Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
суддів
Кривенди О.В., Пошви Б.М.,
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 28 серпня 2008 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
захисника засудженого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на судові рішення щодо цих засуджених.
Вироком Диканського районного суду
Полтавської області від 26 грудня 2007 року засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
громадянина України, раніше не судимого,

за ч. 5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на п'ять
років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, громадянина
України, раніше не судимого,

за ч. 5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на три роки
шість місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_3 народження,
громадянина України, раніше не судимого,

за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 185 КК України на один рік шість місяців
позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, судові рішення щодо яких в касаційному порядку не оскаржено та
касаційного подання не внесено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 26 березня 2008 року вирок місцевого суду змінено - виключено з
його мотивувальної частини посилання на ОСОБА_7 як особи, що вчинила злочин, а
в решті вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано винними
у тому, що вони, у складі організованої
групи, створеної наприкінці березня 2007 року ОСОБА_1, за обставин, викладених
у вироку, 26 квітня 2007 року викрали 21508 кубічних метрів газового
конденсату, що належав ГПУ “Полтавагазвидобування”, на загальну суму 45 295, 84
гривень.

ОСОБА_2 засуджений за те що, він,
виконуючи раніше обумовлену з ОСОБА_1 роль пособника у крадіжці газоконденсату,
26 квітня 2007 року направив у визначене місце бензовоз під керуванням особи,
відносно якої справу виділено в окреме провадження, після чого цей бензовоз був
завантажений викраденим газоконденсатом.

Засуджений ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі
посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,
однобічність і неповноту досудового та судового слідства, порушення його права
на захист, неправильне застосування кримінального закону. ОСОБА_1 вважає, що
суд помилково дійшов висновку про вчинення злочину організованою групою і
просить перекваліфікувати його дії з ч.5 ст. 185 КК України на ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та
звільнити від відбування покарання з випробуванням.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_2 зазначає, що судові інстанції мали застосувати до нього акт амністії,
проте не зробили цього. Просить судові рішення щодо нього скасувати, звільнивши
його від кримінальної відповідальності на підставі Закону України “Про
амністію”.

Засуджений ОСОБА_3 у своїй
касаційній скарзі посилається на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, однобічність і неповноту досудового та судового слідства,
вважає, що судами не враховано його незначну роль у вчиненні злочину, зазначає
про призначення йому надмірно суворого покарання. Просить судові рішення щодо
нього змінити, призначивши покарання не пов'язане з позбавлення волі.

Аналогічне прохання міститься і в
касаційній скарзі захисника засудженого ОСОБА_3 - ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів
вважає, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винуватість
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій
ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у
судовому засіданні, належно оцінених судом, і є обґрунтованим.

Цей висновок, зокрема, ґрунтується
на фактичних даних, встановлених показаннями засудженого ОСОБА_1, який, не
дивлячись на те, що своєї вини у вчиненні крадіжки в складі організованої групи
не визнав, але пояснив, що знайшов закопану в землі металеву ємність, заповнену
газоконденсатом і зрозумівши, що він викрадений, вирішив цей газовий конденсат
викрасти. Для здійснення злочинного наміру домовився із ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які
погодилися і кожен виконував свою роль для реалізації злочину. Ці показання
узгоджуються з показаннями засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які також не визнали
свою вину у вчиненні злочину в складі організованої групи, але підтвердили
обставини вчинення крадіжки; показаннями засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_6;
протоколом огляду та вилучення у засуджених мобільних телефонів (т. 2 а.с.
177-181); роздруківкою телефонних дзвінків з цих телефонів, з яких вбачається,
що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 постійно в період часу з 28 березня по 27 квітня
2007 року спілкувалися між собою (т. 3 а.с. 47-51, 54-86, 87-102, 189-244); легалізованими
матеріалами оперативно-розшукової справи із записами телефонних розмов між
засудженими ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та іншими особами, з яких убачається як
організуюча роль ОСОБА_1 у створенні організованої групи для крадіжки та
керівництво нею, так і виконання ним особисто та разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_5
підготовчих дій по вчиненню злочину, а також участь ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у
викраденні газового конденсату (т. 5 а.с. 97); власноручним листом засудженого
ОСОБА_1 на волю з місць його утримання під вартою, написання якого він
підтвердив в суді й з якого вбачається, що саме ОСОБА_1 організував злочинну
групу за участю ОСОБА_3, ОСОБА_5, разом із ними облаштував незаконний відвід
від конденсатопроводу до закопаної в землі ємності, про що повідомив ОСОБА_2 та
з яким домовився про надання ним автотранспорту та документів на вивезення
викраденого газового конденсату (т. 5 а.с. 126); протоколом відтворення
обстановки та обставин події за участю ОСОБА_1 з відеозаписом цієї слідчої дії,
відповідно якого він розповів і показав яким чином було вчинено злочин (т. 1
а.с. 58-60); показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15; протоколом огляду будинку ОСОБА_3, де
було виявлено речі ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а на подвір'ї сліди від стоянки трактора
(т. 1 а.с. 128); протоколами огляду (т. 1 а.с. 25-26, т. 2 а.с. 182-195, т. 3
а.с. 245, т. 2 а.с. 1-20); явкою з повинною засудженого ОСОБА_2 (т. 1 а.с.
164-166); висновком судово-хімічної експертизи (т. 2 а.с. 275-280); та іншими
доказами.

Дослідивши та проаналізувавши всі
докази в справі, суд дійшов правильного висновку про те, що у підготовці та
вчиненні зазначеного у вироку злочину брали участь троє осіб - ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_5, які попередньо зорганізувалися у стійке об'єднання для
вчинення злочинів, розробили план з розподілом функцій учасників групи,
спрямованих на його досягнення.

Судом на підставі досліджених
доказів було встановлено, що, виконуючи план злочинної діяльності, ОСОБА_1 для
прокладення незаконного відводу придбав шланги високого тиску, з'єднання для
труб та інше обладнання.

Всі члени організованої групи у
нічний час прокопували траншею довжиною близько 2 400 м та прокладали у ній
труби високого тиску.

Після спорудження незаконного
відводу від конденсатопроводу ОСОБА_3, за вказівкою ОСОБА_1, переїхав для
проживання в с. Тарасівку Карлівського
району з метою спостереження за спорудженим незаконним відводом, фіксування
графіків пересування охорони конденсатопроводу тощо.

Кваліфікація дій ОСОБА_1, ОСОБА_3 за ч. 5 ст.
185 КК України та ОСОБА_2 за ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 185 КК України є правильною,
підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_1 на менш тяжкий злочин, про що йдеться
в його касаційній скарзі, немає.

У процесі досудового слідства та
при розгляді справи в суді були встановлені й досліджені всі обставини,
з'ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи,
допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи, тому
колегія суддів вважає, що доводи скарг про однобічність та неповноту досудового
і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи
є безпідставними.

Вивченням матеріалів справи не
встановлено порушення права ОСОБА_1 на захист, про що йдеться в його касаційній
скарзі.

Безпідставними є і доводи засудженого ОСОБА_2
про необґрунтоване незастосування судом апеляційної інстанції щодо нього акту
амністії. Висновок апеляційного суду в цій частині є належним чином
обґрунтованим.

При призначенні ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 покарання суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особи засуджених, обставини, що пом'якшують
покарання і призначив ОСОБА_1 і ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК
України, а ОСОБА_2 - покарання,
наближене до мінімальної межі, передбаченої в санкції ч. 2 ст. 185 КК
України. Це покарання є необхідним і достатнім для виправлення засуджених та
попередження нових злочинів, а тому, підстав для його пом'якшення, про що
йдеться у скаргах, колегія суддів, не вбачає.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і
справедливий вирок при перевірці судових рішень щодо ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2
у касаційному порядку не виявлено.

Апеляційний суд постановив ухвалу
відповідно до вимог ст.ст. 362, 377 КПК України.

Оскільки передбачені ч. 1 ст. 398
КПК України підстави для скасування або зміни судових рішень щодо засуджених
відсутні, колегія суддів не вбачає підстав для призначення справи до розгляду з
обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України,-

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційних
скарг засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
захисника засудженого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відмовити.

судді:

Кравченко К.Т.
Кривенда О.В. Пошва Б.М.