АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

18 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року у кримінальному провадженні під №00006538, внесеному 18.04.2013 року до ЄРДР, обвинувачений:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в м. Києві, зареєстрований та до обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою проживав за адресою: АДРЕСА_1 , судимий: 1) 11.10.2007 р. Подільським районним судом м. Києва за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі; 2) 9.02.2010 р. Дарницьким районним судом м. Києва за ст. 309 ч. 2 КК України на два роки шість місяців позбавлення волі, звільнений з виправної установи 9.08.2012 р., відбувши строк покарання; 3) 7.11.2013 р. Дарницьким районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначене покарання у виді одного року семи місяців позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднано покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 7.11.2013 р. та ОСОБА_7 призначене остаточне покарання у виді одного року восьми місяців позбавлення волі.

Також вироком вирішена доля речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

17.04.2013 р. о 19:00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в салоні маршрутного таксі №211, яке рухалось в напрямку Ленінградська площа в м. Києві, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_8 та, здійснюючи свої злочинні наміри, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив блискавку сумки, яку на лівому плечі тримала потерпіла, з якої повторно таємно викрав чуже майно: гаманець, вартістю 130 грн., де знаходились грошові кошти в сумі 191 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 сховав викрадений гаманець до внутрішньої кишені куртки та став зберігати його при собі.

Дочекавшись зупинки маршрутного таксі, ОСОБА_7 вийшов на зупинці громадського транспорту Азербайджанська в м. Києві та попрямував у напрямку будинку №19 по вул. Празькій, де був затриманий працівниками міліції з викраденим майном потерпілої ОСОБА_8 .

Не погодившись частково із ухваленим щодо ОСОБА_7 вироком суду першої інстанції, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_5 20.03.2015 р. подав апеляційну скаргу, в якій, зважаючи на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, яким є застосування закону, який не підлягає застосуванню, помилкове призначення обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 р. щодо ОСОБА_7 у цій частині змінити та постановити апеляційним судом у цій частині ухвалу, якою вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України на один рік сім місяців позбавлення волі, та остаточно визначеним йому покаранням на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового зарахування відбутої частини покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 7 листопада 2013 р. у виді одного року восьми місяців позбавлення волі. В решті вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 р. щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку, доводів, викладених у апеляційній скарзі заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 ; вислухавши доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу за наведених у ній обставин; провівши судові дебати, вивчивши та перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши й обміркувавши доводи апелянта, колегія суддів апеляційної інстанції уважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за обставин, викладених у вироку, згідно частини 2 статті 394 КПК України, колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини кримінального провадження під час судового розгляду в суді першої інстанції ніким із учасників судового провадження не оспорювались, відносно них відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувались, і вони в апеляційній скарзі, поданій заступником прокурора м. Києва ОСОБА_5 , не заперечуються.

При цьому судом першої інстанції належно з`ясована правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених у вироку, правову кваліфікацію діяння, вчиненого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Що стосується доводів, наведених у апеляційній скарзі заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 відносно неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, яким є застосування закону, який не підлягає застосуванню, а саме помилкове призначення обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, замість призначення такого на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом приєднання відбутої частини покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 7 листопада 2013 р. у виді одного року восьми місяців позбавлення волі, колегія суддів апеляційного суду вважає їх обґрунтованими та з ними погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно зі змістом вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як убачається з вироку Дарницького районного суду м. Києва від 7 листопада 2013 р. /а.с.п. 88-89/, цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, а саме 10 липня 2013 року, і засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі.

Між тим, за даним вироком обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, відповідно 17 квітня 2013 р., тобто до ухвалення попереднього вироку.

Отже, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання, неправильно застосував кримінальний закон (ст. 71 КК України), який не підлягав застосуванню, призначивши обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, замість призначення такого за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

За таких обставин, цей вирок суду першої інстанції не може залишатися в силі та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України підлягає зміні шляхом призначення обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувавши в строк призначеного покарання за цим вироком покарання, відбуте частково за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 7.11.2013 р., відповідно до правил, передбачених ст. 72 КК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 2 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суд м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року, ухвалений щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в кримінальному провадженні під №00006538, внесеному 18.04.2013 р. до ЄРДР, за ст. ст. 185 ч. 2, 71 КК України, змінити:

- вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України на один рік сім місяців позбавлення волі;

- на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів частково приєднати до цього покарання, невідбуте покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 7 листопада 2013 року, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді одного року восьми місяців позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 о з