У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

2008 року квітня 29 дня колегія суддів судової палати з
кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого
- Ященка В.А.

суддів -
Прокопенка О.Б., Крамаренка В.І.

з участю прокурора - Кравцової Л.М.

засудженого
-ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області
від 13 лютого 2008 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженець
АДРЕСА_1мешканець АДРЕСА_2 раніше
засуджувався:

1) 27.08.2000р. Конотопським
районним судом за ст.ст.81 ч.3,140 ч.2,42
КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ¼ майна,
постановою Конотопського районного суду від 05.04.2002 року звільнений
умовно-достроково на 1 рік 9 міс. 21 день;

2) 22.09.2006р. Конотопським міськрайонним
судом за ст. 345 ч.2 КК України до 1
року 6 міс. обмеження волі із звільненням від відбування покарання на підставі
ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, -

засуджений за ч.2 ст. 345 КК України до позбавлення волі
строком на два роки шість місяців.

Доля
речових доказів судом вирішена у відповідності з вимогами ст. 81 КПК України.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено
за вчинення злочину при слідуючих обставинах :

19.10.2007 року до Конотопського МРВ УМВС України в
Сумській області відОСОБА_2 надійшла заява щодо неправомірних дій співмешканця
ОСОБА_1, яка була належним чином зареєстрована за № 4927 і начальником
Дубов'язівського відділення міліції передана для виконання дільничному
інспектору ОСОБА_3, котрий спільно із оперуповноваженими карного розшуку -
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виїхали до місця проживанняОСОБА_2 для з'ясування обставин
справи.

19.10.2007 року близько 19 години ОСОБА_1, знаходячись в будинку в
АДРЕСА_2, в якому мешкає ОСОБА_2, на прохання
дільничного інспектора ОСОБА_3 прослідувати за ним у відділення міліції
для з'ясування обставин, викладених у заявіОСОБА_2 щодо погрози фізичного
застосування насильства до неї, розуміючи, що ОСОБА_3 перебуває на службі і
виконує покладені на нього службові
обов'язки, умисно наніс працівникові міліції декілька ударів рукою в
обличчя та інші частини тіла, та не реагуючи на вимоги припинити вказані дії,
пошкодив формений одяг ОСОБА_3. Після цього, оперуповноваженими карного розшуку
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відносно ОСОБА_1 було
застосовано спецзасоби-наручники, і останній був доставлений до
Дубов'язівського відділення міліції. В результаті дій ОСОБА_1 потерпілому
ОСОБА_3 були заподіяні легкі тілесні
ушкодження.

В
поданій апеляції ОСОБА_1 вказує, що даний інцидент був спровокований
працівниками міліції, які знали про погані стосунки між ним і дільничним
інспектором, а так як він був раніше судимий, то були заінтересовані в його
засудженні. Також зазначає, що судом при призначенні покарання не взято до
уваги ряд пом'якшуючих обставин, а саме те, що він має позитивні
характеристики, поганий стан здоров'я, працює, являється єдиним годувальником в
сім'ї та на його утриманні знаходяться неповнолітній син, співмешканка, хворі
батьки, тому прохає пом'якшити призначене покарання або замінити його на
обмеження волі.

Вислухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_1, котрий
підтримав подану апеляцію, думку прокурора Кравцової Л.М. про залишення вироку
суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів судової палати з кримінальних справ не знаходить підстав до її
задоволення.

Викладені у вироку суду висновки, щодо доведеності вини
ОСОБА_1 в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного
органу, при виконанні цим працівником службових обов'язків за обставин,
викладених у вироку, підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів, які
перевірено в судовому засіданні в установленому кримінально-процесуальним
законодавством порядку.

Доводи апеляції засудженого ОСОБА_1 про здійсненні
працівниками міліції провокації відносно нього перевірялись в судовому
засіданні суду першої інстанції, і вони не знайшли свого підтвердження. Більше
того суд навів докази, якими ці доводи спростовуються.

Так сам ОСОБА_1, визнаючи вину, підтверджував, що 19 жовтня 2007 року коли
він спав у будинкуОСОБА_2 в АДРЕСА_2, і його розбудили працівники міліції, то
він декілька разів, при виниклому конфлікті, вдарив працівника міліції ОСОБА_3

Потерпілий ОСОБА_3 зазначав у судовому засіданні суду
першої інстанції, що виконуючи доручення начальника Дубов'язівського відділення
міліції і перевіряючи заявуОСОБА_2 про неправомірну поведінку та погрози
ОСОБА_1, він разом із працівниками міліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прибули до
будинкуОСОБА_2, де виявили ОСОБА_1, і при запрошенні останнього до відділення
міліції, ОСОБА_1 декілька разів вдарив його в обличчя, спричинивши тілесні
ушкодження.

Судом належним чином проаналізовані інші докази по
справі.

Зокрема,
допитані у справі свідкиОСОБА_4,ОСОБА_5 та ОСОБА_6, повністю
підтверджували покази потерпілого
ОСОБА_3

Згідно
висновку судово-медичної експертизи а.с.44 у ОСОБА_3 виявлені тілесні
ушкодження у вигляді синця на шиї зліва, які по ступеню тяжкості відносяться до
легких тілесних ушкоджень.

Винність
ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин викладених у вироку підтверджена і
іншими дослідженими судом доказами. Так, із протоколу огляду речових доказів
а.с. 92, вбачається пошкодження форменного одягу потерпілого ОСОБА_3, що мало
місце 19.10.2007р., а згідно із висновком судово-психіатричної експертизи а.с.
53-55 ОСОБА_1 інкриміноване йому діяння вчинив у стані, коли міг усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними.

Суд, зберігаючи об'єктивність та
неупередженість, проаналізувавши наявні джерела доказів у справі, дійшов до
висновку про спричинення ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень працівникові
правоохоронного органу ОСОБА_3, при виконанні цим працівником службових
обов'язків. При цьому суд, навівши відповідні мотиви у вироку, спростував
вказівки ОСОБА_1 про неправомірну поведінку працівників міліції. Так за заявою
ОСОБА_1 проводилася службова перевірка законності дій працівників міліції
а.с.116 і встановлені саме правомірні дії працівників міліції, які за скаргоюОСОБА_2
щодо неправомірних дій співмешканця ОСОБА_1, виїжджали на місце події для
з'ясування обставин скарги. Більш того і за постановою прокурора Конотопського
району а.с.126, у відношенні працівників Конотопського МРВ УМВС України в
Сумській області відмовлено у порушенні кримінальної справи за відсутності у їх
діях складу злочину.

В
зв'язку з викладеним доводи апеляції
засудженого ОСОБА_1 щодо неправомірності дій працівників міліції та їх
провокування конфлікту, являються такими, що не заслуговують на увагу.

Колегія
суддів вважає кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.345 КК України вірною.

Покарання за
зазначеним законом ОСОБА_1 судом призначено з дотриманням вимог ст.65 КК
України. При цьому враховано тяжкість вчиненого злочину, дані про особу
винного, наявність обставин, що пом'якшують покарання, в тому числі і тих на
які посилається в апеляції засуджений ОСОБА_1 За таких обставин суд першої
інстанції, аргументовано навівши відповідні мотиви, дійшов до висновку про
призначення ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі. Колегія суддів судової
палати з кримінальних справ вважає, що визначене ОСОБА_1 покарання є необхідне
й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому доводи
апеляції засудженого про неправильність призначеного покарання являються
необґрунтованими.

Порушень кримінально-процесуального закону, які б тягли
зміну чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Не знаходячи підстав до задоволення апеляції, керуючись
ст. ст. 362, 366, 377 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних
справ, -

У Х В А Л И Л
А :

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області
від 13 лютого 2008 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а
апеляцію засудженого ОСОБА_1 - без задоволення.

Головуючий
В.А. Ященко

Судді
О.Б. Прокопенко

В.І. Крамаренко