Справа № 405/5419/15-к

Заслухавши ОСОБА_4 , який надав пояснення аналогічні, доводам викладеним у скарзі, прокурора, який заперечив проти задоволення скарги, оскільки будь яких об`єктивних чи суб`єктивних даних які б свідчили про наявність в діях колишніх працівників прокуратури Голованівського району ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України не встановлено та рішення про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності та його затримання приймалося виключно на підставі зібраних у ході слідства доказів, а тому постанова слідчого є законною, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню з таких підстав.
Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Згідно з ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно змісту п.1 ч.1 ст.91 КПК України, підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Оскаржувана постанова прийнята передчасно, оскільки при її вирішенні не додержавні вимоги п.2 ч.5 ст.110, згідно якого мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на постановлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення права і законних інтересів учасників процесу.
У статті 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені.
Предметом розгляду скарги є перевірка законності прийнятого слідчим в порядку п.2 ч.1 ст. 284 КПК України рішення.
Натомість, підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань була ч.1 ст.372 КК України.
Наведене безумовно вказує на не перевірку слідчим усіх доводів, викладених у заяві потерпілого про наявність у діях службових осіб прокуратури Голованівського району складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.372 КК України, а також фактично на не проведення досудового розслідування та не прийняття рішення у кримінальному провадженні у вказаній частині. Окрім того, згідно пункту 2.8 розділу 2 «Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого Наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, у разі зазначення у заяві, повідомленні про декілька вчинених кримінальних правопорушень або які були виявлені безпосередньо прокурором, слідчим чи працівником іншого підрозділу незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, відомості про них заносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо. Тому, така постанова є очевидно незаконною та підлягає скасуванню.
Водночас, слідчому необхідно перевірити доводи скаржника щодо порушення стосовно нього права на захист під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, та що у своїй ухвалі від 23.02.2015 року звертав увагу апеляційний суд Кіровоградської області.
За таких підстав, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження та задоволення скарги.
На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.303, ст.ст.304-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1