Провадження №11-кп/792/171/15 року Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 684/909/14-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст. 153 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
малолітньої потерпілої ОСОБА_8 ,
представників малолітньої
потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
педагога ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13
розглянула у закритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000631 від 04 липня 2013 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_13 та в його інтересах захисника ОСОБА_12 на вирок Старосинявського районного суду від 25 грудня 2014 року,-
В с т а н о в и л а:
Цим вироком:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Знаменка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, згідно ст.89 КК України не судимого, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.
Запобіжний захід ОСОБА_13 до вступу вироку в закону силу залишено попередній тримання під вартою.
Строк покарання ОСОБА_13 визначено рахувати з 04 липня 2013 року.
Стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_8 15000 грн. моральної шкоди.
Питання про речові докази вирішено на підставі ст. 100 КПК України.
За вироком суду, близько 16 години 03 липня 2013 року обвинувачений ОСОБА_13 в житловому будинку по АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що в кімнату, де він постійно проживав, зайшла племінниця його вітчима - малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щоб взяти у нього диск із записами мультфільмів, вчиняючи щодо неї обманні дії та використовуючи її малолітній вік, внаслідок чого вона не могла розуміти характеру та значення вчинюваних з нею дій, задовольнив статеву пристрасть неприродним способом шляхом орогенітального контакту.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_13 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення.
Стверджує, що вказаного злочину він не вчиняв, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та матеріалам кримінального провадження. При цьому зазначає, що ОСОБА_14 забігла до нього у кімнату за диском в той час коли він переодягався і стояв оголений, через це він крикнув до неї, щоб вона закрила очі і вийшла з кімнати, що вона і зробила. Будь якого контакту між ними не було.
Зазначає, що викладені ним обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, показаннями дідуся ОСОБА_15 , який показав, що після того як ОСОБА_16 вибігла з кімнати ОСОБА_13 ні на що йому не скаржилась і поводила себе просто як звичайна дитина. Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтвердили, що ОСОБА_19 ніколи на нього не скаржилась і у його поведінці по відношенню до останньої нічого неадекватного чи дивного не було. Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 підтвердили інформацію щодо його адекватності та відсутності у його поведінці злочинних проявів.
На думку обвинуваченого, показання ОСОБА_19 могли бути словами сторонніх осіб, оскільки вона схильна до наслідування авторитетів і в неї переважає ігрова діяльність.
Також вважає, що судом призначено покарання без врахування всіх пом`якшуючих обставин.
Захисник ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі також просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення. А у задоволенні цивільного позову відмовити.
Стверджує, що судом не взято до уваги те, що за результатами жодної із проведених експертиз не підтверджено наявність будь-якої спільної групової, видової приналежності виділень, тканин, отриманих від обвинуваченого ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_8 .
Згідно висновку медичної експертизи №123 у ОСОБА_24 не зафіксовано будь-яких тілесних ушкоджень, характерних для статевих злочинів.
Також відсутні будь-які докази, які б підтвердили інформацію про застосування до ОСОБА_24 фізичного насильства чи погрози його застосування зі сторони ОСОБА_25 .
Окрім того, посилається на порушення права обвинуваченого на захист.
Також, звертає увагу на те, що під час розгляду кримінального провадження в Старокостянтинівському районному суді цивільний позов не заявлявся і цивільним позивачем не надано доказів для підтвердження факту завдання втрат немайнового характеру, прояву моральної шкоди, наявності причинно наслідкового зв`язку.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті оскаржуваного судового рішення з коротким викладом доводів апеляційних скарг сторони захисту, пояснення обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника про необхідність закриття кримінального провадження за відсутності події кримінального правопорушення, думку прокурора щодо законності і обґрунтованості вироку місцевого суду та безпідставності вимог процесуальних опонентів, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, надавши обвинуваченому можливість виступу в судових дебатах та останньому слові, колегія суддів вважає за необхідне вирок місцевого суду залишити без змін, а апеляційні скарги сторони захисту без задоволення.
Висновки місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені та правильно оцінені та, на думку колегії суддів, стороною захисту не спростовані.
Зібрані досудовим слідством докази, які всебічно досліджені місцевим судом та перевірені апеляційною інстанцією в сукупності, вказують на вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України, а саме задоволення статевої пристрасті неприродним способом з використанням безпорадного стану потерпілої, вчинене щодо малолітньої особи.
Доводи сторони захисту про відсутність самої події кримінального правопорушення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_13 , колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони суперечать встановленим у справі обставинам, дослідженим під час судового розгляду, яким суд дав належну оцінку.
На підтвердження встановлених фактичних обставин, які у повному обсязі відтворюють картину події та викривають обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого злочину, місцевий суд обґрунтовано послався на дані, що містяться в показаннях малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , показання, надані в суді свідками ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , висновок судово-психіатричної експертизи.
Так, із показань малолітньої потерпілої ОСОБА_8 досліджених місцевим судом та повторно перевірених апеляційним судом, вбачаються обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим. Зокрема, малолітня потерпіла ОСОБА_8 в апеляційному суді показала, що коли вона зайшла в кімнату обвинуваченого ОСОБА_13 та попросила диск, останній їй відповів, що у нього для неї є сюрприз і наказав їй закрити очі та відкрити рота, що вона й зробила, сподіваючись, що сюрпризом може бути іграшка. Після цього обвинувачений ввів їй в рот свій статевий орган. Вона, злякавшись, сплюнула та швидко вибігла з кімнати, відразу розповівши про все що сталося своїй бабусі ОСОБА_17 .
Колегія суддів знаходить обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав не довіряти таким показанням малолітньої потерпілої щодо факту задоволення обвинуваченого з нею статевої пристрасті неприродним способом, оскільки вони повністю узгоджуються із висновком додаткової амбулаторної судово-психіатричної експертизи №252 від 31 березня 2014 року, відповідно до якого малолітня ОСОБА_8 , з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей, рівня розумового розвитку, не могла нафантазувати та уявити надані нею показання.
Крім того, правдивість показань малолітньої потерпілої ОСОБА_8 також підтверджуються даними акту №5 від 25 липня 2013 року, складеного експертами під час проведення первинної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи, в ході якої потерпіла детально розповідала обставини злочину, які повністю узгоджуються із її подальшими показаннями, наданими в апеляційному суді.
Також об`єктивність показань малолітньої потерпілої ОСОБА_8 щодо факту задоволення з нею статевої пристрасті неприродним способом підтверджується і показаннями інших свідків, допитаних в місцевому суді, а саме:
· показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що дійсно 03 липня 2013 року близько 16 години її внучка ОСОБА_8 розповіла про те, які саме дії сексуального характеру вчинив щодо неї обвинувачений ОСОБА_13 ;
· показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що в автобусі по дорозі до ОСОБА_17 , з метою забрати правнучку ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_13 просив у неї вибачення, а в подальшому, ще й погрожував фізичною розправою, якщо вона звернеться до працівників міліції з даного приводу.

Покладені в основу обвинувального вироку докази сумніву не викликають, їх сукупністю спростовуються доводи обвинуваченого, наведені в апеляційній скарзі, про непричетність його до вчинення вказаного кримінального правопорушення.
З урахуванням усього викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив всі обставини справи, оцінивши здобуті і досліджені в ході судового засідання докази в їх сукупності, які не викликають сумніву в їх об`єктивності і достовірності і є достатніми, у зв`язку з чим обґрунтовано дійшов висновку про винність ОСОБА_13 в задоволенні статевої пристрасті неприродним способом з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчиненим щодо малолітньої, правильно кваліфікувавши його дії за ч.3 ст.153 КК України.
Доводи сторони захисту про відсутність у потерпілої ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень, характерних для статевих злочинів, фізичного насильства чи погрози його застосування зі сторони ОСОБА_13 , є недоречними, так як обвинуваченому інкримінується органами досудового слідства вчинення злочину з використанням безпорадного стану потерпілої, а не насильства.
Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 13.05.2008 року "Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи" задоволення статевої пристрасті неприродним способом вважається закінченим злочином з початку здійснення дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення статевої пристрасті неприродним способом. При цьому не має значення, чи закінчила винна особа статевий акт у фізіологічному розумінні.
Тому доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він не вчиняв злочину, за який його засуджено, та не мав умислу на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, на увагу не заслуговують, оскільки усі наведені вище докази спростовують його твердження та доводять факт вчинення дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення статевої пристрасті неприродним способом з використанням безпорадного стану потерпілої, вчинене щодо малолітньої особи.
Призначене ОСОБА_13 покарання, на думку колегії суддів, відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст.65 КК України та Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (із наступними змінами та доповненнями), є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Суд належним чином урахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу винного, який в силу ст.89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, та призначив покарання ОСОБА_13 в межах мінімального розміру, передбаченого у санкції ч.3 ст.153 КК України.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає, з огляну на обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутності в обвинуваченого розкаяння у скоєному, намагання уникнути відповідальності.
Наведені дані в їх сукупності, а також позиція законного представника малолітнього потерпілого по справі, на думку колегії суддів, свідчать про те, що в даному випадку обвинувачений може бути виправлений в умовах реального відбуття покарання пов`язаного з ізоляцією його від суспільства.
Цивільний позов вирішено відповідно до вимог закону, з урахуванням всіх обставин справи. Судом взято до уваги висновок судово-психіатричної експертизи щодо потерпілої, враховано глибину, характер та обсяг душевних, психічних страждань малолітньої потерпілої, настання негативних наслідків для психічного здоров`я дитини, отриманого внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_13 .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_13 , в апеляційному порядку не виявлено.
Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -
П о с т а н о в и л а:
Вирок Старосинявського районного суду від 25 грудня 2014 року щодо ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та в його інтересах захисника ОСОБА_12 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_13 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .