Справа № 362/231/15-к
Провадження № 1-в/362/28/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.02.2015 року
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3
представника КВІ ОСОБА_4
засудженого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові заяву засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році»
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2012 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 104, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовий строком тривалістю 2 роки і зобов,язаний не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи ,повідомляти зазначені державні органи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з,являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
З 31.01.2013 року по 29.07.2013 року перебував на обліку у Подільському РП КВІ м. Києва. 29.07.2013 року ОСОБА_5 взятий на облік Васильківським РП Фастівського МРВ КВІ УДПтС в м. Києві та Київській області .
18 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
Посилаючись на дану обставину, засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про вирішення питання застосування акту амністії щодо нього, оскільки він на час скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України був неповнолітнім, а тому на нього поширюється дія вказаного Закону.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою заяву підтримав, пояснивши, що перебував на обліку у Васильківський КВІ на час, коли вийшов Закон України «Про амністію у 2014 році», йому інспектором було про це повідомлено, він давав згоду на застосування амністії, але йому роз,яснили, що на нього дія цього Закону не поширюється тому , що в травні 2013 року він скоїв новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто під час іспитового строку. Про те, що потім були внесені зміни іншим законом в Закон про амністію, йому відомо не було, про це йому не сказав і захисник, який йому був призначений судом по другій справі, що на даний час розглядається у Шевченківському районному суді м. Києва, а він не орієнтується в Законах, тому просить продовжити строк застосування Закону України про амністію, оскільки, вважає, що строк звернення до суду з даною заявою пропущений з поважних причин, і просить застосувати щодо нього Закон України «Про амністію у 2014 році» з урахуванням відповідних змін.
В судовому засіданні представник Васильківського РП КВІ заяву підтримала, пояснивши суду, що дійсно ОСОБА_5 перебував у них на обліку з липня 2013 року. Особова справа прийшла до них з м. Києва, оскільки останній знаходився на той час в реабілітаційному центрі у Васильківському районі і проживав в м. Василькові на зйомній квартирі. Особову справу ОСОБА_5 вів інспектор, який зараз перебуває в декретній відпустці. Вона роз,яснювала йому Закон України «Про амністію у 2014 році» під дію якого він на той час (05.05.2014 року) не підпадав, оскільки скоїв новий злочин під час іспитового строку. А потім, коли були внесені зміни в зазначений Закон іншим Законом від 06.05.2014 року, дана обставина залишилась поза увагою інспектора, і таким чином, КВІ з поданням до суду про застосування амністії щодо ОСОБА_5 не звернулась, оскільки це сталося не з вини засудженого, просить його заяву задовольнити, зазначивши, що він під час перебування на обліку в ВКІ обов,язки суду виконав.
Суд, заслухавши засудженого, представника Васильківського РП КВІ, прокурора, який заперечив проти звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, оскільки вважає, що дія застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» закінчилась в липні 2014 року, дослідивши матеріали з особової справи, а саме : копію вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2012 року /а.с.2-5/ , за яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 104 , 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, що свідчить, що на час скоєння злочину в лютому 2012 року ОСОБА_5 був неповнолітнім, що вбачається і з копії його паспорта /а.с. 6/, з пояснень представника КВІ вбачається, що він покладені на нього судом обов,язки не порушував, строк звернення до суду в межах дії строку застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» порушив з поважних причин, будучи юридично не обізнаним в силу свого віку і відсутності належної правової допомоги, яку мав би отримати, маючи захисника і перебуваючи на обліку у Васильківському РП КВІ, тому вважає необхідним продовжити останньому дію процесуального строку для вирішення питання про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» , відповідно до вимог ст.117 КПК України.
Враховуючи з,ясовані в судовому засіданні обставини, суд вважає, що заява ОСОБА_5 підлягає до задоволення з застосовуванням Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року з наступних підстав:
Як вбачається з вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2012 року ОСОБА_5 визнаний винним і засуджений за ч.2 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 104, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки. За інформацією УІТ ГУ МВС України в м. Києві 08.08.2013 року йому пред,явлено обвинувачення за ч.2 ст. 185 КК України, під час іспитового строку /а.с.12 /
Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням прокурора, засудженого, його захисника, органу або установи виконання покарань та інших осіб у випадках, встановлених законом.
Стаття 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачає, що дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня ним набрання чинності включно .
Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, а саме: ст.1 постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов,язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України:
-а) осіб , які на момент вчинення злочину були неповнолітніми ;
Відповідно до ст. 9 виконання цього закону покладається на суди. Застосування цього Закону здійснюється щодо: а) осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб,яких засуджено до покарань, не пов,язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.
Враховуючи, що ОСОБА_5 скоїв злочин, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, і який, відповідно до ст. 12 КК України, не є тяжким або особливо тяжким, а є злочином середньої тяжкості, на час скоєння злочину був неповнолітнім, злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, який ОСОБА_5 вчинив під час іспитового строку, визначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва 05.12.12 року, не відноситься до тяжких або особливо тяжких злочинів, а відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні» від 06.05.2014 року, що набув чинності 14.05.2014 року, і який розширив дію застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», виклавши п. «в» ст.8 в редакції, яка заборонила застосування амністії тільки до осіб, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисні тяжкі або особливо тяжкі злочини, а отже розширює коло осіб, щодо яких може бути застосована амністія, в тому числі і до осіб, що вчинили злочини під час іспитового строку, якщо вони не відносяться до тяжких або особливо тяжких злочинів, а оскільки скоєний ОСОБА_5 під час іспитового строку злочин, передбачений ст. 185 ч.2 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, на нього поширюється дія п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» і його слід звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2012 року.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 116, 117, 537, 539 КПК України, Законом України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.14 року, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні» від 06.05.2014 року суд ,-
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця і мешканця АДРЕСА_1 ,
українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого

від відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва 05 грудня 2012 року у виді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст.104,76 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном 2 роки - внаслідок акту амністії.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.
Копію ухвали негайно після її проголошення вручити ОСОБА_5 та прокурору.
Суддя ОСОБА_1 .