АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Коротич,Харківської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого неповнолітню дитину, раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.260 та ч.1 ст.263 КК України, і призначено покарання:

за ч.2 ст.260 КК України 5 років позбавлення волі;

за ч.1 ст.263 КК України 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ухвалено за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винними у вчинені кримінальних правопорушень за наступних обставин.

На початку липня 2014 року в структурний підрозділ збройного формування, не передбаченого законами України, діючого на території м. Попасна Луганської області, створеного ОСОБА_7 на добровільній основі увійшов ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мав умисел приймати активну участь в діяльності даного збройного формування.

Вступивши в зазначене збройне формування, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, розуміючи незаконність діяльності формування, став приймати активну участь в ньому, а саме виконував усі вказівки осіб, які були рангом вище нього.

З початку липня 2014 року та до моменту затримання, ОСОБА_6 , діючи в складі збройного формування, керуючись прямим умислом, чергував на блокпосту розташованому на перехресті доріг Попасне Первомайськ Троїцьке Луганської області.

Для проходження чергування ОСОБА_6 отримував боєприпаси, а саме патрони зразка 1943 року, які призначені для стрільби зі стрілецької зброї вітчизняного виробництва: автоматів АК; АКМ; АКМС; ручних кулеметів РГК; РПКС; а також деяких моделей нарізної мисливської зброї (карабіни «Сайга», «Архар» та інші). Таким чином ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що діє всупереч установленого законом порядку поводження з боєприпасами, незаконно придбав, зберігав та носив при собі патрони до моменту його затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України.

31 липня 2014року о 12 год.00 хв. ОСОБА_6 було затримано у порядку ст.208 КПК України, при складанні відповідного протоколу, під час особистого обшуку у слідчому кабінеті Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області, у кишені брюк останнього, працівниками міліції у присутності понятих було виявлено та вилучено 10 патронів, які належать ОСОБА_6 .

Згідно висновку експерта № 201 від 05.08.2014 року, патрони, вилучені у ОСОБА_6 є бойовими припасами 5,45 мм., патронами зразка 1974 року, які призначені для стрільби з наступної військової стрілецької зброї: автомати АК-74; АКС 74; АКС 74У; ручні кулемети РПК 74 їх модифікації, надані на експертизу патрони для стрільби придатні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок скасувати і призначити йому більш м`яке покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування своїх вимог, обвинувачений посилається на те, що суд не врахував те, що його дії не призвели до тяжких наслідків, що він не чинив опір при затриманні, у тому числі озброєного, добровільно давав показання і сприяв слідству, визнав і усвідомив свою вину, а також те, що на його утриманні є малолітня дитина.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав за необхідне вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Як вбачається із вироку, суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.260 та ч.1 ст.263 КК України і призначаючи йому покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України,повною мірою врахував ступінь тяжкості вчинених їм кримінальних правопорушень, які скоєно умисно і, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованих йому правопорушеннях щиро визнав та покаявся, у лікаря нарколога і психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується задовільно, має неповнолітню дитину, раніше не судимий.

Ці позитивні данні про особу обвинуваченого суд врахував повною мірою , а тому призначив мінімальне покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.260 КК України та застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання, за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість, у колегії суддів підстав немає.

З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення а вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий

Судді