Справа № 495/8197/14-к

ВИРОК
26.12.2014 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області колегіально у складі
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
за участю захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської кримінальне провадження у відношенні:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пуркар, Штефан-Водського району Республіки Молдова, цигана, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей 1998 та 2000 років народження, в силу ст. 89 КК України судимості не маючого, проживаючого заадресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України,
05.08.2014 року, обвинувачений ОСОБА_7 зустрівся з потерпілим ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_9 біля Білгород-Дністровської фортеці, яка розташована у м. Білгород-Дністровський Одеської області, де в ході розмови останній дізнався про те, що потерпілий ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 внаслідок збігу тяжких сімейних і матеріальних обставин, викликаних їх важким матеріальним становищем, відсутністю місця проживання, роботи, постійного джерела доходів, переконавшись, що вони знаходиться в уразливому стані, усвідомлюючи цю обставину, навмисно, використовуючи її в своїх протиправних цілях став пропонувати їм виїхати до м. Москва, Російської Федерації для зайняття там жебрацтвом. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 роз`яснив потерпілим, що забезпечить їх необхідними предметами для роботи, а саме інвалідним візком та табличкою з надписом, а також повідомив їм, що за надану роботу вони будуть йому виплачувати грошову винагороду в сумі 50 % від заробітку з кожного дня.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 пообіцяв вирішити питання, пов`язані з переїздом, а саме: купити квитки на потяг, подальше їх розміщення та харчування в м. Москва.
Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше (на початку літа 2013 року) депортованим з м. Москва і не маючи іншої можливості виїхати до Російської Федерації, 08.09.2014 року, знаходячись на залізничному вокзалі м. Одеси, придбав три квитки на залізничний потяг сполученням «Одеса-Мінськ» на 20.08.2014 року, виїзд о 14:23 годині для себе, потерпілого ОСОБА_10 і потерпілої ОСОБА_11 . Того ж дня, о 14:15 годині при посадці на залізничному вокзалі м. Одеси на потяг, обвинувачений ОСОБА_7 був затриманий працівниками міліції.
Обвинувачений ОСОБА_7 на досудовому слідстві, так і при судовому розгляді кримінального провадження, свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України визнав повністю.
Судом обвинуваченому ОСОБА_7 було роз`яснено зміст ст. 349 ч. 3 КПК України про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.
Обвинувачений та прокурор не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд з`ясував чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_7 зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції. Судом було роз`яснено, що у даному випадку, обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що дійсно він купив квити на залізничний потяг сполученням «Одеса-Мінськ», для виїзду в м. Москва, Російської Федерації разом з потерпілими, з метою зайняття ними жебрацтвом та, щоб вони віддавали йому 50% від заробітку кожного дня.
З урахуванням викладеного, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, тобто вербування людини, вчиненого з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчинене щодо кількох осіб.
У відповідності до ст. 66 КК України, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відносить щире каяття.
У відповідності до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує громадську безпеку та характер скоєного ним кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, у тому числі посередню характеристику по місцю проживання; сімейне та матеріальне становище; ту обставину, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України вважається особою, яка не має судимості.
Враховуючи всі обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а також те, що він вважається особою, яка не має судимості, посередньо характеризується по місцю проживання, у відповідності до ст. 12 КК України, скоєне кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких, те, що обвинувачений має на утриманні двох неповнолітніх дітей, страждає захворюванням туберкульоз, суд вважає можливим обрати у відношенні обвинуваченого покарання не пов`язане з позбавленням волі, із застосування до нього покарання з випробуванням, із застосуванням ст. 75,76 КК України.
Речові докази: мобільний телефон марки «Нокіа», паспорт на ім`я ОСОБА_7 , передані на зберігання обвинуваченому ОСОБА_7 залишити йому.
Речові докази: три квітки на потяг рейсом «Одеса - Минск»; електронний носій (карта пам`яті інв.. 20 т від 23.06.2014 року), які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.149 КК України, та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
У відповідності до ст. 75 КК Україні звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 3 роки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, або роботи.
Речові докази: мобільний телефон марки «Нокіа», паспорт на ім`я ОСОБА_7 , передані на зберігання обвинуваченому ОСОБА_7 залишити йому.
Речові докази: три квітки на потяг рейсом «Одеса - Минск»; електронний носій (карта пам`яті інв.. 20 т від 23.06.2014 року), які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений у апеляційний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: