Справа № 567/467/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.05.2015 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, в силу ст.89 КК України рахується несудимим, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 16.11.2004 року Острозьким РВ УМВС України в Рівненській області.

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 КК України,

встановив:
згідно з обвинувальним актом від 29 квітня 2015 року, 27 квітня 2015 року, близько 14 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні аптеки №7 Приватного підприємства "Аптека" (юридична адреса - с.Городок Рівненського району Рівненської області, вул.Б.Хмельницького, 31), що розташована в будинку культури в м.Острог Рівненської області, проспект Незалежності, 16, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з торгівельного прилавку, відкрито викрав пластикову скриньку для пожертв на лікування хворим дітям, розміщеної благодійним фондом "Промінець Надії" (юридична адреса - м.Чернівці, вул.Гайдара, 1-д), в якій містились грошові кошти в сумі 367 грн. 85 коп., під час чого був помічений продавцем-фармацевтом даної аптеки та з місця події втік, в результаті чого спричинив благодійному фонду "Промінець Надії" матеріальної шкоди на вказану суму.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, так як ОСОБА_4 вчинив відкрите заволодіння чужим майном (грабіж).

29 квітня 2015 року між представником потерпілого ОСОБА_5 , якому на підставі ч. 4 ст. 56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження надано право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення у даному кримінальному провадженні за № 0000180 від 27 квітня 2015 року, та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою представник потерпілого ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України. Так, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, погоджується з тим, що завдані в результаті вчиненого ним кримінального правопорушення збитки, відшкодовані в повному обсязі.

Представник потерпілого ОСОБА_5 зобов`язується погодитись з тим, що завдані в результаті вчиненого кримінального правопорушення збитки, відшкодовані їм в повному обсязі.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме у виді громадських робіт строком двісті годин та отримана згода підозрюваного на його призначення.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Представник потерпілого в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з представником потерпілого затвердити і призначити узгоджене покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч. 1 ст. 186 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що представник потерпілого ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з обвинуваченим ОСОБА_4 угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_4 визнає себе винуватим, цілком розуміє наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 відкрито заволодів чужим майном (грабіж), а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Речові докази у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, слід повернути потерпілому - благодійному фонду "Промінець Надії".

Враховуючи викладене, керуючись статтями 314, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

засудив:
затвердити угоду від 29 квітня 2015 року про примирення між представником потерпілого благодійного фонду "Промінець Надії" - ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 29 квітня 2015 року покарання у виді громадських робіт строком двісті годин.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази повернути потерпілому - благодійному фонду "Промінець Надії".

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1