АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15січня 2015р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю учасників судового провадження:
секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001396 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.11.2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого різноробочим ТДВ «Чернівецька автобаза», в силу ст.89 КК України раніше не судимого;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його арешту.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 11.06.2014р. приблизно о 20год. 20хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинив словесний конфлікт із сестрою ОСОБА_6 та батьком ОСОБА_8 , в ході якого обвинувачений умисно наніс батькові ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в область носа, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.
На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначення покарання змінити, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок його суворості, призначити йому менш суворе покарання за ст.125 ч.2 КК України у виді штрафу. В іншій частині вирок суду просив залишити без зміни. В своїй апеляції обвинувачений посилається на те, що судом не було враховано, що він раніше не судимий, потребує примусового протиалкогольного лікування, офіційно працевлаштований, по місцю роботи Кримінальне провадження №11-кп/794/32/15 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9 Категорія: ст.125 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_1
характеризується позитивно. Вважає, що суду слід врахувати його грошовий переказ в сумі 400грн. на адресу потерпілого, як обставину, що пом`якшує його провину.
Від інших учасників судового провадження апеляцій не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляцію, міркування прокурора, який заперечував проти апеляції обвинуваченого, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягають задоволенню.

Вина ОСОБА_6 у заподіянні його батькові ОСОБА_8 легких тілесних ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом і яким дана правильна юридична оцінка. Його дії судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ст.125 ч.2 КК України і в апеляції не оспорюються.

А тому колегія суддів, на підставі ст.404 КПК України, не наводить докази підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій.

Посилання апелянта на те, що вирок суду, в частині призначення покарання підлягає зміні, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок його суворості, є безпідставним і не ґрунтується на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 були виконані.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При цьому судом враховано, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним, закінченим, невеликої тяжкості, в результаті вчинення якого особі похилого віку було спричинено легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Особу обвинуваченого, який хоч і щиро розкаявся, офіційно працевлаштувався, по місцю роботи характеризується позитивно, добровільно надіслав на адресу потерпілого гроші в сумі 400 грн., однак ОСОБА_6 страждає хронічним алкоголізмом, потребує примусового протиалкогольного лікування, перебуває на обліку у наркодиспансері, раніше вже притягався до кримінальної відповідальності, проте знову вчинив новий злочин, що свідчить про те, що він відповідних висновків для себе не зробив і не бажає ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Колегія суддів вважає, що районний суд врахувавши все вищевикладене, зокрема, і ті обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляції, врахувавши думку потерпілого, який просив суд призначити суворе покарання обвинуваченому, вірно прийшов до висновку про неможливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства і правильно призначив йому покарання за ч.2 ст.125 КК України саме у вигляді арешту у розмірі, що не є максимальним, передбаченого санкцією даної статті і яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які могли б потягнути за собою зміну чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.11.2014 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді : ОСОБА_2
ОСОБА_3
Копія вірна: суддя