У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Заголдного В.В.

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

за участю прокурора

Колесніченка О.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 15 березня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на постановлені щодо нього судові рішення.

Вироком
Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 27 травня 2005
року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
судимого 25.02.2005р. Джанкойським

міськрайонним
судом Автономної Республіки

Крим
за ст.ст. 289 ч. 1, 185 ч. 1, 70 КК України

на
3 роки позбавлення волі, звільненого від

відбування
покарання з випробуванням з

іспитовим
строком 1 рік, -

засуджено за ч. 2 ст. 289 КК
України на 5 років позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_1 остаточно визначено 5
років 1 місяць позбавлення волі.

Ухвалою
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 29 вересня 2005 року вирок
щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1
визнано винним у тому, що він 14 квітня 2005 року, приблизно о 1 годині,
повторно у домоволодінні по АДРЕСА_1 незаконно заволодів автомобілем ВАЗ -
2107, державний номер НОМЕР_1, який належав його вітчиму ОСОБА_2.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 зазначає, що автомобіль взяв з дозволу
своєї матері, посилається на неповне врахування судом усіх обставин, які
пом'якшують покарання, просить, як убачається зі змісту скарги, судові рішення
щодо нього змінити, пом'якшивши призначене йому покарання.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який вважав, що в задоволенні скарги слід відмовити,
перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Висновки
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його
засуджено, ґрунтуються на викладених у вироку доказах, зокрема показаннях
самого засудженого, який повністю визнав свою вину, показаннях свідків, даних
протоколу огляду місця події та інших доказах.

Доводи
у скарзі засудженого про те, що автомобіль він взяв з дозволу своєї матері були
предметом перевірки суду апеляційної інстанції і як такі, що не знайшли свого
підтвердження в матеріалах справи, обґрунтовано визнані безпідставними. Так
засуджений під час допитів його на досудовому слідстві та в суді не зазначав
про наданий йому дозвіл на користування автомобілем.

Дії
ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 289 КК України кваліфіковані правильно.

Істотних
порушень вимог кримінально-процесуального закону України не виявлено.

Разом
з тим, при призначенні покарання ОСОБА_1,
судом не в повній мірі враховані конкретні обставини справи: те, що автомобіль,
яким заволодів засуджений, належав його вітчиму та знаходився на території
домоволодіння, де проживав ОСОБА_1
разом з матір'ю
та вітчимом.

Враховуючи
наведене, щире каяття ОСОБА_1, активне сприяння розкриттю
злочину та думку потерпілого, який в судовому засіданні просив не позбавляти
засудженого волі, колегія суддів приходить до висновку про можливість пом'якшення
йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 394, 396 КПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок
Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 27 травня 2005
року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 29 вересня 2005
року щодо ОСОБА_1 змінити.

Вважати його засудженим за ч. 2 ст.
289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення волі, а
на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків - на 3 (три) роки 1 (один)
місяць позбавлення волі.

У решті ці судові рішення залишити
без зміни.

С
у д д і :

Заголдний
В.В. Гошовська
Т.В. Мороз
М.А.