Дата документу Справа № 314/1992/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/1992/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1460/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за поданням адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Балки Василівського району Запорізької області, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 15 березня 2011 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, який постановою цього ж суду 10 серпня 2012 року скасовано, та його направлено в місця позбавлення волі на 4 роки,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

представника Вільнянської ВК ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції з Вільнянською ВК УДПтСУ в Запорізькій області (№20),

встановила:
24 червня 2015 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 червня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькі області (№20) про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 . Суд мотивував своє рішення тим, що відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 , оскільки він не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити про його виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що за час перебування у виправній колонії він постійно був працевлаштований, має 4 подяки від начальника колонії, та жодної догани, вину у вчиненому злочині він визнав в повному обсязі, щиросердо розкаявся, і жодного разу не намагався уникнути відповідальності за скоєне.

За ухвалою суду, 12 травня 2015 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 .

У подані зазначено, що на час звернення до суду засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку покарання, має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не має.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого, представника колонії ОСОБА_9 , який підтримав подання про дострокове звільнення від покарання ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання, в т.ч. у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Таке звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом ст.539 КПК України, подання про звільнення особи від подальшого відбування покарання умовно-достроково розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, та з урахуванням положень розділу VIII цього Кодексу. Суд, за вимогами закону повинен повно, всебічно і об`єктивно дослідити всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, після чого постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Ці вимоги закону узгоджуються і з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року, відповідно до яких, під час судового розгляду суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Суд першої інстанції цих вимог закону не дотримався, оскільки неповно з`ясував дані про особу засудженого, не з`ясував його ставлення до вчинених злочинів, не дав оцінку всім доводам, викладеним у поданні, та даним, які містяться в матеріалах провадження, що на думку колегії суддів, є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального кодексу України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку з викладеним та у відповідності до вимог ст.ст.407, 409 КПК України, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

З наданих апеляційному суду матеріалів провадження вбачається, що на час звернення адміністрації Вільнянської виправної колонії №20 до суду із поданням, засуджений ОСОБА_6 фактично відбув не менше двох третин строку покарання призначеного йому за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 15 березня 2011 року, що, згідно з положеннями ст.81 КК України, є однією з обов`язкових умов при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання осіб, які вчинили умисний тяжких злочин.

При відбуванні покарання у Вільнянській виправній колонії №20 засуджений ОСОБА_6 на виробництві установи працевлаштований різноробочим в складі №3 (а.п.17), за сумлінну поведінку та ставлення до праці 4 рази заохочувався правами начальника установи (а.п.6), виконує роботи із самообслуговування, залучався без оплати до робіт по благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених (а.п.10), до праці ставиться сумлінно (а.п.3-5); стягнень не має (а.п.6), підвищує свій освітній рівень шляхом самоосвіти (а.п.11); приймає участь у самодіяльних організаціях, а також у програмах диференційного виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт» та «Підготовка до звільнення» (а.п.12).

Засуджений має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.16).

Представник колонії заступник начальника із соціально виховної та психологічної роботи ОСОБА_9 спростував висновки суду першої інстанції щодо того, що ОСОБА_6 був працевлаштованим лише у березні та травні 2015 року. Як пояснив ОСОБА_9 , ОСОБА_6 працював на безоплатній основі, тому ця праця не була відображена у довідці. Своєю поведінкою ОСОБА_6 довів своє виправлення.

Надані матеріали провадження свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів не вбачає обставин, які перешкоджають умовно-достроковому звільненню ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, і вважає, що подання адміністрації Вільнянської виправної колонії №20 підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_6 умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.

Висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах провадження.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 539 КПК України, ст.81 КК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 червня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькі області (№20) про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) та звільнити засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 15 березня 2011 року, умовно-достроково на невідбутий строк.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4