07.07.2015 Єдиний унікальний номер 205/4359/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

по кримінальному провадженню, внесеному 24.04.2015 року у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001385
про обвинувачення:

1). ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштований, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України;

2). ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Дніпропетровська, українки, громадянки України, яка має неповну середню освіту, працююча на посаді двірника у КП ЖРЕО №25, заміжня, має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

за участю прокурора - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську вказане кримінальне провадження, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи незняту та непогашену в законному порядку судимість, спільно зі своєю знайомою ОСОБА_4 , направився в сторону вул. Жовтенят, що в Ленінському районі м. Дніпропетровська. Проходячи по вказаній вулиці, вони зупинились біля міні-маркету, де познайомились із ОСОБА_6 . Біля вказаного міні-маркету вони провели близько 30 хвилин, в ході чого розпивали спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжити вживати спиртні напої у себе вдома, на що останні погодились та направилися за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_3 вступив в попередню змову з раніше йому знайомою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , спрямовану на таємне, повторне, викрадення чужого майна, а саме на викрадення комп`ютерного монітору марки «Samsung», серійний номер МЕ19НМDLС01539, який знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , який належать потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розподіливши між собою ролі злочинного діяння, переконавшись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, шляхом вільного доступу, перебуваючи за місцем проживання потерпілого, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_3 викрали чуже майно, а саме: комп`ютерний монітор марки «Samsung», серійний номер МЕ19НМDLС01539. Після чого, з викраденим з місця скоєння злочину зникли і розпорядились викраденим на свій розсуд.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №568/38 від 05.06.2015 року, залишкова вартість монітору марки «Samsung», моделі «931», станом на 24.04.2015 року могла становити 900 грн. 00 коп. (дев`ятсот гривень 00 копійок).

Цього ж дня, близько 08:00 годин, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, повернувся за адресою: АДРЕСА_3 , умисно повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, шляхом вільного доступу із приміщення коридору викрав чуже майно, а саме: шини автомобільні, марки «Fulda», у кількості 4 штук, після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник і розпорядився на власний розсуд.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №568/38 від 05.06.2015 року залишкова вартість шин станом на 24.04.2015 року могла становити 3 248 гривень (три тисячі двісті сорок вісім гривень).

Своїми діями ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України, що виразилося в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_4 своїми діями скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, що виразилося в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

07 липня 2015 року між обвинуваченими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою про примирення обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, зокрема, щодо розміру заподіяної шкоди, яка становить 4 148 гривень, і була відшкодована на стадії досудового розслідування, а також щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, при цьому обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 і ОСОБА_4 повинні понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме:

* ОСОБА_3 у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі приєднати покарання, не відбуте засудженим за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2014 року, і остаточно призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

* ОСОБА_4 у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши засудженій іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, та отримана згода обвинувачених на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченим і потерпілому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 також просила суд затвердити вказану угоду про примирення, призначивши узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи. При цьому ОСОБА_4 також беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченим узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення з обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вказавши, що заподіяна крадіжкою майна шкода відшкодована повністю, викрадене майно йому повернуте, а претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених він не має.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і потерпілий ОСОБА_6 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнають себе винуватими, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення і затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, а також те, що умови угоди про примирення між обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і потерпілим ОСОБА_6 відповідають вимогам КПК України та КК України, а також той факт, що злочини, у вчиненні яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 беззастережно визнали себе винуватими, згідно із ст.12 КК України, є злочинами середньої тяжкості, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 таємно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме комп`ютерний монітор марки «Samsung», серійний номер МЕ19НМDLС01539, вартістю 900 гривень, а також автомобільні шини марки «Fulda», в кількості 4 штук, вартістю 3 248 гривень, тобто скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, а тому його дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_3 міру покарання, узгоджену сторонами угоди про примирення.

Що ж до обвинуваченої ОСОБА_4 , то суд також вважає доведеним, що остання викрала майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме комп`ютерний монітор марки «Samsung», серійний номер МЕ19НМDLС01539, вартістю 900 гривень, тобто скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, а тому її дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, за якою необхідно призначити ОСОБА_4 покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.373,374,475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07 липня 2015 року між обвинуваченими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001385.

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 07 липня 2015 року покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі приєднати покарання, не відбуте засудженим за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2014 року, і остаточно призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Обрати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою після набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання.

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 07 липня 2015 року покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши засудженій іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч.1 п.п.3,4 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію і повідомляти інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченими, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя
Секретар -