Справа № 438/1105/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/331/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 368 ч.1 КК Уукраїни
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000004 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бориславського міського суду Львівської області від 02.02.2015 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює лікарем наркологом центральної міської лікарні м.Борислава, з вищою освітою, розлучений, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.1 КК України
за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_9 ,

встановила:
Прокурором та обвинуваченим подано апеляційні скарги на вирок Бориславського міського суду Львівської області від 02.02.2015 року, яким ОСОБА_7 визнано винним за ч.1 ст.368 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права обіймати посаду лікаря-нарколога строком на 1 рік 6 місяців та на підставі ч.5 ст. 96-2 КК України без спеціальної конфіскації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 2 214 грн. 00 коп. витрат за залучення експерта.

Вирішено питання з речовими доказами.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи вирок в частині доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого, а також істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч.1 ст.368 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а також лікарські посади на підприємствах, установах, організаціях державної та комунальної форми власності сфери управління Міністерства охорони здоров`я України строком на 1 рік 6 місяців, та на підставі ч.5 ст.96-2 КК України без спеціальної конфіскації.

Вирішити питання щодо грошових коштів в сумі 200 доларів США, зазначивши, що вказані кошти, які 18.11.2014 року під розписку повернуто ОСОБА_10 , слід залишити у власності останнього.

Апелянт покликається, що судом першої інстанції не враховано, що позбавлення ОСОБА_7 права обіймати посаду лише лікаря-нарколога не позбавляє його права обіймати посаду будь-якого іншого лікаря, а отже не виключає можливості ОСОБА_7 в подальшому отримувати неправомірні вигоди за вчинення, або ж невчинення тих чи інших дій корупційного характеру.

Вказує, що у резолютивній частині вироку, у відповідності до ч.4 ст. 374 КПК України, не вирішено питання щодо речових доказів - грошових коштів повернутих ОСОБА_10 в сумі 200 доларів США.

Даний вирок оскаржив обвинувачений ОСОБА_7 та проосить вирок змінити призначивши більш м`яке покарання на підставі ст. 69 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн., виключити з вироку текст «з позбавленням права обіймати посаду лікаря-нарколога на строк 1 рік і 6 місяців», у тексті «Печатку «Лікаря-врача ОСОБА_11 ». (а.к.п.88 т.1) - передану на зберігання ОСОБА_12 - слово «знищити», замінити на слова: «залишити ОСОБА_7 ».

Апелянт покликається, що вирок суду першої інстанції не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, за своїм видом та розміром є несправедливим через суворість, необґрунтованим, незаконним та підлягає зміні.

Наголошує, що дійсно отримав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 200 доларів США. Свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, а тому просив призначити мінімальне покарання без призначення додаткового покарання.

Звертає увагу, що суд першої інстанції позбавив його законного права на працю, оскільки позбавив права обіймати посаду лікаря-нарколога, при цьому не зазначив повністю займану ним посаду яку він обіймав під час вчинення злочину, адже на той час він перебував на посаді лікаря-нарколога кабінету профілактичних медоглядів штату спеціальних коштів центральної міської лікарні м. Борислава, який не займається лікувальною справою.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , працюючи у відповідності до наказу головного лікаря центральної міської лікарні м.Борислава № 119-к від 15.06.1987 року на посаді лікаря-психіатра нарколога дільничного поліклінічного відділення Бориславської центральної міської лікарні, а з 07.01.1990 року згідно штатного розкладу переведений на посаду лікаря-нарколога дільничного поліклінічного відділення Бориславської центральної міської лікарні, відповідно до наказу головного лікаря № 53 від 21.01.2014 року "Про проведення медичних оглядів кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів" будучи наділеним повноваженнями щодо проведення профілактичного наркологічного огляду та видачі сертифікатів за формою № 140/о, а відтак тимчасово наділеним повноваженнями службової особи, одержав неправомірну вигоду в розмірі 200 доларів США від ОСОБА_10 за видачу сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду.

У ході досудового розслідування з`ясовано, що в травні 2014 року у ОСОБА_13 виникла необхідність в отриманні посвідчення водія з метою подальшого працевлаштування. Як стало відомо ОСОБА_14 , для зарахування його до навчальної групи для отримання посвідчення водія необхідно пройти медичний огляд та отримати медичну довідку про придатність до керування транспортним засобом, однією з умов отримання якої є проходження у лікарі-нарколога профілактичного наркологічного огляду та отримання сертифікату за формою № 140/о.

З цією метою 04.06.2014 року він звернувся до лікаря-нарколога поліклінічного відділення центральної міської лікарні м. Борислава ОСОБА_11 , який маючи умисел на одержання неправомірної вигоди, будучи достовірно обізнаним, що ОСОБА_15 з 2010 року перебуває на наркологічному обліку у зв`язку із вживанням алкогольних напоїв, запропонував ОСОБА_14 за винагороду у сумі 200 доларів США видати сертифікат про проходженні профілактичного наркологічного огляду за формою № 140/о, при цьому зазначивши у ньому про відсутність наркологічних протипоказань до виконання обов`язків водія.

Завершуючи свій злочинний умисел, 20.06.2014 року приблизно об 11:45 годині ОСОБА_16 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті № НОМЕР_1 поліклінічного відділення центральної міської лікарні м.Борислава, за адресок м.Борислав, вул. Куліша, 41 "а", отримав від ОСОБА_13 неправомірну вигоду в сумі 200 доларів США, що відповідно до офіційного курсу національної валюти України, встановленого Національним банком України, стосовно курсу долара США станом на 20.06.2014 року еквівалентно 2 370 гривні 92 копійки, за видачу останньому сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду за формою № 140/о, після чого його злочинна діяльність була припинена, предмет неправомірної вигоди вилучено.

Таким чином, ОСОБА_7 отримав неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, тобто вчинив злочин, передбаченні: ч.1 ст.368 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задоволити апеляційну скаргу прокурора та залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, міркування обвинуваченого, підтримане його захисником, які просили задоволити апеляційну скаргу обвинуваченого та частково погодилися з апеляцією прокурора в частині позбавлення права обвинуваченого обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, вивчивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, які підтверджуються доказами, досліджені судом і наведені у вироку, дав діям обвинуваченого правильну юридичну оцінку, які сторонами кримінального провадження не оскаржуються.

Доведеність його винуватості за скоєння кримінального правопорушення об`єктивно підтверджується сукупністю доказів наявних в матеріалах кримінального провадження, які не викликають будь-яких сумнівів у колегії суддів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м"якість або через суворість.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер вчиненого кримінального правопорушення, встановив дані про його особу, який раніше не судимий, позитивні характеристики з місця проживання та праці, визнання вини в скоєному, його відношення до вчиненого щире каяття. Пом`якшуючими обставинами суд першої інстанції визнав: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив, а тому обвинуваченому ОСОБА_7 було призначено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 368 КК України мінімальне покарання зазначене в санкції даної статті, з позбавленням права обіймати посаду лікаря-нарколога на певний строк, без спеціальної конфіскації.

Дане покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Покликання прокурора про те, що судом першої інстанції неналежно вирішено питання про речовий доказ кошти в сумі 200 доларів США, які залишені на зберіганні у ОСОБА_10 , то згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000004, останні не визнані речовими доказами (а.с.-6 т.2).

Щодо вимог апелянта ОСОБА_7 про повернення йому печатки «Лікар-врач ОСОБА_7 », то така підлягає задоволенню, оскільки обвинуваченого ОСОБА_7 вироком суду першої інстанції позбавлено права обіймати посаду лікаря-нарколога строком на 1 рік 6 місяців, а не займатися лікарською діяльністю.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

постановила :
Апеляційні скарги першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Бориславського міського суду Львівської області від 02.02.2015 року відносно ОСОБА_7 засудженого за ч.1 ст. 368 КК України в частині рішення щодо речових доказів змінити. Вважати печатку «Лікаря-врача ОСОБА_7 » (а.кп.88 т.1) - передану на зберігання ОСОБА_7 - повернутою за належністю.

В решті вирок Бориславського міського суду Львівської області від 02.02.2015 року відносно ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: