Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Слинька С. С.,суддів
Дембовського С. Г., Крижановського В.
Я.,при секретаріза участю прокурора
Гладкіх Л. М.,Деруна А. І.розглянула в
судовому засіданні в м. Києві 13
листопада 2014 року кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань №
0002133, за касаційними скаргами
захисника засудженого ОСОБА_6 -
адвоката ОСОБА_7 та представника
цивільного відповідача державного
закладу «Іллічівська басейнова
лікарня на водному транспорті
Міністерства охорони здоров'я України»
на вирок Іллічівського міського суду
Одеської області від 14 березня 2014 року
та ухвалу Апеляційного суду Одеської
області від 10 липня 2014 року за
обвинуваченням

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Баку
Республіки Азербайджан, жителя
АДРЕСА_1, такого, що судимостей не мав.

Вироком Іллічівського міського суду
Одеської області від 14 березня 2014 року,
залишеним без зміни Апеляційним судом
Одеської області від

10 липня 2014 року, ОСОБА_6 засуджено за ч. 2
ст. 286 КК України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 4 роки з
позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк 3 роки.

Також цим вироком вирішено заявлені у
справі цивільні позови та постановлено
стягнути:

- на користь ДЗ «Іллічівська басейнова
лікарня на водному транспорті МОЗ
України» з ОСОБА_6 на відшкодування
матеріальної шкоди 24 290,24 грн;

- на користь ОСОБА_8 на відшкодування
моральної шкоди з ДЗ «Іллічівська
басейнова лікарня на водному
транспорті МОЗ України» - 150 000 грн, з
ПрАТ «Українська пожежно-страхова
компанія» - 5000 грн, на відшкодування
матеріальної шкоди з ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» - 54 159,67 грн;

- на користь ОСОБА_9 з ДЗ «Іллічівська
басейнова лікарня на водному
транспорті МОЗ України» на
відшкодування моральної шкоди - 150 000
грн, витрати на правову допомогу - 14 520
грн, з ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» на
відшкодування матеріальної шкоди - 5000
грн;

- на користь ОСОБА_10 з ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» на
відшкодування моральної шкоди - 5000 грн,
з ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на
водному транспорті МОЗ України»: на
відшкодування матеріальної шкоди -
8029грн, грошове утримання по втраті
годувальника у розмірі 1218 грн
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, на відшкодування витрат на
правову допомогу 4800 грн.

Згідно з вироком
міського суду ОСОБА_6 засуджено за те,
що він 05 червня 2013 року приблизно о 23.57
год., керуючи автомобілем швидкої
допомоги «HONDA HIACE», державний номерний
знак НОМЕР_1, перебуваючи на дорозі з
двостороннім рухом, напрямки якої
розділені подвійною суцільною лінією
дорожньої розмітки, напроти будинку №
19 перед початком руху з правої смуги
вул. 1-го Травня у м. Іллічівську в
напрямку від К. Маркса до с. Молодіжного
Овідіопольського району Одеської
області, не переконавшись, що його
маневр буде безпечним та не створить
перешкоди іншим учасникам руху, будучи
неуважним, порушив вимоги пунктів 2.3,
10.1, 10.4, 10.6, 11.4, 34 Правил дорожнього руху
України, почавши рух службового
автомобіля з паркувальної кишені,
перед маневром завчасно не зайняв
відповідне крайнє положення на
проїзній частині, виконуючи розворот
ліворуч поза перехрестям з правої
смуги, для забезпечення безпеки
дорожнього руху не звернувся за
допомогою до інших осіб, не
переконавшись у відсутності
транспорту виїхав на ліву смугу
попутного напрямку, не надавши дорогу
мотоциклу «HONDA HORNET 250 MC 31», державний
номерний знак НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_12, який рухався у лівій смузі,
унаслідок чого сталося зіткнення
вказаних транспортних засобів.

У результаті цієї
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12
отримав тілесні ушкодження, від яких
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер, а пасажир мотоциклу
ОСОБА_8 - тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційних скаргах:

- захисник засудженого просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та закрити кримінальне провадження
щодо ОСОБА_6 за відсутністю в його діях
складу кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КПК України,
оскільки на переконання сторони
захисту між протиправними діями
засудженого та наслідками, що настали
відсутній прямий причинно-наслідковий
зв'язок;

- представник цивільного відповідача
просить скасувати оскаржувані судові
рішення в частині вирішення цивільних
позовів та призначити новий розгляд в
суді першої або апеляційної інстанції
в порядку цивільного судочинства,
посилаючись при цьому на невірне та
несправедливе визначення сум, які
постановлено судом стягнути на
відшкодування шкоди на користь
потерпілих осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи прокурора, який заперечив проти
задоволення касаційних скарг та просив
залишити без зміни оскаржувані судові
рішення, перевіривши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши доводи, наведені у скарзі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційні скарги слід залишити без
задоволення.

Доводи захисника про те, що кримінальне
провадження щодо його підзахисного
підлягає закриттю у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
інкримінованого йому правопорушення,
безпідставні та спростовуються
матеріалами кримінального
провадження.

Відповідно до положень ст. 433 КПК
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин і не
має права досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
оскарженому судовому рішенні,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Тобто, при касаційному розгляді
кримінального провадження колегія
суддів виходить із фактичних обставин
вчинення кримінального
правопорушення, встановлених судом.

При цьому згідно з положеннями ст. 94 КПК
України суд під час прийняття
відповідного процесуального рішення
за своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному й
неупередженому дослідженні всіх
обставин кримінального провадження,
керуючись законом, оцінював кожний
доказ із точки зору належності,
допустимості, достовірності, а
сукупність зібраних доказів - із точки
зору достатності та взаємозв'язку.

Як видно зі змісту оскаржуваного
вироку, суд дійшов висновку про
винуватість ОСОБА_6 у порушенні правил
безпеки дорожнього руху та наявність
причинного зв'язку з наслідками, що
настали, на підставі глибокого та
детального аналізу сукупності доказів
у справі з точки зору їх належності,
допустимості, логічності та
взаємозв'язку.

Зокрема, до таких доказів належать
показання самого

ОСОБА_6, потерпілої ОСОБА_8,
безпосередніх свідків
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, а також дані
висновків судово-медичних

у тому числі комісійних),
токсилогічної, автотехнічних,
транспортно-трасологічної експертиз.

Зі встановлених судом фактичних
обставин видно, що водій

ОСОБА_6 унаслідок здійснення
забороненого Правилами дорожнього
руху України маневру розвороту
автомобіля безпосередньо цим же
автомобілем створив перешкоду для руху
мотоциклу, яким керував ОСОБА_12,
унаслідок чого сталося зіткнення
вказаних транспортних засобів, у
результаті якого ОСОБА_12 загинув, а
ОСОБА_8 - отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до даних висновку № 4521
судової автотехнічної експертизи від 22
серпня 2013 року дії водія автомобіля
були необхідними умовами виникнення
дорожньо-транспортної події і в силу
цього знаходяться в причинному зв'язку
з її настанням.

Доводи захисника про те, що оскільки
відповідно до висновку

№ 4521 судової автотехнічної експертизи
від 22 серпня 2013 року за умови руху
мотоцикла зі швидкістю 60 км/год його
водій мав технічну можливість
запобігти пригоді, то за таких умов
саме невиконання ОСОБА_12 вимог правил
безпеки руху і потягло за собою
виникнення дорожньо-транспортної
пригоди, і за відсутності в діях водія
мотоцикла порушень встановлених
правил ця пригода не відбулася,
унаслідок чого у діях ОСОБА_6 взагалі
відсутній причинний зв'язок зі
шкідливими наслідками, що настали та
зіткненням автомобіля і мотоцикла, є
неспроможними.

Так, при вирішенні питання про
причинний зв'язок враховується
наявність у водія за конкретних
обставин технічної можливості
уникнути шкідливого наслідку, при
цьому не виключається, що суспільно
небезпечні наслідки сталися внаслідок
порушень, які вчинили як водій
мотоцикла, так і водій автомобіля. При
цьому, кожен з них має нести
відповідальність за наявності у їх
діях складу кримінального
правопорушення, а порушення загиблим
правил дорожнього руху не є підставою
для закриття кримінального
провадження щодо ОСОБА_6

Таким чином, оскільки здійснення
ОСОБА_6 забороненого маневру
автомобілем і стало безпосередньою
причиною виникнення аварійної
ситуації, то висновок суду про
наявність причинного зв'язку між
порушеннями правил безпеки руху ОСОБА_6
і наслідками, що настали у виді
дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, наведені доводи захисника за
своєю природою є припущеннями, якими
суд при постановленні рішення
керуватися не має права, оскільки
відповідно до вимог ст. 370 КПК України
судове рішення має бути належним чином
обґрунтованим, тобто ухвалене судом на
підставі об'єктивно з'ясованих
обставин, які підтверджені доказами,
дослідженими під час судового розгляду
та оціненими судом відповідно до цього
ж Кодексу.

Оскільки в ході досудового та судового
розгляду кримінального провадження
було встановлено, що водій ОСОБА_6
порушив правила дорожнього руху,
результатом чого стала
дорожньо-транспортна пригода, у якій
одна людина загинула, а інша - отримала
тілесні ушкодження, то судом також було
правильно встановлено наявність у діях
ОСОБА_6 складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України.

Отже, підстави для закриття
кримінального провадження за
відсутністю складу злочину в діях
ОСОБА_6, на які посилається захисник,
відсутні.

Що стосується покарання, призначеного
ОСОБА_6, то воно обрано судом відповідно
до вимог закону в межах санкції статті,
яка передбачає вчинення злочину, за
який його було засуджено.

Підстав вважати призначене ОСОБА_6
покарання несправедливим, унаслідок
його суворості чи підстав для його
пом'якшення, колегія суддів не вбачає.

Крім того, доводи представника
цивільного відповідача

ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на
водному транспорті Міністерства
охорони здоров'я України» про
неправильне вирішення заявлених у
справі цивільних позовів також
виявилися безпідставними.

Так, при визначенні розміру
відшкодування необхідно враховувати
принципи розумності і справедливості.
Вирішуючи спір, суду слід звернути
увагу, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
визначається залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану.

Як видно з матеріалів справи та текстів
оскаржуваних судових рішень, вирішуючи
цивільні позови у справі суд взяв до
уваги наведені положення закону, всі
конкретні обставини справи, непоправні
наслідки, що настали унаслідок
кримінального правопорушення, а також
ступінь винуватості у його настанні
кожного учасника
дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, з огляду на фактичні обставини
справи, наслідки, що настали,
оскаржувані судові рішення в частині
вирішення цивільних позовів ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є правильними, а
підстави для їх скасування відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, які би
перешкодили чи могли перешкодити суду
повно й усебічно розглянути справу і
постановити законне, обґрунтоване та
справедливе рішення,

у справі не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Іллічівського міського суду
Одеської області від 14 березня 2014 року
та ухвалу Апеляційного суду Одеської
області від 10 липня

2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6
залишити без зміни, а касаційні скарги
захисника ОСОБА_7 та представника
цивільного відповідача державного
закладу «Іллічівська басейнова
лікарня на водному транспорті
Міністерства охорони здоров'я України»
- без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________С. С. Слинько __________________С. Г.
Дембовський_________________В. Я.
Крижановський