Справа № 761/5686/15-к
Провадження №1-кп/761/474/2015
В И Р О К
іменем України
06 квітня 2015 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , в приміщенні суду під час судового розгляду кримінального провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0009375 від 03.09.2014 р.) по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лубни Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2014 року, приблизно о 2 годині, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи біля входу до станції Київського метрополітену «Дорогожичі» (адреса: м. Київ, вул. О. Теліги, 14-В), спільно з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, звернули свою увагу на потерпілого ОСОБА_6 , який тримав у руці мобільний телефон. Далі, обвинувачений ОСОБА_4 та згадана особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вступили у злочинну змову щодо відкритого викрадення чужого майна, в рамках якої, реалізуючи свій спільний злочинний умисел та переслідуючи корисливий мотив, діючи за попередньою змовою групою осіб, підійшли до вказаного потерпілого, після чого невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, стала завдавати удари потерпілому ОСОБА_6 в область голови та тулуба, від яких останній впав, а обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_6 не може в повній мірі чинити опір, заволодів його мобільним телефоном «Леново А 390 Т», вартістю 1 000 гривень, в якому знаходилась сім-картка вартістю 10 гривень, з грошами на рахунку в сумі 15 гривень, вирвавши цей телефон з руки потерпілого, тобто всього майном на загальну суму 1025 гривень. У подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 спільно з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та при цьому пояснив, що 10 травня 2014 року, приблизно о 2 годині, перебуваючи разом з іншою особою біля станції метрополітену «Дорогожичі» в м. Києві, вони побачили потерпілого ОСОБА_6 , який тримав у руці мобільний телефон, після чого, попередньо домовившись з вказаною іншою особою щодо відкритого заволодіння майном згаданого потерпілого, підійшли до нього. Далі, як пояснив обвинувачений ОСОБА_4 , інша особа несподівано почала потерпілому наносити удари, а він, побачивши, що ОСОБА_6 впав на землю, вирвав з його руки телефон, після чого вони покинули місце злочину, розпорядившись викраденим за власним розсудом.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшує покарання - його щире каяття.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він на наркологічному та психоневрологічному обліку не перебуває, за місцем проживання та місцем роботи у минулому характеризується виключно позитивно, як, власне, і за час проходження військової служби негативних відгуків не мав, при цьому в судовому засіданні особисто засудив свої протиправні дії та пообіцяв у майбутньому не порушувати Закон, а тому, на думку суду, є можливість обмежитись йому мінімальним розміром покарання, передбаченим в санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, зважаючи на молодий вік обвинуваченого ОСОБА_4 і те, що останній є раніше несудимою особою, що на переконання суду, з урахуванням всіх обставин даної справи, в тому числі і заяв ОСОБА_4 щодо переосмислення свого життя у бік неухильного дотримання діючого законодавства, свідчить про відсудність ознак схильності ОСОБА_4 до злочинних проявів, при цьому також враховуючи те, що він вже більше двох місяців перебуває під вартою, що, на думку суду, певним чином сприяло його перевихованню в сторону недопущення протиправних проявів у подальшому, в даному конкретному випадку є можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, і тому по відношенню до нього суд застосовує ст. 75 КК України, і викладене, на думку суду, є справедливим а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України на протязі іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначені державні органи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати та звільнити останнього з-під варти у залі суду негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1