Справа № 1316/1151/12 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України за апеляціями прокурора, засудженого ОСОБА_7 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2013 року

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_7 підписку про невиїзд залишено без зміни до звернення вироку до виконання.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 16 січня 2007 року близько 13.00 год. на АДРЕСА_2 за попередньою змовою групою осіб, із невстановленою досудовим слідством особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, намагались незаконно заволодіти транспортним засобом марки "Фольксваген Пассат" номерний знак НОМЕР_1 , однак не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки ОСОБА_7 був затриманий, а невстановлена особа з місця вчинення злочину втекла.

На вирок суду прокурор ОСОБА_8 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляцію, в якій просить вирок скасувати, а кримінальну справу повернути на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. Зазначає що вирок є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням

кримінально-процесуального закону, оскільки суд першої інстанції не прийняв до уваги заяву ОСОБА_7 від 21 листопада 2013 року про відкладення останнього слова у зв`язку з відсутністю адвоката, чим було порушено право підсудного на захист на стадії останнього слова підсудного.

Вирок суду оскаржив також засуджений ОСОБА_7 . У своїй апеляції просить вирок змінити та при призначенні покарання застосувати ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що судом при призначенні покарання не враховано, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та праці, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні матір - інваліда 2-ї групи, відшкодував потерпілому усі матеріальні збитки, з моменту вчинення злочину пройшло вже 7 років, за весь час досудового та судового слідства від явки до правоохоронних органів та суду він не ухилявся, давав показання, свою вину у вчиненні злочину визнав, розкаявся.

При апеляційному розгляді засуджений ОСОБА_7 пояснив, що він вину у вчиненні злочину визнає, щиро розкаюється у вчиненому, працює, має на утриманні матір інваліда 2-ої групи, яка потребує догляду; за час, що минув від вчинення злочину, до юридичної відповідальності не притягався; під час розгляду в суді першої інстанції його право на захист (в тому числі і під час останнього слова) порушене не було. Просить не ізольовувати його від суспільства та звільнити від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які просять апеляцію засудженого задоволити, виступ прокурора на підтримку апеляції сторони обвинувачення, обговоривши наведені в апеляціях доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляцію засудженого слід задоволити, а апеляцію прокурора залишити без задоволення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, вчиненому за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляціях не оспорюються.

Твердження в апеляції прокурора про те, що відсутність захисника під час останнього слова порушило право підсудного на захист, є безпідставним, оскільки це не перешкодило суду повно та всебічно розглянути справу й не вплинуло на правильність вироку в частині доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, а сам засуджений пояснив, що його право на захист (в тому числі під час останнього слова) порушено не було.

Разом з тим вирок суду підлягає зміні, виходячи з наступного.

У вироку зазначено, що при обранні ОСОБА_7 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, має на утриманні батьків похилого віку матір інваліда ІІ групи, відшкодував потерпілому завдані збитки, що є пом`якшуючими покарання обставинами, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції недостатньо враховано особу винного; обставини, що пом`якшують покарання; ступінь здійснення злочинного умислу.

Засуджений вперше притягається до кримінальної відповідальності; вину у вчиненні злочину визнав, розкаявся, заподіяна злочином шкода відшкодована потерпілому, що є пом`якшуючими покарання обставинами; протягом тривалого часу (з моменту вчинення злочину минуло більше семи років) порушень закону не допускав; працює (в ТОВ "ТМ Новітек"), займається громадською роботою (є членом Громадського Клубу інтелектуально-творчої ініціативи "Династія"), за місцем роботи, громадської діяльності, проживання характеризується виключно з позитивної сторони; здійснює догляд за матір`ю, яка є інвалідом 2-ої групи. Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.

З огляду на вищезазначені обставини справи, особу засудженого, обставини, що пом`якшують покарання та в сукупності знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь здійснення злочинного умислу, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення підсудного без відбування покарання й звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки та покладенням на нього обов`язків, визначених п.2, п.3, п.4 ч.1 ст. 76 КК України.

Таке покарання із звільненням засудженого від його відбування буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У решті вирок слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України 1960 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію ОСОБА_7 задоволити, апеляцію прокурора залишити без задоволення.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2013 року щодо ОСОБА_7 змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного вироком суду покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.

Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід підписку про невиїзд скасувати.

У решті вирок залишити без зміни.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4