Справа № 206/8435/14-к
Провадження № 1-кп/206/34/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" січня 2015 р. м.Дніпропетровськ

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002095 від 27.11.2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, не працюючого, має середню освіту, одруженого, має двох малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6

обвинувачений - ОСОБА_3

потерпіла - ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 26.11.2014 року приблизно о 22 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна і реалізуючи його, знаходячись поблизу домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, визначив як об`єкт свого злочинного посягання праву створу металевих воріт які розташовані на межі домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , та реалізуючи свій злочинний умисел зняв за допомогою металевого лому з петель праву створу металевих воріт розміром 2,07 см*1,50 см. товщиною 3 мм, тим самим скоїв таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_7 , та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши останній матеріальну шкоду згідно висновку товарознавчої експертизи від 12.12.2014 у розмірі 6060 гривень.

Діючи повторно 05.12.2014 року ОСОБА_3 , приблизно о 11 годині маючи умисел на таємне викрадення чужого майна і реалізуючи його, знаходячись поблизу домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, визначив як об`єкт свого злочинного посягання ліву створу металевих воріт які розташовані на межі домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , та реалізуючи свій злочинний умисел зняв за допомогою металевого лому з петель ліву створу металевих воріт розміром 2,07 см*1,50 см. товщиною 3 мм. При цьому ОСОБА_3 скористався допомогою Штанько , якого переконав що вказана половина воріт належить йому, тим самим скоїв таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_7 , та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши останній матеріальну шкоду згідно висновку товарознавчої експертизи від 12.12.2014 у розмірі 6060 гривень.

Таким чином ОСОБА_3 спричинив збиток потерпілій ОСОБА_7 , на загальну суму 12 120грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, підтвердив усі фактичні обставини викладені у обвинувальному акті, та пояснив.

Взимку, точної дати не пам"ятає, але зазначає що це могло бути 26.11.2014 року приблизно о 22 год. знаходячись поблизу домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_2 , скориставшись допомогою приятеля Володі, який працює у пункті прийому металобрухту, якому він повідомив що ворота, йому дозволили забрати власники, попросивши товарища відвести ворота до пункту металобрухту, зняв їх та наступного дня здав. Вдруге 05.12.2014 року вдень приблизно о 11 години за допомогою лому зняв ліву створу металевих воріт які знаходились, у домоволодінні розташованому за адресою АДРЕСА_2 , та загрузили їх у авто приятеля ОСОБА_8 , якого попросив допомогти, та здав її. У скоєному щиро розкаюється просить суворо не карати. У судовому засіданні просив пробачення у потерпілої ОСОБА_7 . Стосовно цивільного позову, заявленого потерпілою, зазначив, що визнає його у повному обсязі, на суму 17120грн., не зважаючи на те що праву створу воріт повернули потерпілій ОСОБА_7 .

Потерпіла ОСОБА_7 , суду пояснила, що їй зателефонували сусіди та повідомили що вкрадено одну половину воріт, вона найняла авто та поїхала до домоволодіння що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , яке вона спадкувала, після смерті матері, де побачила що вкрали праву створу воріт. Вдруге, на її прохання, оскільки має проблеми зі здоров"ям та є інвалідом 2 групи, а саме 05.12.2014 року її син ОСОБА_9 їздив до вищезазначеного домоволодіння, повернувшись, повідомив що там вкрадено другу половину воріт. Також зазначила, що обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 , їй не відомі. Просила призначити суворе покарання у виді позбавлення волі. Просила задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , та інші учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано що вони усвідомлюють неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи.

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфікуються за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, та таємного викрадення чужого майна вчиненого повторно.

У відповідності до положень ст.ст.50, 65 КК України а також п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (з наступними змінами) суд при призначенні покарання обов`язково повинен врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога (т.1 а.п.84) та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.п.88), має постійне місце проживання за яким характеризується негативно (т.1 а.п.91), одруженого (т.1 а.п.89), а також наявність двох малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (т.1 а.п.87) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (т.1 а.п.88) та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також, те що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні кримінальної справи пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальним провадженням.

В кримінальному провадженні, потерпілою ОСОБА_7 , було заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 12120грн., та моральної у розмірі 5000грн., який на думку суду підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За наведених обставин, враховуючи норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявлений потерпілою розмір матеріальної шкоди не відповідає дійсності, оскільки права половина воріт, потерпілій була повернута у задовільному стані, про що мається розписка потерпілої. Відповідно до висновку товарознавчої експертизи від 12.12.2014 року, вартість половини металевих воріт становить 6060 гривень. У звязку із чим суд задовольняє вимогу про відшкодування матеріальної шкоди частково на суму 6060грн.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Щодо завданої моральної шкоди виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що має бути задоволено на суму 5000 грн., виходячи з матеріального стану обвинуваченого ОСОБА_3 , та його реальної можливості відшкодувати завдані моральні збитки.

Витат на залучення експертів немає.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком два роки.

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки

На підставі ч.1 ст.70 КК України за правилами призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (злочинів) шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 6060 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- автомобіль марки Мерседес БЕНС МБ 100 державний номер НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_10 .

- створку металевих воріт розміром: висота верхньої частини - 2,07см., висота нижньої частини - 1,97см., шириною - 1,50см., - повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1