Справа №: 1-135/10
В И Р О К

Іменем України

"24" лютого 2010 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Петрової О.Ф.

при секретарі Сніжко І.М.,

за участі прокурора Афоненка О.М.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

потерпілих ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Олександрія кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, невійськовозобовязаного, неодруженого, непрацюючого, мешкаючого за адресою: м.Олександрія Кіровоградської області, вул. Кременчуцька,112, судимого:

15 травня 2002р. Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.2 ст.215-3, ч.1 ст.309, ч.3 ст.357 КК України з застосуванням ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі,

звільненого 20 листопада 2008р. на підставі постанови Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2008 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 13 днів,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.15, ч.2 ст.297, ч.2 ст.297 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_6 вчинив незаконне заволодіння предметами, що знаходяться в місцях поховань, з корисливих мотивів повторно, а також незакінчений замах на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться в місці поховання з корисливих мотивів повторно, за таких обставин:

Діючи з корисливих мотивів для задоволення своїх матеріальних потреб, реалізуючи єдиний умисел на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться в місцях поховань на міському цвинтарі №2, який розташований по Користівському шосе м.Олександрії, викрадав металеві швелери та кутники, які спочатку ховав в посадці неподалік від цвинтаря, щоб в подальшому їх продати, зокрема, викрав:

10 серпня 2009р. близько 11 години з місця поховання ОСОБА_7, який помер 9 листопада 1992р., - два металевих швелера №16 довжиною 1,5 м загальною вартістю 72 гривні;

12 серпня 2009 року близько 12 години з місця поховання ОСОБА_8, який помер 18 червня 1995р. - два металевих кутника товщиною 40мм довжиною 1,5 м загальною вартістю 65 гривень;

13 серпня 2009 року близько 8 години з місця поховання ОСОБА_9, який помер 4 березня 1999р, - два металевих кутника товщиною 40 мм довжиною 1,5 м загальною вартістю 65 гривень;

14 серпня 2009 року близько 9 години з місця поховання ОСОБА_10, який помер 3 липня 1994р., - два металевих кутника товщиною 40 мм довжиною 1,5 м загальною вартістю 65 гривень; того ж дня, 14 серпня 2009 року, близько 13 години з місця поховання ОСОБА_11, який помер 17 листопада 1992р., - два металевих кутника товщиною 40 мм довжиною 1,5 м загальною вартістю 65 гривень;

15 серпня 2009 року близько 11 години з місця поховання ОСОБА_12, який помер 11 вересня 1999р., - два металевих кутника товщиною 40 мм довжиною 1,5 м загальною вартістю 65 гривень;

16 серпня 2009 року близько 9 години з місця поховання ОСОБА_13, яка померла 3 квітня 1998р., - два металевих швелера №16 довжиною 1,5 м загальною вартістю 72 гривні;

того ж дня, 16 серпня 2009 року, близько 15 години з місця поховання ОСОБА_14, яка померла 23 листопада 1990р., - два металевих швелера №16 довжиною 1,5 м загальною вартістю 72 гривні;

18 серпня 2009 року близько 8 години з місця поховання ОСОБА_15, яка померла 25 серпня 1990р., - два металевих швелера №16 довжиною 1,5 м загальною вартістю 72 гривні.

Викрадені за цей термін часу швелери та кутники, що зберігав неподалік від цвинтаря, продав, отримавши дохід.

Після цього, діючи повторно, але при цьому реалізуючи новий єдиний умисел на викрадення предметів, що знаходяться в місцях поховань на міському цвинтарі №2, з тих же мотивів тим же способом викрадав їх та ховав неподалік від цвинтаря, зокрема:

19 серпня 2009 року близько 12 години з місця поховання ОСОБА_16, який помер 16 липня 1995р., - два металевих кутника товщиною 40 мм довжиною 1,5 м загальною вартістю 65 гривень;

20 серпня 2009 року близько 16 години з місця поховання ОСОБА_17, яка померла 31 березня 1996р., - два металевих швелера №16 довжиною 1,5 м загальною вартістю 72 гривні;

21 серпня 2009 року близько 9 години з місця поховання ОСОБА_18, яка померла 21 листопада 1990р., - два металевих швелера №16 довжиною 1,5 м загальною вартістю 72 гривні;

21 серпня 2009 року близько 15 години з місця поховання ОСОБА_19, який помер 12 листопада 1990р., - два металевих кутника товщиною 40 мм довжиною 1,5 м загальною вартістю 65 гривень;

22 серпня 2009 року близько 11 години з місця поховання ОСОБА_20, яка померла 21 грудня 1995р., - два металевих швелера №16 довжиною 1,5 м загальною вартістю 72 гривні;

23 серпня 2009 року близько 9 години з місця поховання ОСОБА_21, яка померла 5 березня 1994р., - два металевих кутника товщиною 40 мм довжиною 1,5 м загальною вартістю 65 гривень;

24 серпня 2009 року близько 9 години з місця поховання ОСОБА_22, яка померла 19 травня 1993р., - два металевих швелера №16 довжиною 1,5 м загальною вартістю 72 гривні;

24 серпня 2009 року близько 15 години з місця поховання ОСОБА_23, яка померла 23 червня 1996р., - два металевих швелера №16 довжиною 1,5 м загальною вартістю 72 гривні;

26 серпня 2009 року близько 8 години з місця поховання ОСОБА_24, яка померла 24 грудня 1994р., - два металевих швелера №16 довжиною 1,5 м загальною вартістю 72 гривні.

Металеві швелери та кутники, які були викрадені ним в період з 19 серпня по 26 серпня 2009р., ОСОБА_6 продав, отримавши дохід.

20 листопада 2009 року близько 12 години ОСОБА_6В, діючи повторно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою викрадення предметів, що знаходяться у місцях поховання, прибув на міський цвинтар № 2, який розташований по Користівському шосе м. Олександрії, де реалізуючи злочинний умисел, з місця поховання не встановленої слідством особи намагався викрасти металевий швелер №16 довжиною 1,5 м вартістю 31 гривня, однак не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне вчинити для доведення злочину до кінця, і був затриманий працівниками міліції на місці вчинення злочину.

Підсудний свою вину в інкримінованих злочинах визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному висновку, відповідають дійсності. На вчинення злочинів його штовхнуло скрутне матеріальне становище, оскільки він не мав постійної роботи. Про наслідки своїх вчинків не задумувався. Викрадені предмети з місць поховань він відносив до посадки неподалік від Користівського мосту та складав на купу. За два прийоми

він на випадкових вантажівках перевозив ці предмети до чоловіка, який мав їх використовувати в будівництві. Про всі епізоди викрадення памятає і на місця викрадення вказував при відтворенні обстановки та обставин події.

20 листопада 2009р. він встиг підкопати лише один із кутників могили невідомої особи, коли його затримали працівники міліції.

Суд, керуючись ч.3 ст. 299 КПК України та враховуючи думку учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи за усіма епізодами, за винятком епізоду замаху на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться в місці поховання, оскільки вони ніким не оспорюються, та дійшов висновку про винуватість підсудного у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст.297 КК України, за ознаками незаконного заволодіння предметами, що знаходяться в місцях поховання, вчиненого повторно з корисливих мотивів: підсудний, переслідуючи мету отримання доходу від реалізації предметів, що знаходяться в місцях поховання, викрав їх, при цьому діючи повторно, тобто після вчинення декількох тотожних дій, обєднаних єдиним злочинним наміром, реалізував новий умисел на заволодіння цими предметами з одного й того ж джерела одним і тим же способом на протязі нетривалого часу.

За епізодом замаху на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться в місці поховання, вчиненого 20 листопада 2009р., винність підсудного, окрім його визнання, підтверджується наступними доказами:

даними протоколу огляду місця події від 20 листопада 2009р. та фототаблицями до нього, які свідчать про те, що нижня плита могили відхилена вбік, а біля могили лежать металева труба та лопата з деревяним руківям (том 2 а.с.108-110);

рапортами дільничних інспекторів міліції ОСОБА_25, ОСОБА_26 про затримання підсудного на місці злочину(том 2 ,а.с.107, а.с.111, а.с.124);

даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 22 листопада 2009р. (том 2, а.с.20-23);

Разом з тим, дії підсудного за цим епізодом потребують перекваліфікації.

Суд, досліджуючи докази, встановив, що підсудний ОСОБА_6 не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне вчинити, для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину.

За таких обставин його дії слід перекваліфікувати з ч.1 ст.15, ч.2 ст.297 КК України на ч.3 ст.15, ч.2 ст.297 КК України як незакінчений замах на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться в місці поховання, з корисливих мотивів, вчинений повторно.

Призначаючи підсудному покарання, суд виходить з загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст. 65-67 КПК України, та враховує, що він вчинив умисні злочини середньої тяжкості, один з яких закінчений, а другий незакінчений.

Підсудний не має визначених занять, під час відбування попереднього покарання довів своє виправлення, в звязку з чим заслужив умовно-дострокове звільнення, однак його не витримав, вчинивши нові злочини.

В якості обставин, що пом'якшують покарання, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а в якості обставини, що обтяжує покарання, - рецидив злочину.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення підсудного можливе лише за умови відбування покарання у виді позбавлення волі з застосуванням сукупності злочинів та сукупності вироків.

На підставі ст.23, ст.1166 ЦК України цивільні позови потерпілих ОСОБА_2 на суму 65грн., ОСОБА_27 на суму 65грн., ОСОБА_28 на сум 65грн., ОСОБА_3 на суму 65грн., ОСОБА_29 на суму 72грн., ОСОБА_30 на суму 65 грн., ОСОБА_31 на суму 572грн., ОСОБА_4 на суму 572грн., ОСОБА_5 на суму 572грн., ОСОБА_32 на суму 72грн. підлягають задоволенню повністю, оскільки визнані підсудним, підтверджені доказами по справі та підтримані прокурором. Потерпілі зазнали не тільки матеріальних збитків, а й моральних страждань, повязаних з посяганням на місце поховання їх покійних родичів, памяттю про яких вони дорожать.

Речові докази: металеву трубу та лопату необхідно знищити.

Судові витрати по справі відсутні

Керуючись ст.ст.321-324 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання:

ч.2 ст.297 КК України 3(три) роки 3(три) місяці позбавлення волі;

за ч.3 ст.15, ч.2 ст.297 КК України 3(три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання 3(три) роки 3(три) місяці позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за попереднім вироком суду остаточно призначити покарання 3(три) роки 8(вісім) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати, починаючи з моменту затримання, тобто з 21 листопада 2009 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 в порядку відшкодування шкоди на користь ОСОБА_2, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_3, ОСОБА_30 по 65грн. кожному, на користь ОСОБА_29 та ОСОБА_32 по 72грн. кожному, на користь ОСОБА_31, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 572грн. кожному.

Речові докази: лопату та металеву трубу, що зберігаються в камері схову Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області (квитанція №1042 від 7 грудня 2009р.), - знищити

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо засудженого залишити без змін тримання під вартою.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту проголошення вироку, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий