
що судом допущено невідповідність вироку фактичним обставинам справи, а також суд ухилився від оцінки та
дослідження доказів, яки вказували на
відсутність мотиву та спеціальної мети в діях ОСОБА_2, оскільки засуджений наміру ухилятися від
служби не мав, а хотів лише пожартувати
надспівслужбовцем ОСОБА_3. Крім того,
судом і досудовим слідством не здобуто доказів того, що ОСОБА_2 хоч один раз заявив про небажання
служити в Збройних Силах взагалі, чи в
5-му дивізіоні, чи хоча б про намір
тимчасово ухилитися від проходження служби. Крім того, на думку адвоката, вирок повинен бути скасований і у зв'язку з
порушеннями КПК органом досудового слідства: порушено право ОСОБА_2 на захист
та вибір ним захисника, а також право
захисника знайомитись з матеріалами справи,
а самі матеріали - сфальсифіковані. До того ж, судом призначено його підзахисному
несправедливе покарання, в той час, коли той повинен був би звільненим від
покарання.

Заслухавши доповідача, виступ
прокурора, який вважав за необхідне
скаргу залишити без задоволення,
пояснення адвоката в підтримку доводів скарги, військовий апеляційний суд регіону, вивчивши матеріали справи та обговоривши
доводи скарги, знаходить вирок суду 1-ї
інстанції законним та обґрунтованим,
виходячи при цьому з наступного.

Вина ОСОБА_2 у скоєні інкримінованого йому злочину доведена дослідженими у
судовому засіданні доказами.

Так, свідок ОСОБА_3, очевидець події, показав,
що ввечері 12 лютого 2007 року він та ОСОБА_2 був призначений для
виконання господарських робіт в допомогу наряду по їдальні. Після того, як вони прибули в їдальню ОСОБА_2 запросив
його до приміщення, де зберігаються
дрова, взяв невелику дощечку та присівши, витягнув ліву руку, положив мізинець на дощечку, а решта чотири пальці зжав в кулак та запитав
в нього, ОСОБА_3, чи немає нікого стороннього біля них.
Впевнившись, що більш нікого немає, ОСОБА_2 взяв в праву руку сокиру, та сказав,
щоб він, ОСОБА_3, дивився,
як рубаються пальці. Після цього ОСОБА_2 замахнувся сокирою та наніс
лезом сокири сильний удар по 5-му пальцю лівої кисті. В результаті цього удару
ОСОБА_2 відрубав собі частину вищевказаного пальця. Після нанесення удару
сокирою по пальцю ОСОБА_2,
використовуючи нецензурну лайку,
сказав, що не бажає проходити
військову службу в 5-му дивізіоні та йому надоїло її проходити.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні показали, що ОСОБА_2 неодноразово висловлював своє небажання
проходити військову службу в 5-му зенітно-ракетному дивізіоні.

Оцінюючи дії засудженого, суд
приймає до уваги в першу чергу сам спосіб отримання травми ОСОБА_2, який безперечно свідчить про навмисне
заподіяння ним собі тілесного ушкодження. Так,
він, не виконуючи при цьому інших
робіт, пов'язаних з використанням
сокири, підготовив відповідну поверхню -
дощечку, поклав на неї руку з витягнутим
5-м пальцем лівої руки, після чого з
достатньою силою наніс по пальцю удар сокирою,
тобто умисно виконав всі дії,
направлені на те, що досягнути
саме такого результату, який і настав.
Враховуючи при цьому те, що як до
моменту скоєння самоскалічення, так і
відразу після нього, ОСОБА_2
неодноразово висловлював своє незадоволення службою в 5-му дивізіоні, а експерти психіатри та психологи не
встановили у нього яких-небудь захворювань,
або тимчасового розладу здоров'я,
суд 1-ї інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що ОСОБА_2,
саме з метою ухилитися від виконання службових обов'язків в
дивізіоні, вчинив самокалічення, і ці дії вірно кваліфікував за ч. 1 ст. 409
КК України.

При призначенні покарання засудженому,
суд гарнізону в повній мірі врахував всі дані про особистість
винного, а саме: до кримінальної
відповідальності він притягується вперше,
за час проходження військової служби характеризується позитивно, жодних тяжких наслідків від вчинених ним дій
не наступило. Суд прийняв до уваги і те,
що підсудній ОСОБА_2 практично вислужив встановлений термін військової
строкової служби і підлягає звільненню з лав Збройних Сил України в запас.

З врахуванням всіх обставин, що
пом'якшують покарання ОСОБА_2 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого
ним злочину, позитивних даних про його
особу та конкретних обставин справи, суд
гарнізону визнав за можливе застосувати до засудженого ст.69 КК України, у відповідності до якої при призначенні
ОСОБА_3 міри покарання перейшов до іншого,
більш м'якого виду покарання, не
зазначеного в санкції статті 409 ч.1 КК України - застосував до нього ст. 60 КК
України, на підставі якої призначив йому
покарання у вигляді арешту. В даному випадку суд 1-ї інстанції діяв у
відповідності до діючого законодавства України,
і призначене ОСОБА_3 покарання слід визнати справедливим, враховуючи при цьому те, що не зважаючи на отримане ушкодження, він визнаний придатним до військової служби.

Що ж стосується посилання адвоката в скарзі на факти, нібито фальсифікації матеріалів справи
органами досудового слідства, то ці
обставини були ретельно досліджені у судовому засіданні, та їм була дана належна оцінка. При цьому
судом 1-ї інстанції вони були розцінені як таки, що не впливають на можливість прийняття судом
законного та обґрунтованого рішення. Свої висновки з цього приводу суд
достатнього обґрунтував у відповідних постановах, винесених під час судового слідства.

Не було допущено органами досудового слідства порушень і права ОСОБА_2 на
захист під час ознайомлення з матеріалами справи. Так, 8 червня 2007 року як адвокат, так і його підзахисний були
слідчим відповідною постановою
повідомлені про закінчення
досудового

слідства. При
цьому ОСОБА_2 у згаданому протоколі власноручно записав, що бажає знайомитись з матеріалами справи
особисто, і така можливість йому була
надана без обмеження в часі, що він
також власноручно підтвердив у протоколі ознайомлення з матеріалами справи та у
відповідному графіку ознайомлення.

Сам адвокат ОСОБА_1, будучи завчасно
попередженим про можливість ознайомитись з матеріалами справи, своїм правом з 8 червня 2007 року не
скористався, а прибувши в військову
прокуратуру ввечері 12 червня 2007 року письмово повідомив слідчого про
те, що з 12 по 19 червня він вибуває у
відпустку. За таких обставин слідчий виконав всі вимоги ст. 47 КПК
України, та призначив ОСОБА_3 захисника
через громадське професійне об'єднання адвокатів. Призначеному таким чином
адвокату були надані всі без винятку матеріали справи та можливість
ознайомитись з ними без обмеження у часі.

За таких обставин, військовий
апеляційний суд регіону вважає, що право
ОСОБА_2 на захист органами досудового слідства порушено не було.

Таким
чином, підстав для зміни або скасування
вироку апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, військовий апеляційний суд регіону

УХВАЛИВ:

Вирок військового місцевого суду Львівського гарнізону від 14 серпня 2007
року стосовно ОСОБА_2 залишити без змін,
а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_1 - без задоволення.