УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
вересня 2007 року м. Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі:

Головуючого -
Гошовського Г. М. , суддів - Симаченко
Л. І., Лізанця П. М. , з участю прокурора - Сирохман Л. І., засудженого - ОСОБА_1.,

розглянув
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1. на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 16 березня 2007 року.

- Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Ужгорода
Закарпатської області, судимий 5 квітня
2004 року Ужгородським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення
волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування
покарання з випробуванням, з іспитовим
строком -З роки, засуджений за ч. 2 ст. 186
КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71
КК України за сукупністю вироків йому призначено чотири роки і шість місяців
позбавлення волі.

Запобіжний захід
залишено попередній - тримання під вартою. Строк відбуття покарання
постановлено рахувати з 10 грудня 2006 року.

Вирішено питання
щодо речових доказів.

Справа:
11-431/07

Номер рядка
статистичного звіту : 6

Головуючий у
першій інстанції: Андрійцьо В. Д.

Доповідач:
Сімаченко Л. І.

За
вироком суду ОСОБА_1. визнаний
винним у тому, що З грудня 2006 року о
20 - й годині в коморі залу ігрових автоматів,
що знаходиться біля ринку по АДРЕСА_1
умисно, з корисливих спонукань, відкрито заволодів мобільним телефоном марки
«Самсунг-700» з карткою мобільного оператора загальною вартістю 1000 гривень, який належав ОСОБА_2.

В
апеляції засуджений, не оспорюючи
фактичні обставини справи, посилається
на неправильну правову оцінку його дій. Просить вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий
розгляд, вказуючи, що висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи, судове слідство
проведено однобічно та неповно, по
справі не допитано свідка ОСОБА_3 та безпідставно знято запитання щодо оцінки
потерпілим його дій.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_1., який, відмовившись
від послуг захисника, підтримав подану
ним апеляцію в повному обсязі, думку
прокурора про залишення вироку без зміни,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом
правильно встановлені фактичні обставини справи, які ніким із учасників судового розгляду не
оспорюються.

Висновки
суду щодо доведеності винності ОСОБА_1.
у вчиненні відкритого викрадення чужого майна за викладених у вироку обставин
є обґрунтованими і підтверджуються дослідженими відповідно до вимог ст. 67
КПК України доказами, які повністю узгоджуються між собою та
доповнюють один одного.

Кваліфікація дій
винного за ч. 2 ст. 186 КК України є вірною.

Твердження
ОСОБА_1. про відсутність у нього умислу на викрадення чужого майна
спростовуються наведеними у вироку доказами,
зокрема послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_2, які повністю узгоджуються з первісними
поясненнями ОСОБА_1., з показаннями
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5. , показаннями свідка ОСОБА_3, які він дав під час досудового слідства та
які були перевірені в суді, а також
відомостями, що містяться в протоколі
огляду та висновку експерта. ( а. с 5-6,
42-46).

Про корисливий
мотив та прямий умисел дій засудженого,
направлений на заволодіння чужим майном свідчать такі обставини :
ОСОБА_1. вперто не повертав телефон
потерпілому, незважаючи на
неодноразові, наполегливі

звернення
останнього; з метою користування телефоном він вилучив з нього картку
мобільного оператора; до цієї події засуджений вже тривалий час боргував
потерпілому 300 гривень і перед тим, як
заволодіти мобільним телефоном знову вимагав дати йому гроші. ( а. с. 13 - 14,
22 - 23, 137 ).

Отже, посилання засудженого на те, що він хотів провчити потерпілого за його
нетактовну поведінку є явно надуманими та такими, що направлені на те, щоб уникнути відповідальності за вчинені
злочинні дії.

Доводи
апелянта про закінчення судового слідства у відсутності свідка ОСОБА_3, що, на
його думку, свідчить про неповноту
судового слідства спростовуються даними протоколу судового засідання, з якого вбачається, що всі учасники процесу погодились з думкою
прокурора про закінчення судового слідства у відсутності даного свідка та про
оголошення його показань в суді. ( а. с.
138 ). При цьому ОСОБА_1., ознайомившись з протоколом судового засідання разом із
захисником ОСОБА_6, не вніс в цій частині жодних зауважень
на протокол судового засідання. (а. с.
155 - 156 ).

Що
стосується посилань на безпідставне зняття судом запитання про особисте
сприйняття потерпілим дій засудженого,
то такі є безпідставними. В заяві ОСОБА_2. до міліції
чітко зазначено саме про викрадення у нього телефону, в усіх послідуючих показаннях як на
досудовому слідстві, так і в суді потерпілий
категорично стверджував, що сприйняв дії
засудженого як протиправне відкрите заволодіння його майном. Зважаючи на це, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що показання потерпілого є вичерпними з точки
зору даного питання і відповідно до вимог
ст. 260 КПК України зняв це
запитання.

Таким
чином, доводи апелянта є
необгрунтованими.

Порушень
вимог кримінально - процесуального закону,
які б тягнули за собою скасування або зміну вироку по справі не
встановлено.

Покарання
засудженому призначено у відповідності до вимог
ст. ст. 65, 71
КК України, з урахуванням ступеня
тяжкості вчиненого злочину та даних, що
характеризують винну особу.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд Закарпатської області

ухвалив:

Вирок
Ужгородського міськрайонного суду від 16 березня 2007 року щодо ОСОБА_1
залишити без зміни, апеляцію засудженого
- без задоволення.