Справа № 11-518/2007
року Категорія: ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 185 КК
у першій інстанції Значок
апеляційного суду Олещук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в
складі:

Головуючого Погорєлової Г.М.

суддів Салтовської
І.Б., Олещук Т.Л.

за
участю прокурора Брек
Г.С.

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3

"10"
липня 2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_1 та
помічника прокурора Ленінського району м.
Миколаєва Точкарь В.М. на вирок
Ленінського районного суду м. Миколаєва
від 10 квітня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець с.
Красногорське Звенигівського району Марі Ел, Росія,
громадянин України, раніше не
судимий,

засуджений:

·
за ч.1 ст. 122 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення
волі;

· за
ч.1 ст.
185 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених
покарань визначено остаточне покарання - 2 роки позбавлення волі;

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди: на користь ОСОБА_3 -
1162, 37 грн.; на користь ОСОБА_2 - 1204, 73 грн.; на користь фінансового
відділу Миколаївської обласної лікарні в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 1236, 28 грн.

2

За
вироком суду ОСОБА_1 визнано
винним в тому, що він 23.07.2006 року
близько 1год. 45 хв. біля бару "Арзу" на пр. Миру, 2-а у м.
Миколаєві під час сварки на грунті особистих неприязних відносин
декілька раз вдарів неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 кулаком в обличчя, чим заподіяв йому середньої тяжкості тілесні
ушкодження у вигляді оскольчатого перелому нижньої щелепи і струсу головного
мозку. Крім того, ОСОБА_1 завдав ударів
в обличчя потерпілому ОСОБА_2, чим
заподіяв останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді оскольчатого
перелому нижньої щелепи і опухлості м'яких тканин обличчя.

23
жовтня 2006 року близько 3.55 години ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, у залі ігрових автоматів
"Багіра" на вул.
Будівельників, 5-6 у м. Миколаєві,
скориставшись відсутністю в залі охоронця та касира-оператора, зайшов за барну стійку і таємно викрав гроші
в сумі 2180 грн., які належали ПП
"Солекс". З місця події зник,
розпорядившись викраденим на свій розсуд.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1, не
оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію вчинених злочинів, просить вирок суду змінити, призначити йому покарання, не пов'язане з позбавленням волі. Просить
врахувати його позитивні характеристики,
те, що на утриманні у нього
бабуся похилого віку, а також те, що він влаштувався на роботу і відшкодовує
заподіяну потерпілим шкоду. Наголошує,
що він може бути виправлений без ізоляції від суспільства, а тому вважає, що суд необгрунтовано призначив йому
покарання у вигляді позбавлення волі реально.

В
апеляції помічник прокурора Ленінського району м. Миколаєва,
не оспорюючи обставин справи та кваліфікацією дій ОСОБА_1, просить вирок суду змінити в частині
призначення покарання. Вважає, що суд
при призначенні покарання недостатньо врахував позитивні характеристики
засудженого, той факт, що він раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому та відшкодував
матеріальну шкоду по крадіжці. Наголошує,
що судом не взято до уваги думку потерпілих та його думку про можливість
виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, а також посилається на те, що суд в порушення вимог ст.
ст. 334, 335 КПК України не мотивував, чому неможливо звільнення ОСОБА_1 від покарання з
іспитовим строком. Просить призначити
засудженому покарання у вигляді позбавлення волі в межах його позиції в суді
першої інстанції та звільнити його від відбуття покарання на підставі ст. 75
КК України.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора в підтримку
доводів апеляцій, пояснення потерпілих
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не заперечували проти
задоволення апеляцій, вивчивши матеріали

3

кримінальної
справи та обговоривши викладені в апеляціях доводи, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Висновки
суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у
вчинені інкримінованих йому злочинів при обставинах, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні
доказам, які викладені у вироку, та не оспорюються засудженим та прокурором.

Кваліфікація
дій ОСОБА_1 за
ч.1 ст.
185 та ч. 1 ст. 122 КК України є правильною, що також не оспорюється апелянтами.

Що
стосується призначеного ОСОБА_1
покарання, то воно призначено відповідно
вимог ст. 65 КК України в межах санкцій ч. 1 ст.
185 та ч. 1 ст. 122 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ним
злочинів, які відносяться до злочинів
середньої тяжкості, а також з
урахуванням особи винного, який
характеризується позитивно.

Як
вбачається з матеріалів справи та пояснень потерпілих ОСОБА_2 і ОСОБА_3, засуджений ОСОБА_1 розкаявся у вчиненому та почав відшкодувати заподіяну
злочином матеріальну шкоду. Проте,
виходячи з того, що засуджений
вчинив не один злочин, умисно, в стані алкогольного сп'яніння, а також,
враховуючи інші обставини справи,
а саме заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості одразу двом потерпілим, один з яких був неповнолітнім, суд першої інстанції правильно дійшов
висновку про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.
А тому призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі реально.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
призначив засудженому покарання, яке
відповідно вимогам ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для
його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляції
засудженого ОСОБА_1 та
помічника прокурора Ленінського району м.
Миколаєва Точкарь В.М. залишити
без задоволення, а вирок Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 10
квітня 2007 року у відношенні ОСОБА_1 - без зміни.