Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/496/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.07.2015 року м. Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

захисника адвоката - ОСОБА_9

захисника адвоката - ОСОБА_10

захисника адвоката - ОСОБА_11

законного представника обвинуваченого

ОСОБА_12

обвинуваченого - ОСОБА_13

обвинуваченого - ОСОБА_14

обвинуваченого - ОСОБА_15

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0003559 стосовно обвинувачених ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та неповнолітнього ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.03.2015 рокуяким,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
14.04.2014 року Новоукраїнський районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання :
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
- за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до даного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2014 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
Стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_16 4400 грн. завданої матеріально шкоди, на користь ОСОБА_17 1499 грн. 91 коп. завданої матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_13 на користь держави 835 грн. 68 коп. судових витрат.,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Іванівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
19.08.2014 року Новоукраїнський районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
На підставі ст. 71, 72 КК України до даного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Новоукраїнського районного суду від 19.08.2013 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Стягнуто з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_7 8190 грн. матеріальної шкоди, та 5000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_14 на користь держави 393 грн. 12 коп. судових витрат,
неповнолітнього ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_15 від відбування призначеного покарання звільнено і встановлено іспитовий строк 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Стягнуто з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_8 3134 грн. 81 коп. матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_15 на користь держави 196 грн. 56 коп. судових витрат.
На підставі ст. 100 КПК України, вирішено долю речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_13 визнаний винним та засуджений за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, тобто кримінальні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.
Вироком суду ОСОБА_14 визнаний винним та засуджений за відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 186 КК України.

Вироком суду неповнолітній ОСОБА_15 визнаний винним та засуджений за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.

Обвинувачені вчинили кримінальні правопорушення за таких обставин.

Так, 20.06.2014 року близько 11.40 год., ОСОБА_13 знаходився неподалік будівлі ОЦДЮТ, що розташований по вул. Калініна м. Кіровограда та побачив раніше невідому йому неповнолітню потерпілу ОСОБА_18 , на шиї якої знаходився, належний їй, золотий ланцюжок з підвіскою в вигляді «рибки». В цей момент у ОСОБА_13 , виник умисел на відкрите викрадення вказаного майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано. повторно, з корисливих спонукань, ОСОБА_13 підійшов до потерпілої ОСОБА_18 , з спереду з правого боку, та схопив своєю рукою за золоту підвіску в вигляді «рибки» який знаходився на шиї у потерпілої, та відкрито, шляхом ривка, заволодів золотою підвіскою 585 проби, вагою 1,38 грами, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1308 від 10.07.2014 року складає 483,00 гривень.

З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_13 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_18 матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є грабіж, вчинений повторно.

Крім того, 19.06.2014 року близько 12.45 год., ОСОБА_13 знаходився неподалік будівлі ОЦДЮТ, що розташований по вул. Калініна м. Кіровограда та побачив раніше невідому йому потерпілу ОСОБА_17 , на шиї якої знаходився належний їй золотий ланцюжок з підвіскою в вигляді «Ніфертіті». В цей час у ОСОБА_13 , виник умисел на відкрите викрадення вказаного майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано. повторно, з корисливих спонукань, ОСОБА_13 підійшов до потерпілої ОСОБА_17 , з спереду з правого боку, та схопив своєю рукою за золотий ланцюжок який знаходився на шиї у потерпілої, та відкрито, шляхом ривка, заволодів золотим ланцюжком 585 проби, вагою 3 грами, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 635 від 09.07.2014 року складає 1499,91 грн.

З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_13 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є грабіж, вчинений повторно.

Крім того, 19.06.2014 року близько 14.30 год., ОСОБА_13 знаходився по вул. Нейгауза м. Кіровограда, де він побачив раніше невідому йому потерпілу ОСОБА_19 , на шиї якої знаходився належний їй золотий ланцюжок з підвіскою. В цей час у ОСОБА_13 , виник умисел на відкрите викрадення вказаного майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано. повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи та самозбагачення, він почав спостерігати за напрямком пересування раніше невідомої йому жінки та зрозумівши рух останній наздогнав її. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний, умисний намір 19.06.2014 року біля 14.40 год., коли потерпіла ОСОБА_19 , знаходилась на пішохідному переході на АДРЕСА_5 , ОСОБА_13 наблизився до ОСОБА_19 та відкрито шляхом ривка намагався заволодіти належним ОСОБА_19 золотим ланцюжком, 585 проби, вагою 5,95 грами, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 636 від 09.07.2014 складає 2974,82 гривні, однак зрозумівши те, що золотий ланцюжок йому не вдалось розірвати, та побоюючись бути викритим, ОСОБА_13 з місця вчинення злочину зник.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якогозакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Крім того, 19.06.2014 року близько 18.45 год., ОСОБА_13 знаходився в «Ковалівському парку» м. Кіровограда та побачив раніше невідому йому потерпілу ОСОБА_16 , яка рухалась йому на зустріч, на шиї якої знаходився належний їй золотий ланцюжок з підвіскою в вигляді "кола з перлиною". В цей час у ОСОБА_13 , виник умисел на відкрите викрадення вказаного майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано, повторно, з корисливих спонукань, ОСОБА_13 рухаючись на зустріч потерпілій ОСОБА_16 , підійшов до неї, та схопив своєю рукою за золотий ланцюжок який знаходився на шиї у потерпілої, та відкрито, шляхом ривка, заволодів золотим ланцюжком 585 проби, вагою 7 грамів, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 662 від 16.07.2014 року складає 3850,00 гривень та золотою підвіскою 585 проби вагою 1 грам вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 662 від 16.07.2014 року складає 550,00 гривень.
З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_13 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_16 , матеріальну шкоду на загальну суму 4400,00 гривень.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є грабіж, вчинений повторно.
Крім того, 02.06.2014 року, близько 16:00 год., неповнолітній ОСОБА_20 та ОСОБА_14 знаходились на перехресті вулиць Кірова та Великої Пермської у м. Кіровограді де побачили раніше невідому їм потерпілу ОСОБА_7 , на шиї якої знаходився золотий ланцюжок з хрестиком. У цей момент у ОСОБА_14 виник умисел на відкрите викрадення вказаного золотого ланцюжка. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано, попередньо домовившись з неповнолітнім ОСОБА_15 щодо обставин скоєння кримінального правопорушення, при цьому розподіливши ролі, а саме те що ОСОБА_14 шляхом ривка, викрадає золотий ланцюжок належний потерпілій ОСОБА_7 , а неповнолітній ОСОБА_15 , буде знаходитись поряд про всяк випадок, а після вдалого вчинення кримінального правопорушення, вони разом, розподілять викрадене майно. Після цього, за вищезазначеної домовленості ОСОБА_14 підійшов з боку зі спини до потерпілої ОСОБА_7 ,та умисно, відкрито, із корисливих спонукань, з метою власної наживи, шляхом ривка, при цьому спричинивши потерпілій ОСОБА_7 , тілесні ушкодження в вигляді садна на шиї справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 558 від 04.06.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, викрав зазначений золотий ланцюжок 585 проби, вагою 15,51 грам, довжиною 50 сантиметрів, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 638 від 08.07.2014 року складає 7754,53 гривні та золотий хрестик 585 проби, вагою 0,87 грами вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 638 від 08.07.2014 року складає 434,97 гривень.
З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_14 разом з неповнолітнім ОСОБА_15 зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 8189,50 гривень.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_14 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
Крім того, 12.06.2014 року близько 17.20 год., ОСОБА_14 , знаходився біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , та побачив раніше невідому йому потерпілу ОСОБА_21 , на шиї якої знаходився належний їй золотий ланцюжок з хрестиком. В цей час у ОСОБА_14 , виник умисел на відкрите викрадення вказаного майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано. повторно, з корисливих спонукань, ОСОБА_14 , підійшов до потерпілої ОСОБА_21 , з спереду з правого боку, та схопив своєю рукою за золотий ланцюжок який знаходився на шиї у потерпілої, та відкрито, шляхом ривка, заволодів золотим ланцюжком 585 проби, вагою 10 грамів, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 671 від 18.07.2014 року складає 5500,00 гривень та хрестик з золота 585 проби вагою 3 грами, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 671 від 18.07.2014 року складає 1650,00 гривень
З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_14 , зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_21 , матеріальну шкоду на загальну суму 7150,00 гривень.
Тим самим, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_14 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Крім того, 05.06.2014 року, близько 16:30 год., неповнолітній ОСОБА_15 знаходився на вулиці Кірова м. Кіровограда неподалік «Кіровського мосту» де побачили раніше невідому йому потерпілу ОСОБА_8 , на шиї якої знаходився золотий ланцюжок з хрестиком. У цей момент у ОСОБА_15 виник умисел на відкрите викрадення вказаного золотого ланцюжка з хрестиком. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано, підійшов з боку до потерпілої ОСОБА_8 , та умисно, відкрито, із корисливих спонукань, з метою власної наживи, шляхом ривка зірвав золотий ланцюжок з хрестиком, при цьому спричинивши потерпілій ОСОБА_8 , фізичну біль, викрав зазначений золотий ланцюжок 585 проби, довжино. 45 см.,вагою 4,27 грам, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 637 від 08.07.2014 року складає 2134,87 гривні та золотий хрестик 585 проби, вагою 2 грами вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 637 від 08.07.2014 року складає 999,94 гривень.
З місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник, отриманим злочинним шляхом майном розпорядився на власний розсуд.
Тим самим своїми умисними протиправними діями неповнолітній ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Не погоджуючись з вказаним вироком суду обвинувачений ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду щодо нього змінити, пом`якшивши йому покарання, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України та призначивши покарання у мінімальному розмірі за санкцією ч. 2 ст. 186 КК України. Разом з тим, просить пом`якшити йому покарання призначене за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Також, просить на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Свої доводи мотивує тим, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є надто суворим, так як, він як особа, характеризується з позитивної сторони, має місце постійного проживання, має бабусю, яка потребує допомоги та піклування. Окрім цього, вказує що при скоєнні кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_19 , золотий ланцюжок залишився у потерпілої, внаслідок чого просить врахувати положення ч. 2 ст. 15 КК України та 66 КК України. Разом з тим зазначає, що обставинами які пом`якшують його покарання є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставини які обтяжують покарання відсутні. Також, вказує, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, а не тяжкий.
Обвинувачений ОСОБА_14 , теж не погоджується з вироком суду і подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок районного суду та перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України, у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_21 він скоював.
В обгрунтування своїх апеляційних тверджень вказує, що по епізоду 02.06.2014 року, близько 16:00 год. викрадення шляхом ривка золотого ланцюжка належного потерпілій ОСОБА_7 ним та ОСОБА_15 , він його не зривав. По епізоду викрадення шляхом ривка золотого ланцюжка, 12.06.2014 року близько 17.20 год., у потерпілої ОСОБА_21 , апелянт зазначає, що експертиза вартості золотого виробу проводилась за фотокарткою ОСОБА_21 , а також, що потерпіла не надала жодних доказів існування в неї золотого ланцюжка і що на сьогоднішній день невідомо де знаходиться прикраса. Також, вказує, що його впізнання ОСОБА_22 матір`ю потерпілої ОСОБА_21 є сумнівним, що не враховано районним судом. Разом з тим, апелянт стверджує, що висновки суду першої інстанції містять суттєві протиріччя, а саме: при допиті свідка ОСОБА_7 , остання вказала, що не бачила хто зірвав ланцюжок, а в протоколі впізнання від 20.06.2014 року, показала що це був ОСОБА_14 , мати потерпілої померлої ОСОБА_21 , ОСОБА_22 у протоколі впізнання від 20.06.2014 року вказала що з її дочки зірвав золотий ланцюжок ОСОБА_14 і в жодне з засідань не з`явилась, а суд при сумнівних доказах, таких як впізнання по фотокартці повинен був заслухати свідка у судовому засіданні, а за їх відсутності понятих, які були присутні при впізнанні ОСОБА_14 .
В апеляційній скарзі на вказаний вирок суду прокурор просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання за вказаною статтею у виді позбавлення волі строком на 5 років і на підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19.08.2013 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. Разом з тим, прокурор просить цивільний позов потерпілої ОСОБА_18 на суму 1476 грн., задовольнити в повному обсязі, а в іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Свої апеляційні вимоги, мотивує тим, що під час судового розгляду даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_18 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_13 про стягнення матеріальних збитків в сумі 1476 грн. заподіяних під час спроби викрадення ланцюжка обвинуваченим ОСОБА_13 , який його розірвав, що підтвердив у судовому засіданні і сам обвинувачений.
Разом з тим, прокурор у своїй апеляційній скарзі зазначає, що в порушення вимог ст. 374 КПК України районний суд у вироку не зазначив про прийняте рішення щодо задоволення, відмови або залишення без розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_18 .
Окрім цього, апелянт вважає, що покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_14 не відповідає вимогам ст. 65 КК України та суперечить вимогам п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», так як, при призначенні покарання ОСОБА_14 судом першої інстанції не враховано, що останній раніше судимий, вчинив два нових тяжких злочини під час іспитового строку, у вчиненні кримінальних правопорушень не розкаявся. Разом з тим, апелянт зазначає, що під час досудового розслідування так і під час судового розгляду не відшкодовано матеріальні та моральні збитки потерпілим, думку потерпілої ОСОБА_7 , яка наполягала на суворому покаранні районним судом не враховано.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який в судових дебатах підтримав свою апеляційну скаргу, обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які підтримали свої апеляційні скарги, обвинуваченого ОСОБА_15 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_15 ОСОБА_12 їх захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , дослідивши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України встановлено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Як передбачено ч. 1 ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

У частині 2 статті 338 КПК України зазначено, що дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції прокурор змінив пред`явлене обвинувачення ОСОБА_14 та неповнолітньому ОСОБА_15 та відповідно до ст. 341 КПК України подав до суду змінений обвинувальний акт (т. 5 а.п. 40-48), копії якого отримали потерпіла ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_15 та його представник ОСОБА_12 , захисник- адвокат ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_14 , захисник-адвокат ОСОБА_23 (т.5 а.п. 49-54).

Проте у порушення вимог ст. 338 КПК України змінений обвинувальний акт не був вручений обвинуваченому ОСОБА_13 , захиснику-адвокату ОСОБА_10 , потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 та її представнику ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 .Також в матеріалах справи відсутні дані про направлення зміненого обвинувального акту вказаним особам.

Згідно частин 3,4 ст. 338 КПК України якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі та роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення.

Проте, суд в порушення вказаних вимог кримінально-процесуального закону не роз`яснив потерпілій ОСОБА_8 її право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, та обвинуваченим ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , що вони будуть захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, що вбачається з журналу судових засідань від 12.02.2015 року та 20.02.2015 року та його запису на технічному носії (т.5 а.п.55-56,68-70) .

Зважаючи на викладене, зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції при здійсненні судового провадження, колегія суддів відносить до істотних порушень, що згідно вимог ч.1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 цього ж закону - підставами для скасування вироку суду.

Істотні порушення вимог процесуального закону відповідно до ст. 415 КПК України є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Таким чином, виходячи із передбачених ст. ст. 7, 9 КПК України загальних засад кримінального провадження, положень ст.409, 412, 415 КПК України, з метою забезпечення обвинуваченим реалізації їх права на захист, права сторін провадження на справедливий судовий розгляд та на оскарження процесуальних рішень, дотримання принципу змагальності сторін та свободи подання ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, колегія суддів дійшла до висновку про те, що ухвалений вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 березня 2015 року стосовно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , неповнолітнього ОСОБА_15 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

В ході нового судового розгляду суду необхідно суворо дотримуватись вимог КПК України, усунути порушення, зазначені у даній ухвалі, ретельно перевірити зібрані у справі докази щодо їх належності та допустимості, з урахуванням доводів прокурора, потерпілих, обвинувачених та їх захисників, надати належну оцінку всім доказам та постановити законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване судове рішення.

Оскільки, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, у зв`язку з чим апеляційні скарги задовольняє частково.

При цьому, враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку щодо необхідності скасування вироку районного суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, а також беручи до уваги, щодо обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою та наявності ризиків передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були при обранні запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки вказаний запобіжний захід зможе забезпечити виконання останніми процесуальних обов`язків.
Разом з тим, міру запобіжного заходу неповнолітньому ОСОБА_15 у вигляді особистого зобов`язання, колегія суддів залишає без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 412 ч. 1, 419 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.03.2015 року стосовно обвинувачених ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та неповнолітнього ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в тому ж суді в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_13 , залишити тримання під вартою, продовживши строк його утримання на 60 днів, а саме з 17 год. 00 хв. 08.07.2015 року до 17 год. 00 хв. 05.09.2015 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_14 залишити тримання під вартою, продовживши строк його утримання на 60 днів, а саме з 17 год. 00 хв. 08.07.2015 року до 17 год. 00 хв. 05.09.2015 року.

Міру забіжного заходу ОСОБА_15 у вигляді особистого зобов`язання, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4