Справа № 1-27/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2011 року Бородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді Додатка В.Д.

при секретарі Крупіної Л.М.,

потерпілої ОСОБА_1

представника потерпілої адвоката ОСОБА_2,

захисника- Кіктенка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого в Бородянській центральній районній лікарні, водієм швидкої допомоги, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

встановив:

В березні 2010 року ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою в порядку ст.27 КПК України, обґрунтовуючи її тим, що 03 серпня 2009 року, близько 16 години в будинку № 86 по вул.. Петровського в с. Шибено, Бородянського району Київської області, ОСОБА_3 на грунті неприязнених відносин сварився з бувшою дружиною ОСОБА_1 та кулаками наносив їй удари по тулубу, голові, плечам та по грудній клітині, чим завдав їй тілесні ушкодження та черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя

16 березня 2010 року відносно ОСОБА_3 за цим фактом була порушена кримінальна справа за ч.2 ст.125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину не визнав, так як він ніколи не бив ОСОБА_1, яку можливо побили її кредитори, яким вона не повернула кошти.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 свою скаргу підтримала і викладене підтвердила, пояснивши, що 03 серпня 2009 року, після 16-ї години, коли вона була за місцем проживання, в будинок зайшов її бувший чоловік ОСОБА_3 і між ними виникла сварка. ОСОБА_3 почав її бити та наносити удари кулаками по тулубу, голові ,плечам та грудній клітині. Після нанесених ударів ОСОБА_3 вона викликала працівників міліції, які зафіксували факт її побиття.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи, у ОСОБА_1 виявлені забої, синці мяких тканин кінцівок та грудній клітки-відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень

Та закриту черепно-мозкову травму: струс головного мозку відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з що викликало короткочасний розлад здоровя.

Свідок ОСОБА_4І в суді засвідчила, що вона не бачила, як ОСОБА_3 03 серпня 2009 року бив свою бувшу дружину ОСОБА_1.

З відмовного матеріалу в порушенні кримінальної справи № 1887 вбачається, що 03 серпня 2009 року ОСОБА_1 звернулася в міліцію з заявою, що її постійно бє її співмешканець ОСОБА_3 та забрав в неї її золоті прикраси.

Суд критично ставиться до свідчень свідка ОСОБА_5, так як він не був присутнім 03.08.2009 року під час бійки ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджуються відмовним матеріалом в порушенні кримінальної справи.

Оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5, з подальшими змінами, Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку, при постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст.324 КПК України.

Згідно з диспозицією ст.125 КК України, відповідальність за цією статтею може наставати лише за умови умисного заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Проте, суд вважає, що будь-яких доказів умисних дій підсудного, спрямованих на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, потерпілою ОСОБА_1 не надано і під час судового слідства такі докази встановлені не були.

Підсудний ОСОБА_3.М. протягом судового слідства послідовно стверджував, що свою бувшу дружину він ніколи не бив, яка постійно ображає його та його матір і виживає з будинку та погрожує йому, що вона його посадить в тюрму за начебто його домагання до її неповнолітньої дочки, а тому він змушений жити на квартирі, а не своєму будинку..

Показання свідка ОСОБА_4, як і висновок судово-медичної експертизи, лише підтверджують наявність у потерпілої станом на 03 серпня 2009 року легких тілесних ушкоджень, проте не є підставою для висновку про умисне їх заподіяння підсудним ОСОБА_3так як тілесні ушкодження в ОСОБА_1 могли виникнути і від падіння.

За таких обставин суд вважає за необхідне ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України виправдати за відсутністю в його діях складу злочину на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1М про відшкодування майнової шкоди в сумі 2 987,93 грн. та моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. необхідно залишити без розгляду на підставі ч.3 ст.328 КПК України.

Керуючись статтями 323, 324 Кримінально-процесуального кодексу України, суд

засудив:

ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України виправдати за відсутністю в його діях складу злочину на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд протягом 15 діб з моменту проголошення вироку.

Головуючий суддя В. Додатко