Дата документу Справа № 336/6533/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/6533/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/158/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000314 від 4 липня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Завадинці Городоцького району Хмельницької області, громадянина України, який має середню освіту, працює водієм АТП №12329, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
10 грудня 2014 року на адресу апеляційного суду надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 з апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року, яким під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 затверджено угоду про примирення від 31 жовтня 2014 року, укладену між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим, і ОСОБА_6 призначено покарання за ч.1 ст.286 КК України у вигляді 1 року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 рік, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді особистого зобов`язання. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказаний вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. В обґрунтування своїх вимог вказує на неврахування судом при вирішенні питання про затвердження угоди про примирення специфіки об`єкта посягання під час вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки у злочинах, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси, зокрема безпека руху та експлуатації транспорту, а спричинена конкретним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди не допускається.

У запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_10 , посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за наступних викладених в обвинувальному акті обставин.

3 липня 2014 року приблизно о 21-55 год. водій ОСОБА_6 , керуючи пасажирським мікроавтобусом Богдан, р/н НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїжджій частині вул.Пархоменко від вул.Полякова в напрямку вул.Бочарова, зупинив керований ним мікроавтобус для висадки пасажирів на спеціально обладнаній зупинці громадського транспорту Низова, що по вул.Пархоменко в м.Запоріжжя. В салоні мікроавтобуса в якості пасажира перебувала ОСОБА_10 .

Знаходячись на вищевказаній зупинці громадського транспорту водій ОСОБА_6 відчинив передні та задні двері мікроавтобуса, після чого з нього почали виходити пасажири, серед яких і ОСОБА_10 , що здійснювала вихід через задні двері мікроавтобуса.

Під час виходу пасажира ОСОБА_10 водій ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог п.10.1 ПДР України, закрив двері, защемивши сумку та праву руку потерпілої і почав рух вперед.

Результатом допущених водієм ОСОБА_6 порушень ПДР України стало короткочасне волочіння пасажира ОСОБА_10 за мікроавтобусом та її послідуюче падіння.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №3217 М від 30 липня 2014 року, отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, що не є небезпечними для життя, але є такими, що спричинили довгостроковий розлад здоров`я, більш ніж 21 день.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 , який вважав оскаржуваний вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, розглядаючи провадження у межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються в т.ч. формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, докази на підтвердження встановлених судом обставин.

За змістом ч.2 ст.475 КПК України, вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

На думку колегії суддів, оскаржуваний вирок вказаним вимогам не відповідає, оскільки у вироку суд не сформулював обвинувачення, визнане доведеним і не послався на докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Окрім того, затверджуючи угоду, укладену між потерпілою та обвинуваченим, суд не звернув увагу на те, що основним безпосереднім об`єктом правопорушень, передбачених ст.286 КК України, є безпека руху й експлуатація автомобільного та деяких інших видів транспорту, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя та здоров`я особи.

Тобто, вищевказане правопорушення посягає не тільки на приватні інтереси, але значною мірою зачіпає і публічні інтереси.

Таким чином, виходячи з положень ч.3 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення у провадженнях про вказані кримінальні правопорушення, не допускається, на що обґрунтовано вказав прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є істотними, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ст.ст.409, 412 КПК України, оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Оскільки усунути вказані недоліки при апеляційному розгляді неможливо, провадження підлягає направленню до суду першої інстанції для розгляду в загальному порядку.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, а також положення ст.416 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року, яким під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 затверджено угоду про примирення від 31 жовтня 2014 року, укладену між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 , та останньому призначено покарання за ч.1 ст.286 КК України із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законно сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4