Справа
№11 -419/07 Головуючий
у І інстанції Миронюк М.Г.
ч.2, ст. 187 ч.2, Доповідач
cт. 309 ч. 1 KK України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 27
липня 2007 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Волинської області у складі:

головуючого - судді
Фідрі О.М.,

суддів - Пазюка
О.С., Оксентюка В.Н.,

прокурора - Смолюка
Б.С.,

засудженого - ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Ковельського міськрайонного суду від 27 квітня
2007 року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, українець,
громадянин України, не
одружений, з неповною середньою освітою, не працюючий,
судимий вироком Ковельського міськрайонного суду від 16 грудня 2005 року
за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289
КК України на строк п'ять років позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного
покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на п'ять років позбавлення волі, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, на сім років позбавлення волі, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на
сім років.

На підставі ст.71
КК України за сукупністю вироків до покарання,
призначеного за даним вироком,
частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ковельського
міськрайонного суду від 16 грудня 2005 року і остаточно призначено покарання у
виді позбавлення волі на строк сім років три місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь потерпілого ОСОБА_2
матеріальну шкоду в сумі 268 (двісті шістдесят вісім) грн. та моральну шкоду в
сумі 200 (двісті) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь потерпілої ОСОБА_3
матеріальну шкоду в сумі 447 (чотириста сорок сім) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь потерпілого ОСОБА_4
матеріальну шкоду в сумі 265 (двісті шістдесят п'ять) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати в сумі
211 (двісті одинадцять) грн.

Розглянувши справу в апеляційному порядку, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 1 вересня 2006 року о 23 годині за
попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у АДРЕСА_2, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, з метою заволодіння чужим майном напали на потерпілих
ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
останніх, заволоділи мобільними
телефонами марки «Нокіа-3510» вартістю 200 грн. із стартовим пакетом «Київстар»
вартістю 35 грн., на рахунку якого було
3 грн., марки «Соні Л 70» вартістю 150
грн. із стартовим пакетом «Білайн» вартістю 25 грн., на рахунку якого було 5 грн., а всього майном, належним ОСОБА_2, на загальну суму 418 грн.; а також мобільним
телефоном марки «Моторола»
вартістю 200 грн. із стартовим пакетом «ЮМС» вартістю 50 грн., на рахунку якого було 15 грн., а всього майном, належним ОСОБА_4, на загальну суму 265 грн.

2

2 вересня 2006 року о 2 годині ОСОБА_1, ОСОБА_7,
ОСОБА_5 за
попередньою змовою між собою,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, у м.
Ковелі по вул. Незалежності у
парку біля меморіалу Слави, з метою
заволодіння майном, застосовуючи
насильство, небезпечне для життя чи
здоров'я ОСОБА_3, напали на останню та
заволоділи сумкою вартістю 60 грн., у
якій знаходилися мобільний телефон «Алькатель» вартістю 200 грн. із стартовим
пакетом «Київстар» вартістю 50 грн., на
рахунку якого було 4 грн., гроші в сумі
40 грн., губна помада вартістю 5
грн., туш для вій вартістю 28 грн., ключі від квартири вартістю 30 грн., а всього майном потерпілої на загальну суму
447 грн.

7 грудня 2006 року ОСОБА_1 близько 8 години 50
хвилин, перебуваючи у м. Дніпропетровську біля таксофона, який знаходиться неподалік Центрального
залізничного вокзалу, знайшов, тобто незаконно придбав без мети збуту
наркотичний засіб канабіс вагою 10,2 г,
який незаконно зберігав при собі і переніс у двір будинкуАДРЕСА_3. В той
же день біля 9 години ОСОБА_1 був затриманий працівниками міліції в даному
дворі, і в нього було виявлено і
вилучено вищевказаний особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс
(маріхуану) висушений вагою 10,2 г, який
він незаконно придбав, зберігав для
власного вживання без мети збуту.

У поданій апеляції засуджений ОСОБА_1 просить скасувати
вирок та постановити новий, яким з
урахуванням його ролі у вчиненні грабежу і розбою пом'якшити покарання, застосувавши норми ст.69 КК України, та остаточно призначити покарання, не пов'язане з позбавленням волі, а також не згідний, що з нього одного стягнуто всю суму
матеріальної шкоди, завданої в
результаті вчинення злочинів групою осіб.

Заслухавши доповідача,
який доповів суть вироку та доводи апеляції, який підтримав апеляцію з викладених у ній
підстав, думку прокурора про залишення
вироку без зміни, перевіривши за
матеріалами кримінальної справи доводи апеляції, колегія суддів судової палати прийшла до
висновку, що апеляція засудженого до
часткового задоволення не підлягає на таких підставах.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у тому, що він незаконно придбав і зберігав без мети
збуту наркотичний засіб відповідають фактичним обставинам справи, обгрунтовані зібраними у справі, всебічно дослідженими та правильно оціненими
судом доказами у їх сукупності і ніким не оспорюються.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_1 повторно, за попередньою змовою групою осіб нападу з
метою заволодіння майном, поєднаного з
насильством, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_4, за обставин,
викладених у вироку, ґрунтується
на доказах, досліджених у судовому
засіданні, яким суд дав належну
оцінку, і правильно перекваліфікував дії
засудженого з ч.2 ст.187 на ч.2 ст.186 КК України.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні даного злочину обґрунтована у
вироку показаннями про обставини вчинення нападу самого ОСОБА_1, засуджених ОСОБА_5,
ОСОБА_7,
потерпілих ОСОБА_2 і ОСОБА_4,
висновками судово-медичних експертиз,
відповідно до яких у потерпілих ніяких тілесних ушкоджень не виявлено.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні розбійного
нападу за попередньою змовою групою осіб,
поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров'я потерпілої
ОСОБА_3, відповідають фактичним
обставинам справи, обґрунтовані
зібраними у справі доказами, які
всебічно і повно перевірені та правильно оцінені судом. Дії ОСОБА_1 за даним епізодом правильно
кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК України.

Обґрунтовуючи винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного
злочину, суд послався у вироку на
показання про обставини вчиненого нападу самого ОСОБА_1, засуджених ОСОБА_5,
ОСОБА_7, а також
на послідовні показання як під час до судового слідства, так і в судовому засіданні потерпілої
ОСОБА_3, яка стверджувала про здійснення засудженими нападу на неї з погрозами
застосування насильства, що є небезпечним для її життя чи здоров'я.

Тому посилання засудженого в апеляції на те, що він за інших обставин і не з власної волі
здійснив напади на потерпілих ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, є
безпідставними.

3

При призначенні покарання суд першої інстанції відповідно
до вимог статей 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості і характер вчинених
ОСОБА_1 злочинів, дані про особу
засудженого, обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання, конкретні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив злочини у неповнолітньому
віці, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів. Разом з
тим, він вчинив злочини у стані
алкогольного сп'яніння, у період
звільнення від покарання з іспитовим строком за попереднім вироком, характеризується виключно негативно.

Врахувавши всі обставини,
суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення ОСОБА_1 неможливе без ізоляції
від суспільства, і призначив йому
покарання у виді позбавлення волі у межах строку, передбаченого санкціями статей, за якими він обвинувачується. Підстав для
застосування норм ст. 69 КК України
колегія суддів не вбачає.

При призначенні остаточного покарання за сукупністю
злочинів судом застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш
суворим та частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком
суду.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що підстав для пом'якшення покарання
засудженому ОСОБА_1 немає.

Що стосується доводів апеляції в частині вирішення
цивільного позову, то колегією судів
встановлено наступне.

Судом першої інстанції задоволено цивільний позов
потерпілого ОСОБА_2 і стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілого 268 грн.
матеріальної шкоди, завданої викраденням
мобільного телефону «Нокіа-3510» вартістю 200 грн. із стартовим пакетом
«Київстар» вартістю 35 грн., на рахунку
якого було 3 грн., що в сумі становить
238 грн., а не 268 грн., як зазначено у вироку суду. Отже, при визначенні загальної суми матеріально
шкоди, завданої ОСОБА_2 викраденням
вказаного мобільного телефону, судом
допущено арифметичну помилку, яка
підлягає усуненню.

Також судом першої інстанції задоволено цивільний позов
потерпілої ОСОБА_3 і стягнуто з ОСОБА_1 на її користь 447 грн. матеріальної
шкоди, завданої викраденням сумки
вартістю 60 грн., у якій знаходилися
мобільний телефон «Алькатель» вартістю 200 грн. із стартовим пакетом «Київстар»
вартістю 50 грн., на рахунку якого було
4 грн., гроші в сумі 40 грн., губна помада вартістю 5 грн., туш для вій вартістю 28 грн., ключі від квартири вартістю 30 грн., а всього майна потерпілої на загальну суму
417 грн., а не 447 грн., як це зазначено у вироку суду. Отже, при визначенні загальної суми матеріально
шкоди, завданої ОСОБА_3 викраденням її
майна, судом допущено арифметичну
помилку, яка підлягає усуненню.

Крім того,
колегією суддів встановлено, що
вироком Ковельського міськрайонного суду від 25 січня 2007 року, який набрав законної сили, постановлено стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_5,
які засуджені за ті самі епізоди щодо потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що й ОСОБА_1,
солідарно на користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 265
(двісті шістдесят п'ять) грн. та на користь потерпілої ОСОБА_3 матеріальну
шкоду на суму 447 (чотириста сорок сім) грн.

Відповідно до роз'яснень,
що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику
застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної
шкоди, заподіяної злочином і стягнення
безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 №3, якщо матеріальну шкоду заподіяно підсудним
спільно з іншою особою, справу щодо якої
виділено в окреме провадження, суд
покладає обов'язок по відшкодуванню шкоди у повному розмірі на підсудного. При постановленні
наступного обвинувального вироку щодо особи,
справу про яку було виділено в окреме провадження, суд вправі покласти на неї обов'язок
відшкодувати шкоду солідарно з раніше засудженим.

Враховуючи викладене,
колегія судців приходить до висновку,
що оскільки матеріальну шкоду потерпілим ОСОБА_4та ОСОБА_3 заподіяно спільними
діями раніше засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_5 та засудженого
ОСОБА_1, справу щодо якого було виділено
в окреме провадження, то обов'язок
відшкодувати вказану шкоду слід покласти на усіх засуджених солідарно, про що суд першої інстанції при постановленні
вироку щодо

4

ОСОБА_1 не
зазначив і на що обґрунтовано посилається засуджений ОСОБА_1 у своїй
апеляції.

Тому суду першої інстанції у порядку, встановленому
ст. 411 КПК України, слід
вирішити питання про виконання вироків щодо ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в частині
стягнення завданої злочинами матеріальної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_4
та ОСОБА_3

Керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок Ковельського
міськрайонного суду від 27 квітня 2007 року відносно нього - без зміни.

До вироку суду внести виправлення: зменшити суми
стягнення з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 матеріальної шкоди до 238
(двісті тридцяти восьми) грн. та на користь потерпілої ОСОБА_3 матеріальної
шкоди до 417 (чотириста сімнадцяти) грн.

Запропонувати суду першої інстанції у порядку ст.411 КПК України вирішити питання виконання
вироків щодо ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в частині
стягнення завданої злочинами матеріальної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_4
та ОСОБА_3