ВИРОК

іменем України

Справа №2120/9002/12

10 грудня 2013 року Суворовський районний
суд м. Херсона в складі:

головуючого судді:
Корольчук Н.В.

при секретарі:
Учускіній М.В.

за участю прокурора:
Марченкової С.О.

захисників-адвокатів:
ОСОБА_1, ОСОБА_2

захисника: ОСОБА_3

представників

цивільного позивача: ОСОБА_4,
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні кримінальну
справу по обвинуваченню:

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Херсона, українець, громадянин України,
освіта вища, не одружений, має на
утриманні малолітню дитину
ІНФОРМАЦІЯ_4, військовозобов'язаний,
фізичних та психічних вад здоров'я не
має, інвалідності не має, не працює, не є
потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС,
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1, раніше не засуджувався

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5
ст. 191 КК України,

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець смт.
Білозерка Херсонської області,
українець, громадянин України, освіта
вища, одружений, має на утриманні
малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3,
військовозобов'язаний, фізичних та
психічних вад здоров'я не має,
інвалідності не має, здійснює
підприємницьку діяльність як фізична
особа - підприємець, не є потерпілим
внаслідок аварії на ЧАЕС,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2,
проживає за адресою: АДРЕСА_3, раніше не
засуджувався

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5
ст. 191 КК України, -

встановив:

ОСОБА_6, обіймаючи згідно з наказом від
31.01.2005 року №54/НОК посаду головного
бухгалтера Херсонської механізованої
дистанції вантажно - розвантажувальних
робіт Одеської залізниці (далі - МЧ-4),
тобто будучи службовою особою, яка
наділена відповідно до посадової
інструкції від 20.10.2008 року
адміністративно - господарськими
функціями, зловживаючи своїм службовим
становищем, за попередньою змовою з
ОСОБА_7 та за сприяння останнього,
переслідуючи прямий умисел на
протиправне обернення чужого майна на
свою користь, керуючись корисливим
мотивом, незаконно заволодів грошовими
коштами МЧ-4 за таких обставин.

В січні 2009 року у головного бухгалтера
МЧ-4 ОСОБА_6 винник злочинний намір щодо
заволодіння грошовими коштами цього
підприємства в особливо великому
розмірі.

З метою реалізації цього злочинного
наміру на початку 2009 року ОСОБА_6
вступив у злочинну змову з ОСОБА_7,
відповідно якої ОСОБА_6 мав без будь -
яких законних підстав та
підтверджуючих первинних
бухгалтерських документів здійснювати
перерахування грошових коштів МЧ-4, а
ОСОБА_7 надати йому реквізити
банківських рахунків суб'єктів
підприємницької діяльності для
перерахування на них цих коштів,
одержувати з рахунків готівку та
передавати ОСОБА_6, залишаючи собі
частину цих грошей в якості власної
винагороди.

На виконання зазначеної спільної
злочинної домовленості у січні 2009 року
ОСОБА_7 надав ОСОБА_6 банківські
реквізити свого розрахункового
рахунку, а також банківські реквізити
розрахункових рахунків своїх знайомих
- фізичних осіб - підприємців ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12.

В період з 01 січня 2009 року по 01 квітня 2010
року головний бухгалтер МЧ-4 ОСОБА_6,
будучи службовою особою, наділеною
функціями щодо проведення розрахунків
та перерахування грошових коштів
підприємства, зловживаючи своїм
службовим становищем, маючи доступ до
програмно - технічного комплексу
«Клієнт-банк» АБ «Експрес-банк»
(банківське обслуговування
підприємства в системі здійснення
електронних платежів), в порушення
вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та посадової
інструкції головного бухгалтера від
20.10.2008 року з метою незаконного
заволодіння грошовими коштами МЧ-4
безпідставно, без складання та
наявності будь - яких первинних
бухгалтерських документів, здійснив
перерахування грошових коштів МЧ-4 на
рахунки фізичних осіб - підприємців:
ОСОБА_7 у загальній сумі 63612,99 грн.,
ОСОБА_8 у загальній сумі 133146,85 грн.,
ОСОБА_9 у загальній сумі 31974,57 грн.,
ОСОБА_10 у загальній сумі 32433,60 грн.,
ОСОБА_11 у загальній сумі 31041,45 грн.,
ОСОБА_12 у загальній сумі 190288,96 грн.
відповідно до наданих ОСОБА_7
реквізитів.

При цьому, в платіжних дорученнях на
зазначені перерахування ОСОБА_6
вказував, що ці операції здійснюються в
якості оплати наданих підприємцями
послуг по налаштуванню та ремонту
оргтехніки МЧ-4, достовірно знаючи, що
фактично будь - які послуги останніми
не надавалися.

Таким чином, у період з 01 січня 2009 року
по 01 квітня 2010 року ОСОБА_6,
переслідуючи єдиний злочинний намір
щодо незаконного заволодіння
грошовими коштами МЧ-4 в особливо
великому розмірі умисно незаконно
перераховував грошові кошти МЧ-4 на
рахунки вказаних суб'єктів
підприємницької діяльності, загальна
сума перерахованих в результаті цього
коштів склала 482498,42 грн.. Про це він
повідомляв ОСОБА_7, який особисто або за
допомогою підприємців ОСОБА_8, ОСОБА_11,
ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_9 знімав
перераховані ОСОБА_6 кошти через
банкомати або каси банківських установ
м. Херсона та в готівковій формі
передавав ОСОБА_6, залишаючи собі
частину цих грошей в якості власної
винагороди.

Крім того, ОСОБА_6 в січні 2009 року
звернувся до своєї знайомої ОСОБА_13 з
проханням надати йому допомогу в
отриманні готівкових грошових коштів
для потреб підприємства з метою
проведення розрахунків готівкою за
виконання для МЧ-4 певних робіт та
послуг, яка надала ОСОБА_6 реквізити
банківських рахунків ПП «Респірес»
(далі - підприємство «Респірес») та
реквізити банківського рахунку ПП
«Консалтингова фірма «Бетта» (далі -
підприємство «Бетта»). При цьому ні
ОСОБА_13, ні директор підприємств
«Респірес» та «Бетта» ОСОБА_14 не були
обізнані про злочинні наміри ОСОБА_6,
спрямовані на незаконне заволодіння
грошовими коштами МЧ-4.

В період з 01 квітня 2009 року по 01 березня
2010 року ОСОБА_6, будучи службовою
особою, наділеною функціями щодо
проведення розрахунків та
перерахування грошових коштів
підприємства, зловживаючи своїм
службовим становищем, маючи доступ до
програмно - технічного комплексу
«Клієнт-банк» АБ «Експрес-банк»
(банківське обслуговування
підприємства в системі здійснення
електронних платежів), в порушення
вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та посадової
інструкції головного бухгалтера від
20.10.08 року, з метою незаконного
заволодіння грошовими коштами МЧ-4
безпідставно, без складання та
наявності будь - яких первинних
бухгалтерських документів, здійснив
перерахування грошових коштів МЧ-4 на
рахунки ПП «Респірес» в загальній сумі
53302,02 грн., ПП «Консалтингова фірма
«Бетта» в загальній сумі 181065,06 грн..

При цьому, в платіжних дорученнях на
зазначені перерахування ОСОБА_6
вказував, що ці операції здійснюються в
якості оплати наданих підприємствами
послуг по налаштуванню та ремонту
оргтехніки МЧ-4, достовірно знаючи, що
фактично будь - які послуги останніми
не надавалися.

Таким чином, у період з 01 квітня 2009 року
по 01 березня 2010 року ОСОБА_6,
переслідуючи єдиний злочинний намір
щодо незаконного заволодіння
грошовими коштами МЧ-4 в особливо
великому розмірі умисно незаконно
перераховував грошові кошти МЧ-4 на
рахунки вказаних підприємств, загальна
сума перерахованих в результаті цього
коштів склала 234367,08 грн.. Про це він
повідомляв ОСОБА_13, після чого остання
за допомогою директора вказаних
підприємств ОСОБА_14 знімала зазначені
грошові кошти в касах банків
«Райффайзен Банк Аваль» та
«Аккордбанк» у м. Херсоні і в повному
обсязі готівкою передавала особисто
ОСОБА_6.

З метою приховання своєї злочинної
діяльності на початку 2010 року ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 виготовили Авторський договір
на створення об'єкта авторського права
та відчуження виключних майнових прав
автора від 14.01.2009 року (далі - Авторський
договір), відповідно до якого МЧ-4
нібито замовила суб'єктам
підприємницької діяльності - ФОП
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ПП «Респірес», ПП
«Консалтингова фірма «Бетта» створити
об'єкт авторського права для
використання у господарській
діяльності і саме на оплату якого
нібито були перераховані грошові кошти
МЧ-4 в загальній сумі 716 865,50 грн.. Крім
того, з метою підтвердження існування
цього договору, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
виготовили підроблений акт прийому -
передачі об'єкта авторського права від
31.12.2009 року, за яким нібито представнику
МЧ-4 було передано створений за цим
договором об'єкт авторського права.

При цьому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було
достовірно відомо, що вказаний договір
між МЧ-4 та зазначеними суб'єктами
підприємницької діяльності не
укладався та об'єкт авторського права
не створювався і МЧ-4 не передавався.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні
інкримінованого йому злочину визнав
частково, показав, що в період, який
органом досудового слідства
визначений як час вчинення злочину, він
працював в МЧ - 4 головним бухгалтером.
Всі платежі з рахунку цього
підприємства здійснював лише з дозволу
начальника МЧ-4 ОСОБА_16 та начальника
фінансово - економічного відділу
Херсонської дирекції залізничних
перевезень Одеської залізниці (далі -
Херсонська дирекція) ОСОБА_17. Тоді ж
ОСОБА_16 та ОСОБА_17 попросили його
підшукати осіб, на рахунки яких можна
було б перераховувати кошти МЧ-4, а
потім знімати їх готівкою, пояснивши це
тим, що ці кошти необхідні для потреб
Херсонської дирекції. Він звернувся до
ОСОБА_7, який в той період часу надавав
МЧ-4 послуги з обслуговування
комп'ютерної та оргтехніки, постачав
комплектуючі, той погодився допомогти
в вирішенні цього питання та повідомив
реквізити свого банківського рахунку.
З ОСОБА_7 вони домовилися, що після
перерахування коштів він (ОСОБА_6) з
ОСОБА_16 будуть забирати в нього ці
гроші готівкою. За допомогою системи
«Клієнт - Банк» він на протязі якогось
періоду часу за вказівкою ОСОБА_16 або
ОСОБА_17 перераховував кошти МЧ-4
спочатку безпосередньо на рахунок
ОСОБА_7, а пізніше - на рахунки
підприємців, реквізити яких йому
повідомив ОСОБА_7. Після перерахування
коштів він з ОСОБА_16 зустрічався з
ОСОБА_7 і останній передавав їм ці кошти
готівкою. Гроші забирав ОСОБА_16, як в
подальшому витрачалися ці кошти - йому
невідомо. Крім надання послуг з
обслуговування комп'ютерної та
оргтехніки, ОСОБА_7 для МЧ-4 виготовив
програму вартістю 24,0 тис. грн. для
покращання фінансово - господарської
діяльності підприємства. Договір на
виготовлення цієї програми не
укладався. Оплата послуг ОСОБА_7
здійснювалася відразу після їх надання
на підставі рахунків останнього.
Перерахована ОСОБА_7 сума грошей в
розмірі 63612,99 грн. складається з витрат
останнього на виготовлення зазначеної
програми, а також вартості наданих ним
МЧ-4 послуг, поставлених комплектуючих.
Первинні документи, на підставі яких
здійснювалися ці перерахування, він
залишив при звільненні ОСОБА_16. Крім
цього, в той же період часу мало місце
перерахування грошей МЧ-4 на рахунки
підприємств «Бетта» та «Респірес».
Відношення до цих перерахувань ОСОБА_7
не мав, не знав про ці операції. Платежі
на рахунки цих підприємств здійснював
також за вказівкою ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за
наданими останніми реквізитами. Ідея
зі створенням Авторського договору
виходила від Херсонської дирекції,
зокрема, від ОСОБА_17, для підтвердження
витрат МЧ-4 в сумі перерахованих та
отриманих готівкою коштів у
зазначеному вище порядку. Договір
підписав він, оскільки на той час, коли
його необхідно було підписати, ОСОБА_16
був відсутній. Цей договір відмовилася
реєструвати юридична служба
управління Одеської залізної дороги.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_7 свою вину у вчиненні
інкримінованого йому злочину визнав
частково, показав, що з кінця 2007 року до
початку 2010 року надавав для МЧ-4 різного
виду послуги, зокрема, з обслуговування
комп'ютерної та оргтехніки, постання
комплектуючих до неї. Документів на
підтвердження надання цих послуг у
нього немає. На початку 2009 року ОСОБА_6
звернувся до нього з проханням
допомогти у вирішення питання щодо
отримання готівкою через його рахунок
грошових коштів МЧ-4, на що він
погодився. ОСОБА_6 перераховував кошти
на його рахунок, він знімав ці кошти,
після чого ОСОБА_6 приїжджав до нього з
ОСОБА_16 та забирали ці гроші. Оскільки
він працював на єдиному податку і не
мав можливості здійснювати операції на
великі суми, згодом він запропонував
ОСОБА_6 та ОСОБА_16 здійснювати такі
платежі на рахунки його знайомих -
підприємців, на що вони погодилися,
після чого перерахування коштів з МЧ-4
здійснювалося на рахунки фізичних осіб
- підприємців ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12. Після перерахування
грошей підприємці віддавали йому ці
гроші готівкою, а він віддавав їх
ОСОБА_6 та ОСОБА_16. За допомогу в
отриманні у зазначеному порядку
готівкових коштів ОСОБА_6 та ОСОБА_16
залишали йому грошову винагороду,
розмір якої він не пам'ятає. В кінці 2009
року - на початку 2010 року ОСОБА_6
повідомив йому про необхідність
документального підтвердження
перерахованих і отриманих готівкою
коштів МЧ-4, пояснив, що це бюджетні
кошти і зручніше за все це буде зробити
за рахунок віднесення цих коштів на
витрати по виготовленню комп'ютерної
програми та надав для підписання
Авторський договір, який він (ОСОБА_7)
підписав. До створення цього договору
він не причетний, його дії щодо цього
договору полягають лише у тому, що він
підписав наданий йому ОСОБА_6 уже
надрукований договір. Змови з ОСОБА_6 на
викрадення коштів у нього не було,
вважає себе пособником щодо вчинених
ОСОБА_6 дій. Вказав, що в ході судового
розгляду справи добровільно
відшкодував цивільному позивачеві
матеріальну шкоду в розмірі 120,0 тис.
грн.. До перерахування коштів МЧ-4 на
рахунки підприємств «Бетта» та
«Респірес» та отримання з них готівки
відношення не має, участі в цьому не
приймав.

Суд вважає, що вина підсудних у
вчиненні інкримінованого їм злочину
підтверджується перевіреними та
дослідженими судом здобутими органом
досудового слідства доказами.

Повноваження ОСОБА_6 під час
перебування ним на посаді головного
бухгалтера МЧ-4 були визначені
договором про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність від
01.04.2005 року, за положеннями якого він
був матеріально - відповідальною
особою цього підприємства та ніс повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність за забезпечення
схоронності довірених йому
підприємством матеріальних цінностей
(т. 8, а.с. 85-а), а також посадовою
інструкцією від 20.10.2008 року, згідно якої
ОСОБА_6 був зобов'язаний за погодженням
з керівником підприємства проводити
розрахунки з кредиторами відповідно
договірних зобов'язань та ніс
відповідальність за порушення правил
та положень, регламентуючих фінансово -
господарську діяльність підприємства
(т. 8, а.с. 86-87).

З показань підсудних у судовому
засіданні видно, що вони не заперечують
факт перерахування грошових коштів МЧ-4
з рахунків цього підприємства на
рахунки фізичних осіб - підприємців
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
а також на рахунки підприємств «Бетта»
та «Респірес», у сумі 716 865,50 грн. та
зняття цих коштів готівкою за
повідомлених ними обставин.

Такі показання підсудних узгоджуються
з даними виписки руху грошових коштів
по рахунку МЧ-4 №НОМЕР_7 в АБ
«Експрес-Банк» за період з 01.01.2009 року
по 31.03.2010 року (т. 2, а.с. 90-287), а також з
даними відповідних виписок за період з
01.01.2009 року по 31.03.2010 року по рахунку ФОП
ОСОБА_7 №НОМЕР_1 в ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» (т. 2, а.с. 290-315, т. 5, а.с. 6-17), по
рахунках ПП «Респірес» №НОМЕР_8 в ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», (т. 2, а.с. 316-345,
т. 5, а.с. 43-68), №НОМЕР_9 в ПАТ «КБ
«Акордбанк» (т. 3, а.с. 3-45, т. 5, а.с. 88-121), по
рахунку ПП «КФ «Бетта» №НОМЕР_10 в ПАТ
«КБ «Акордбанк» (т. 3, а.с. 46-228, т. 5, а.с.
141-259), по рахунку ФОП ОСОБА_10 №НОМЕР_5 в
ПАТ КБ «Приватбанк» (т. 3, а.с. 237, т. 6, а.с.
5), по рахунку ФОП ОСОБА_12 №НОМЕР_2 в ПАТ
КБ «Приватбанк» (т. 3, а.с. 239, т. 6, а.с. 21-23),
по рахунку ФОП ОСОБА_9 №НОМЕР_4 в ПАТ КБ
«Приватбанк» (т. 3, а.с. 241-243, т. 6, а.с. 10-11),
по рахунку ФОП ОСОБА_11 №НОМЕР_6 в ПАТ КБ
«Приватбанк» (т. 3, а.с. 245, т. 6, а.с. 16), по
рахунку ФОП ОСОБА_8 №НОМЕР_3 в ПАТ КБ
«Приватбанк» (т. 3, а.с. 247).

Ці документи було вилучено в ході
виїмок, проведених у встановленому
законом порядку, оглянуто, визнано
документами та приєднано до справи (т. 5,
а.с. 4-5, 33-36, 41-42, 69-82, 86-87, 122-135, 139-140, 260-291, т.
6, а.с. 24-28, 99-104, 108-111).

Цими документами стверджено, що на
рахунок ФОП ОСОБА_7 з рахунку МЧ-4 були
перераховані кошти у загальній сумі
63612,99 грн., на рахунок ФОП ОСОБА_8 - у
загальній сумі 133146,85 грн., на рахунок
ФОП ОСОБА_9 - у загальній сумі 31974,57 грн.,
на рахунок ФОП ОСОБА_10 - у загальній
сумі 32433,60 грн., на рахунок ФОП ОСОБА_11 - у
загальній сумі 31041,45 грн., на рахунок ФОП
ОСОБА_12 - у загальній сумі 190288,96 грн., а
також на рахунки ПП «Респірес» в
загальній сумі 53302,02 грн., на рахунок ПП
«КФ «Бетта» - в загальній сумі 181065,06
грн..

Це ж підтвердили в судовому засіданні і
свідки - приватні підприємці ОСОБА_11,
ОСОБА_9, ОСОБА_8, показавши про
перерахування на прохання ОСОБА_7 на
протязі 2009 року на їхні рахунки грошей
від МЧ-4, зняття ними цих грошей та
передачу ОСОБА_7. Зазначили, що роботи
для МЧ-4 вони не виконували. Зі слів
ОСОБА_7 їм відомо, що він виконував для
МЧ-4 роботи, пов'язані з обслуговуванням
комп'ютерної та оргтехніки, і саме за це
МЧ-4 перераховувало йому гроші.
Необхідність отримання грошей саме в
такому порядку ОСОБА_7 пояснив їм
розміром встановленого для нього, як
для приватного підприємця - платника
єдиного податку, ліміту, який він не має
права перевищувати.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
підтвердила, що має банківський
рахунок на її ім'я як приватного
підприємця, відкритий нею на прохання
брата - ОСОБА_11 для здійснення останнім
підприємницької діяльності, операції
через її рахунок, в тому числі і що
стосується зняття готівкових коштів, в
2009 році здійснював її брат, їй відомо,
що на той час він був знайомий та
працював з ОСОБА_7. Надання послуг нею
особисто для МЧ-4 також заперечила.

Свою причетність до створення
Авторського договору ці свідки
заперечили. Показали, що про існування
цього договору їм стало відомо після
отримання листів - претензій від
Херсонської дирекції залізничних
перевезень Одеської залізниці.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
показав, що з кінця 2008 року до початку
2010 року він разом з ОСОБА_7 надавав
послуги МЧ-4 з обслуговування
комп'ютерної та оргтехніки, за що їм на
підставі рахунків перераховувалися
кошти. Підтвердив, що на його рахунок з
рахунку МЧ-4 було перераховано близько
180,0 тис. грн.. Показав, що після того, як
вони з ОСОБА_7 почали працювати з МЧ-4,
він передав свою картку для
розпорядження рахунком ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_14 - директор на той час
підприємств «Бетта» та «Респірес» в
судовому засіданні також підтвердив
факт перерахування у 2009 році від МЧ-4 на
рахунки цих підприємств грошових
коштів та розповів, що на початку 2009
року до нього звернулась ОСОБА_13 з
проханням допомогти підприємцям, які
надають комп'ютерні послуги залізниці
і не можуть самостійно отримувати
гроші за ці послуги, так як не мають
розрахункового рахунку. Пояснила йому,
що він повинен був отримувати на
рахунок своїх підприємств гроші від
залізниці, знімати їх і передавати їй,
на що він погодився і коли надходили
гроші, він їх знімав і передавав
ОСОБА_13. Після того, як закінчилися
перерахування грошей, ОСОБА_13 принесла
йому договір між залізницею та
очолюваними ним підприємствами на
розробку комп'ютерної програми, який
він підписав та поставив печатку,
оскільки цей договір уже був
підписаний зі сторони залізниці.
Необхідність підписання цього
договору ОСОБА_13 пояснила йому тим, що
цей договір був потрібний для
підтвердження платежів, які надходили
на рахунки його підприємств. Показав,
що ніяких робіт для МЧ-4 його
підприємства не виконували.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
показала, що їй відомо про існування
підприємств «Бетта» та «Респірес», а
також про те, що директором цих
підприємств в 2009 - 2010 роках був ОСОБА_14.
Спочатку заперечила той факт, що ОСОБА_6
звертався до неї в цей період з
проханням знайти підприємства, на
рахунки яких можливо було б
перераховувати кошти МЧ-4 та у
подальшому знімати їх готівкою, а також
те, що зверталася з цього приводу до
ОСОБА_14 та у подальшому передавала
зняті ОСОБА_14 готівкою гроші ОСОБА_6.
Показала, що тоді ОСОБА_14 передавав їй
газету, говорив, що там документи, а
вона передавала її ОСОБА_6, що було в
газеті - їй невідомо. Разом з цим суд
вважає такі показання свідка
недостовірними та такими, які дані
останньою з метою пом'якшити
відповідальність ОСОБА_6. В судовому
засіданні були оголошені попередні
показання цього свідка і, зокрема, дані
нею в судовому засіданні під час
попереднього розгляду справи (т. 4, а.с.
198-203, т. 9, а.с. 216), з яких видно, що тоді
вона визнавала ці факти та розповідала
про те, що у 2009 році до неї звернувся її
знайомий ОСОБА_6 з проханням знайти
підприємство, на яке можливо
перераховувати гроші МЧ-4, вона
зв'язалась з ОСОБА_14 і надала його
телефон ОСОБА_6 і потім вони вже
домовилися про перерахунок грошей на
фірму. В подальшому ОСОБА_14 передавав
їй гроші, які вона передавала ОСОБА_6.
Після оголошення цих показань свідок
показала, що такі показання вона
давала, в тому числі у судовому
засіданні давала такі показання до
оголошення показань, даних на
досудовому слідстві, причин зміни цих
показань пояснити не змогла. Оскільки
дані, які містяться в оголошених
показаннях цього свідка
підтверджуються іншими об'єктивними
доказами, зокрема показаннями самого
директора зазначених підприємств
ОСОБА_14, підстав не довіряти яким у суду
немає, суд визнає достовірними саме
наведені оголошені показання свідка та
кладе їх в основу вироку.

Наведеними показаннями свідків ОСОБА_14
та ОСОБА_13 спростовуються показання
ОСОБА_6 про те, що він не вів ніяких
переговорів щодо отримання
банківських реквізитів підприємств
«Бетта» та «Респірес» для
перерахування на них коштів МЧ-4 та
подальшого зняття їх готівкою і ці
реквізити повідомило йому керівництво
- ОСОБА_16 та ОСОБА_17.

Створення Авторського договору за
повідомлених ними обставин та
підписання цього договору та акту до
нього саме ними підсудні також не
заперечили і їх показання в цій частині
узгоджуються з даними самого цього
договору, з якого видно, що предметом
цього договору є створення об'єкта
авторського права під назвою
«Застосування інноваційних технологій
при погрузочно - розгрузочних роботах»,
укладений цей договір на суму 840,0 тис.
грн. та підписаний з однієї сторони
ОСОБА_7 як представником авторського
колективу цього договору в складі ФОП
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_7, приватних підприємств «Бета»,
«Респірес», з іншої, як за показаннями
ОСОБА_6, так і за висновком судово -
почеркознавчої експертизи №8421 від
18.01.11 року, - ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 144-154, т. 6, а.с.
232-234)). Під час цього експертного
дослідження встановлено, що підпис в
графі «Замовник» акту прийому -
передачі виконаних робіт від 31.12.09 року
до зазначеного договору належить також
ОСОБА_6.

Вказані Авторський договір та акт до
нього оглянуті, визнані речовими
доказами та приєднані до справи (т. 6,
а.с. 105-107).

З листів Херсонської дирекції №75/ДН-4
від 04.08.2010 року та Одеської залізниці
№НЗД03/310 від 05.06.2010 року видно, що
Авторський договір у встановленому
порядку не укладався, об'єкт
авторського права не створювався (т. 1,
а.с. 172-179, т. 2, а.с. 3-87).

Листом Державного департаменту
інтелектуальної власності
міністерства освіти і науки України
№16-7/727 від 07.02.2011 року стверджено, що
станом на 04.02.2011 року державна
реєстрація авторського права і
договорів, які стосуються права автора
на твір на ОСОБА_6, ОСОБА_7, МЧ-4 та
підприємців ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, підприємства
«Респірес», «Бетта» не проводилася (т. 7,
а с. 184).

За змістом Положення про договірну
роботу на Одеській залізниці із
додатками, затвердженого наказом
начальника Одеської залізниці №58/Н від
03.03.2008 року, проведення тендерної
процедури під час укладення Одеською
залізницею і її структурними
підрозділами господарських договорів,
вартість яких перевищує 100 000 грн., є
обов'язковим, підписувати такі
договори мають право виключно
начальник залізниці та особи, які мають
довіреності на укладення відповідних
господарських договорів (т. 4, а.с. 94-103).

Цей документ оглянуто, визнано
документом та приєднано до справи (т. 6,
а.с. 126-128).

Рішенням Господарського суду
Херсонської області від 10.06.2010 року
Авторський договір визнаний недійсним
(т. 9, а.с. 176-180).

За матеріалами справи встановлено, що
позиція підсудних відносно тих
встановлених органом досудового
слідства обставин, які вони
заперечують, є непослідовною, зокрема,
щодо причин укладення Авторського
договору та підстав для перерахування
коштів з рахунку МЧ-4 на рахунки
фізичних осіб - підприємців та
підприємств «Бетта» та «Респірес».

Так, підсудний ОСОБА_6 на досудовому
слідстві під час його допитів як
підозрюваного та обвинуваченого, в
тому числі в присутності захисника,
показав про інші обставини укладення
Авторського договору та підстави для
перерахування коштів з рахунку МЧ-4.
Вказував, що цей договір фактично був
укладений на початку 2009 року за
вказівкою начальника ОСОБА_16 з метою
покращання виробничо - господарської
діяльності МЧ-4 і саме з метою оплати
цього договору здійснювалися платежі
на рахунки підприємців та підприємств
«Бетта» та «Респірес» як співавторів
цього договору. Показав, що необхідна
програма за цим договором фактично
була створена та передана йому на
флешкарті (т. 8, а.с. 6-11, 40-50). По суті такі
ж показання він дав, будучи допитаним в
судовому засіданні під час
попереднього розгляду цієї справи, та
крім того, показав, що підприємства
«Бетта» та «Респірес» для
перерахування на них коштів МЧ-4 він
знайшов через ОСОБА_13, яка також
передавала йому готівкою кошти,
перераховані на рахунки цих
підприємств (т. 9, а.с. 220-221). Саме такі
показання ОСОБА_6 відображені, крім
протоколу судового засідання, в
попередньому вироку суду від 20.04.2012
року, отриманому ОСОБА_6 26.04.2012 року (т. 9,
а.с. 226-230, 232). За матеріалами справи
встановлено, що зауважень на протокол
судового засідання ОСОБА_6 не подавав,
вирок не оскаржував.

Підсудний ОСОБА_7 на досудовому
слідстві, а також під час попереднього
розгляду справи про вказані обставини
давав аналогічні показанням ОСОБА_6
показання. Під час розгляду справи на
даний час змінив ці показання та
заперечив повідомлені ним раніше
обставини укладення авторського
договору та підстави перерахування
коштів з рахунку МЧ-4 на його рахунок та
на рахунки його знайомих - підприємців,
причини зміни цих показань пояснити не
зміг.

Суд вважає, що така позиція підсудних
свідчить про неправдивість їх показань
та намагання перешкодити встановленню
істини у справі, уникнути
відповідальності за вчинений злочин.

Разом з цим суд вважає, що злочин було
вчинено підсудними саме за обставин,
встановленим органом досудового
слідства, що підтверджується
наступними об'єктивними доказами.

Даними акту перевірки окремих питань
фінансово - господарської діяльності
МЧ-4 №104-НКРС(в)/01072214 від 12.08.2010 року
стверджено, що в період з 01.01.2009 року по
01.04.2010 року безпідставно без наявності
на підприємстві будь - яких первинних
бухгалтерських документів та дозволів
керівництва залізниці, були здійснені
перерахування грошових коштів на
рахунки суб'єктів підприємницької
діяльності - ФОП ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та підприємств
«Бетта», «Респірес» (т. 1, а.с. 43-55).

Ці дані узгоджуються з даними довідки
КРУ в Херсонській області від 07.09.2010
року, з якої вбачається, що ці
перерахування здійснив ОСОБА_6 і що
відображення господарських операцій
проведено з порушенням п. 3 ст. 8 ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та Наказу Мінфіну
України від 30.11.99 року №291 (т. 1, а.с. 61-69),
що в свою чергу узгоджується з листом
МЧ-4 №1432 від 26.08.2010 року (т. 1, а.с. 181-214).

Висновками судово - економічної
експертизи №97 від 30.01.11 року
стверджено, що:

- в період з 01.01.09 року по 01.04.10 року
документально не підтверджується
надання суб'єктами підприємницької
діяльності - ФОП ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
підприємствами «Бетта», «Респірес» МЧ-4
послуг, пов'язаних з ремонтом,
налаштуванням або обслуговуванням
оргтехніки підприємства, а також
будь-яких інших послуг та робіт на суму
716865,50 грн.;

- не підтверджується перерахування
ОСОБА_6 в період з 01.01.09 року по 01.04.10 року
грошових коштів з рахунку МЧ-4 на
рахунки вказаних вище суб'єктів
підприємницької діяльності в
загальній сумі 716 865,50 грн. в якості
оплати Авторського договору на
створення об'єкта авторського права та
відчуження виключних майнових прав
автора від 14.01.09 року;

- в період з 01.01.09 року по 01.04.10 року
ОСОБА_6 безпідставно, без складання та
наявності будь - яких первинних
бухгалтерських документів, здійснив
перерахування грошових коштів МЧ-4 на
рахунки ФОП ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та підприємств
«Бетта», «Респірес» в сумі 716 865,50 грн.,
що є матеріальними збитками,
нанесеними МЧ-4 в результаті
необґрунтованого перерахування
грошових коштів (т. 6, а.с. 148-199).

З протоколів від 02.12.2010 року та від
11.01.2011 року, складених за результатами
проведення ОТЗ, та протоколів огляду в
присутності понятих матеріалів,
отриманих за результатами оперативно -
розшукових заходів з застосуванням
відео та аудіо фіксації, від 03.12.2010 року
та від 13.01.2011 року видно, що після
отримання підприємцями та
підприємствами, на рахунки яких були
перераховані гроші МЧ-4, листів -
претензій щодо поверненнями отриманих
ними коштів, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вели з
останніми переговори щодо вирішення
цього питання та складання документів
на підтвердження таких перерахувань (т.
7, а.с. 7-9, 11-26, 36-39, 41-62).

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні
показав, що в 2009 - 2010 роках працював
начальником Херсонської дирекції
залізничних перевезень Одеської
залізниці. За результатами роботи у 2009
році на МЧ-4 були виявлені значні
збитки. При проведенні перевірки
комісією було встановлено, що причиною
цього є перерахування ОСОБА_6 на
протязі 2009 року коштів за роботи, які
фактично не проводилися, первинні
документи на такі перерахування у
бухгалтерії були відсутні. Тоді ж він
дізнався про те, що ОСОБА_6 в той період
часу підписав Авторський договір, не
маючи на те повноважень.
Обслуговування комп'ютерів
Херсонської дирекції та МЧ-4 здійснював
регіональний обчислювальний центр
(далі - РОЦ) - структурний підрозділ
Одеської залізниці, про факти надання
таких послуг іншими особами йому
невідомо. У разі виникнення
необхідності у створенні комп'ютерної
програми, цим питанням займалися б
працівники РОЦ, повноваження на
підписання договорів такого характеру
належать йому.

По суті такі з показання у судовому
засіданні дали свідки ОСОБА_17 та
ОСОБА_19.

Крім того, свідок ОСОБА_19 показала, що
ОСОБА_6 з приводу цієї ситуації пояснив,
що було укладено договір на створення
програмного забезпечення і надав акт
виконаних робіт. Саму програму ОСОБА_6
не надав.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні
показав, що працював начальником МЧ-4. В
2010 році при складанні балансу за 2009 рік
були встановлені необґрунтовані
витрати на МЧ-4. В ході перевірки стало
відомо, що ОСОБА_6 уклав договір, по
якому перераховувалися гроші. Цей
договір він сам не підписував та
підписувати нікому не доручав, про його
існування дізнався в 2010 році. Він не
давав ОСОБА_6 розпорядження про
перерахування коштів і не знає яким
чином вони перераховувалися. З ОСОБА_6
до ОСОБА_7 він не їздив і гроші від того
не отримував. Ремонтом комп'ютерів
займається РОЦ, про факти виконання
таких робіт іншими особами йому
невідомо. При звільненні з роботи
документи ОСОБА_6 йому не передавав.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні
показав, що працював головним
інженером МЧ-4 і знає, що під час
перевірки на МЧ-4 у 2010 році було
виявлено незаконне перерахування
грошових коштів з рахунку МЧ-4 на
рахунки підприємців. Показав, що
комп'ютерні програми налагоджували
спеціалісти РОЦ, про існування
договору на розробку програми
модернізації йому нічого не відомо,
однак знає, що картриджі до принтерів
заправляли не співробітники РОЦ.

Свідки ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25 у судовому засіданні дали
аналогічні показанням свідка ОСОБА_20
показання, а свідки ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_25 крім цього вказали, що
послуги на МЧ-4 щодо обслуговування
комп'ютерної техніки виконували не
лише спеціалісти РОЦ, а й інші особи,
вказавши, що однією з таких осіб був
ОСОБА_7.

Суд вважає, що показання підсудних, а
також показання допитаних у судовому
засіданні свідків, які повідомили про
те, що ОСОБА_7 разом з іншими
підприємцями надавали МЧ-4 послуги по
обслуговуванню комп'ютерної техніки,
не спростовують встановлених судом
обставин, а також висновків суду про
винність підсудних у вчиненні
інкримінованих їм дій та не впливають
на їх кваліфікацію.

Такий висновок суду ґрунтується на
тому, що за матеріалами справи не
встановлено, що надання цих послуг
відповідало вимогам законодавства, та
що саме за рахунок перерахованих
коштів у сумі 716 865,50 грн. були оплачені
ці послуги. З показань самих підсудних
видно, що Авторський договір був
підписаний для підтвердження
правомірності перерахування всієї
суми коштів - 716 865,50 грн.. Представник
цивільного позивача заперечив факт
наявності протягом 2009-2010 років у МЧ-4
або Херсонської дирекції договірних
відносин з ОСОБА_7 як з особою, яка надає
цим підприємства послуги по
обслуговуванню комп'ютерної техніки.

Дані протоколів виїмок від 12.10.10 року та
від 22.11.10 року свідчать про відсутність
в бухгалтерії МЧ-4 будь - яких первинних
бухгалтерських документів як підстав
для перерахування в період з 01.01.09 року
по 01.04.10 року грошових коштів
підприємства на рахунки ФОП ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
та підприємств «Бетта», «Респірес» (т. 6,
а.с. 58-60, 80-83), які оглянуті, визнані
документами та приєднані до справи (т. 6,
а.с. 61-71, 84-98).

З приводу цих документів ОСОБА_6
показав, що при звільненні залишив їх
ОСОБА_16, останній заперечив цей факт,
підстав не довіряти його у суду немає.
ОСОБА_7 з цього приводу показав, що
таких документі у нього також немає.

Крім того, безпідставність
перерахування коштів МЧ-4, зокрема, на
рахунки ОСОБА_7 та ОСОБА_12, стверджено
рішеннями Господарського суду
Херсонської області від 11.10.10 року,
якими з останніх на користь Одеської
залізниці стягнуто безпідставно
отримані кошти в сумі 63612,99 грн. та 190288,0
грн. відповідно, які на даний час як за
показаннями представника цивільного
позивача, так і самого ОСОБА_7, набрали
законної сили та перебувають на
виконанні (т. 9, а.с. 184-188). Зі змісту цих
рішень вбачається, що і на той час,
тобто через незначний проміжок часу
після подій, що відбулися, на вимогу
суду документи, на підставі яких були
здійснені перерахування, надані не
були, за змістом зазначеного рішення
щодо ОСОБА_12 встановлено, що причину
ненадання суду таких документів
останній пояснив відсутністю цих
документів.

З акту комісійного приймання в
постійну експлуатацію модуля
«Необоротні активи» у складі задач
«Основні засоби» та «Нематеріальні
активи» автоматизованої системи
бухгалтерського обліку («АСБО ФОБОС»)
на МЧ-4 від 31.07.2008 року та плану
впровадження автоматизованої системи
управління персоналом (АСУ «Кадри») на
Херсонській дирекції залізничних
перевезень Одеської залізниці від 29.06.06
року видно, що проведення робіт по
впровадженню та супроводженню
використання будь-якого програмного
забезпечення на комп'ютерах Одеської
залізниці та її структурних
підрозділів здійснюється виключно
спеціалістами ІОЦ Одеської залізниці
(т. 4, а.с. 168-170).

Цей документ оглянуто, визнано
документом та приєднано до справи (т. 6,
а.с. 126-128).

Це ж підтвердила у судовому засіданні і
свідок ОСОБА_26 та показала, що працює
начальником Херсонського
регіонального обчислювального центру,
який займається інформаційними
технологіями, установкою програм на
комп'ютери, ремонтом техніки і для
залучення для виконання цих робіт
інших осіб необхідності немає.
Сторонні особи не могли встановлювати
якісь програми на комп'ютери МЧ-4,
тільки працівники РОЦ.

Показання свідка ОСОБА_12 про те, що
бачив в офісі ОСОБА_7 ОСОБА_6 з
директором МЧ-4 суд до уваги не бере,
оскільки вони не спростовують
встановлених судом обставин та не
підтверджують версії жодного з
підсудних. З цих показань вбачається,
що свідок бачив лише, як ці особи
розмовляли з ОСОБА_7.

З огляду на наведене, оскільки
показання підсудних щодо заперечення
ними певних обставин інкримінованого
їм злочину спростовуються наведеними
вище об'єктивними доказами, суд не
знаходить підстав визнати, що досудове
розслідування проведено з
обвинувальним ухилом, на що вказує
захист, і розцінює позицію підсудних
щодо часткового визнання ними вини як
обраний спосіб захисту і прагнення
уникнути відповідальності.

Суд вважає, що наявність змови між
підсудними на вчинення інкримінованих
їм дій знайшла підтвердження в ході
судового розгляду та відхиляє в цій
частині доводи захисту та підсудних,
оскільки встановлено, що злочин
підсудні вчинили спільно, зібрані у
справі докази свідчать про те, що
підсудні заздалегідь до його вчинення
досягли з цього приводу домовленостей,
зокрема, про отримання викрадених
грошей через рахунок ОСОБА_7,
визначивши порядок їх дій, разом
здійснювали ці дії відповідно до ролі
кожного, пізніше домовилися отримувати
ці кошти через рахунки інших
підприємців та спільно здійснювали це,
а в подальшому спільно вчиняли дії щодо
створення документального
підтвердження перерахувань викрадених
ними у такому порядку грошей МЧ-4.

Порушень вимог КПК України 1960 року, в
тому числі і при допитах свідків, які
були б підставами для визнання
показань окремих свідків
недопустимими чи недостовірними та
унеможливили постановлення
остаточного рішення у справі, не
встановлено.

Органами досудового слідства ОСОБА_7
інкримінується заволодіння чужим
майном в сумі 716865,50 грн. Однак суд
вважає, що у справі не здобуто
достатніх доказів того, що ОСОБА_7 має
відношення до заволодіння грошима, які
були перераховані з рахунку МЧ-4 на
рахунки ПП «Респірес» у сумі 53302,06 грн. і
ПП «КФ «Бетта» у сумі 181065,06 грн., а
всього у сумі 234367,08 грн., що
підтверджується поясненнями підсудних
ОСОБА_6, ОСОБА_7, свідка ОСОБА_13. Тому суд
вважає, що заволодіння ОСОБА_7 грошима в
сумі 234367,08 грн. підлягає виключенню з
загального об'єму пред'явленого йому
обвинувачення, визнаного судом
доведеним, і вважає встановленим, що
фактично ОСОБА_6 у групі з ОСОБА_7 своїми
злочинними діями заподіяли
матеріальну шкоду на суму 482498,42 грн. і
одноособово ОСОБА_6 заподіяв
матеріальну шкоду на суму 234367,08 грн..

Крім того, зміст інкримінованих ОСОБА_7
дій щодо отримання винагороди за
вчинення ним злочинних дій викладений
таким чином, що він отримував її у
відсотковому значенні. Разом з цим,
матеріали справи не містять письмових
доказів про визначення такої
винагороди у відсотковому розмірі, про
це не показав і ОСОБА_6, ніхто зі свідків
у справі, а ОСОБА_7 з цього приводу
показав, що йому залишали певну
винагороду, розмір якої він не пам'ятає.
З огляду на наведене, суд вважає, що
обвинувачення в ції частині має бути
змінено та викладено таким чином, що
ОСОБА_7 залишав собі частину викрадених
ОСОБА_6 за його пособництва грошей в
якості власної винагороди.

Суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_6
підлягають кваліфікації за ч. 5 ст. 191 КК
України як заволодіння чужим майном
шляхом зловживання службовою особою
своїм службовим становищем,
кваліфікуючими ознаками якого є
вчинення злочину за попередньою змовою
групою осіб та в особливо великих
розмірах, і приходить до висновку, що
його винність у вчиненні
інкримінованого йому злочину доведена.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_7
кваліфіковані за ч. 5 ст. 191 КК України.
Разом з цим в ході судового розгляду
справи встановлено, що останній за
положеннями закону не є службовою
особою, а вчинив дії, які сприяли
службовій особі у вчиненні злочину.
Тому суд вважає правильною
кваліфікацію вчинених ОСОБА_7 дій за ч. 5
ст. 27 та ч. 5 ст. 191 КК України як
пособництво у заволодіння чужим майном
шляхом зловживання службовою особою
своїм службовим становищем,
кваліфікуючими ознаками якого є
вчинення злочину за попередньою змовою
групою осіб та в особливо великих
розмірах, і приходить до висновку, що
його винність у вчиненні
інкримінованого йому злочину доведена.

При обранні виду і розміру покарання
підсудним суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого ними злочину, який
за законом віднесений до особливо
тяжких злочинів, роль кожного з них у
вчиненні злочину.

Крім того, при обранні виду і розміру
покарання підсудному ОСОБА_6 суд
враховує дані про його особу, зокрема,
те, що він має постійне місце
проживання, на утриманні дитину
ІНФОРМАЦІЯ_4, не працює, за матеріалами
справи характеризується фактично
позитивно, на обліку у нарколога та
психіатра не перебуває, злочин вчинив
вперше, обставиною, яка пом'якшує
покарання, визнає часткове визнання
вини, обставин, які обтяжують
покарання, судом не встановлено і
вважає за необхідне призначити йому
основне покарання у виді позбавлення
волі на строк, який, на думку суду, є
достатнім для виправлення підсудного і
попередження вчинення ним нових
злочинів.

При обранні виду і розміру покарання
підсудному ОСОБА_7 суд також враховує
дані про його особу, зокрема, те, що він
має постійне місце проживання,
зайнятий суспільно - корисною працею,
за матеріалами справи
характеризується фактично позитивно,
має на утриманні дитину та вагітну
дружину, на обліку у нарколога та
психіатра не перебуває, стан його
здоров'я, злочин вчинив вперше,
обставинами, які пом'якшують покарання,
визнає часткове визнання вини та
часткове відшкодування завданої шкоди,
обставин, які обтяжують покарання,
судом не встановлено і вважає за
необхідне призначити йому основне
покарання у виді позбавлення волі в
мінімальному розмірі, передбаченому
санкцією ч. 5 ст. 191 КК, який, на думку
суду, є достатнім для виправлення
підсудного і попередження вчинення ним
нових злочинів.

Крім того, суд вважає за необхідне
призначити підсудним додаткові
покарання, визначені санкцією ч. 5 ст. 191
КК України, у виді позбавленням права
для ОСОБА_6 - обіймати посади, пов'язані
з адміністративно - господарськими
функціями, для ОСОБА_7 - займатися
підприємницькою діяльністю на строк,
який, на думку суду, є достатнім для
виправлення підсудних і попередження
вчинення ними нових злочинів, а також у
виді конфіскації всього майна, яке є їх
власністю.

З урахуванням даних про особи
підсудних, про їх поведінку під час
судового розгляду справи, суд вважає
можливим не змінювати обраний їм
запобіжний захід до набрання вироком
законної сили.

У цій справі Одеською залізницею
заявлений цивільний позов про
стягнення завданої їй неправомірними
діями підсудних матеріальної шкоди у
розмірі 716865,50 грн., яка у подальшому
була зменшена до суми 713554,43 грн., а у
судових дебатах представник
цивільного позивача вказав ще й про
добровільне відшкодування ОСОБА_7 цієї
шкоди у сумі 120,0 тис. грн.. У матеріалах
справи містяться вказані вище рішення
Господарського суду Херсонської
області про стягнення з ОСОБА_7 та
ОСОБА_12 на користь Одеської залізниці
безпідставно отриманих коштів, які за
поясненнями представника цивільного
позивача по суті є коштами, про
стягнення яких порушено питання у
заявленому позові у цій справі. Крім
того, він показав, що такі рішення суду
є відносно всіх підприємців та
підприємств «Бетта» та «Респірес», на
даний час вони перебувають на
виконанні в органах державної
виконавчої служби. Разом з цим, такі
документи у справі відсутні і суду не
надані, хоча їх наявність впливає на
вирішення питання щодо розміру
можливого стягнення з підсудних шкоди.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що такі обставини
унеможливлює вирішення заявленого
Одеською залізницею позову у цій
справі та вважає за доцільне залишити
його без розгляду, що не позбавляє
цивільного позивача права звернутися
за вирішенням позову в порядку
цивільного судочинства після набрання
вироком законної сили.

Відповідно до ст. 93 КПК України з
підсудних підлягають стягненню судові
витрати.

Керуючись ст.ст. 93, 323, 324, 333-335 КПК
України 1960 року, суд -

засудив:

ОСОБА_6 визнати винним за ч. 5 ст. 191 КК
України і призначити покарання у виді 8
(восьми) років позбавлення волі з
поміщенням для відбуття покарання у
кримінально - виконавчу установу
закритого типу з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з виконанням
адміністративно - господарських
функцій строком на 3 (три) роки та з
конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання
вироком законної сили залишити
підписку про невиїзд . Після набрання
вироком законної сили взяти ОСОБА_6 під
варту і направити для відбуття
покарання до кримінально - виконавчої
установи закритого типу.

Початок строку відбуття покарання
ОСОБА_6 обчислювати з дня взяття під
варту після набрання вироком законної
сили.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття
покарання час його перебування під
вартою з 20 квітня 2012 року по 24 липня 2012
року.

ОСОБА_7 визнати винним за ч. 5 ст. 27 та ч. 5
ст. 191 КК України і призначити покарання
у виді 7 (семи) років позбавлення волі з
поміщенням для відбуття покарання у
кримінально - виконавчу установу
закритого типу з позбавленням права
займатися підприємницькою діяльністю
строком на 2 (два) роки та з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання
вироком законної сили залишити
підписку про невиїзд. Після набрання
вироком законної сили взяти ОСОБА_7 під
варту і направити для відбуття
покарання до кримінально - виконавчої
установи закритого типу.

Початок строку відбування покарання
ОСОБА_7 обчислювати з дня взяття під
варту після набрання вироком законної
сили.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття
покарання час його перебування під
вартою з 20 квітня 2012 року по 24 липня 2012
року.

Цивільний позов Одеської залізниці
залишити без розгляду.

Стягнути з засуджених судові витрати:

- на користь держави в особі Управління
СБ України в Херсонській області в
рахунок відшкодування витрат на
проведення судово - економічної
експертизи №97 від 30.01.2011 року з ОСОБА_6 -
4867,95 грн., з ОСОБА_7 - 4867,95 грн.;

- на користь Миколаївського відділення
ОНДІСЕ в рахунок відшкодування витрат
на проведення судово - почеркознавчої
експертизи №8421 від 18.01.11 року з ОСОБА_6 -
537,50 грн., з ОСОБА_7 - 537,50 грн..

Речові докази в справі: авторський
договір, акт, аудіозаписи та
відеозаписи (т. 1, а.с. 144 - 154, т. 7, пакети
№1-2) - зберігати при справі.

На вирок може бути подана апеляція
протягом п`ятнадцяти діб з моменту його
проголошення до апеляційного суду
Херсонської області через
Суворовський районний суд м. Херсона.

Головуючий:
Н.В. Корольчук