справа №1-337/07 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2007 року м.
Житомир

Корольовський
районний суд м.Житомира в складі:

Головуючого-судді Побережного В.Й.,

при
секретарі Бачинській Л.П.,

прокурора Рибнікової
М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі кримінальну справу

по обвинуваченню:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1,
освіта 9 класів, працюючого на тимчасових роботах, не одруженого,
військовозобов»язаного, судимого:

-20.11.2000
р. Корольовським районним судом м.Житомира за ст.ст.81 ч.3, 140 ч.2, 140 ч.3,
145 ч.1, 208, 17 ч.2, 208, 42, 45 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення
волі з іспитовим строком З роки зі сплатою штрафу 680 грн.; -24.10.2003 р.
Богунським районним судом м.Житомира за ст.ст.185 ч.2, 43 КК України на З роки
9 місяців позбавлення волі;

у вчиненні злочину, передбаченого ст.142 ч.2 КК України
(в редакції 1960 p.),
-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1 28.03.2001 р. близько 15 год., за попередньою змовою з особою, яка засуджена за даний
злочин, через незамкнені двері проникли до сараю АДРЕСА_2, звідки таємно,
повторно викрали чуже майно, а саме:

- миску алюмінієву, вартістю 18 грн.;

-4 алюмінієві
каструлі вартістю 8 грн. кожна на суму 32 грн.;

· візок
господарчий вартістю 30 грн.;

· мішок
полотняний, вартість якого потерпілою не визначена, а всього на загальну суму
80 гривень, чим спричинили потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду на вказану суму
і з місця злочину зникли.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в
інкримінованому злочині визнав повністю та суду показав, що він проживав по
АДРЕСА_3. 28.03.2001 р. близько 15 години на провулку він зустрів свого
знайомого ОСОБА_3, який запропонував йому викрасти алюмінієвий посуд з сараю
його сусідки ОСОБА_2, на що він погодився. З цією метою вони прийшли до сараю,
розташованого в дворі АДРЕСА_2, та через незамкнені двері проникли до цього
сараю, з якого викрали алюмінієву миску, чотири каструлі, візок та полотняний
мішок.

Викрадені
речі вони здали в приймальний пункт металобрухту, а гроші поділили між собою.

Підсудний
вину усвідомив, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім визнавальних показань підсудного ОСОБА_1, його
винність у вчиненому також стверджується зібраними по справі та дослідженими в
судовому засіданні слідуючими
доказами:

· заявою
потерпілої ОСОБА_2 від 19.04.2001 р.,
в якій вона повідомляє про викрадення особистого майна (а.с.3);

· протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 05.06.2001 р. за участю ОСОБА_1,
який на місцевості вказав та пояснив про обставини вчинення ним спільно з
ОСОБА_3 крадіжки майна з сараю по АДРЕСА_2 (а.с.23); »

· протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 13.06.2001 р. за участю ОСОБА_3,
який на місцевості вказав та пояснив про обставини вчинення ним спільно з
ОСОБА_1 крадіжки майна з сараю по АДРЕСА_2 (а.с.30);

· вироком
Корольовського районного суду м.Житомира від 21.01.2002 р., за яким ОСОБА_3
визнано винним та засудженого за ст.185 ч.2 КК України (а.с.63-66);

· довідкою
експерта №5/37 від 16.05.2007 р. про вартість викраденого майна (а.с.69).

Суд, оцінивши зібрані по справі і досліджені в судовому засіданні докази в
їх сукупності приходить до переконання, що винність підсудного ОСОБА_1 у
таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою
групою осіб, доведено повністю і його дії досудовим слідством за ч.2 ст.140 КК
України (в редакції 1960 р.) кваліфіковано правильно.

Враховуючи те, що за новим кримінальним законодавством за даний злочин
передбачено більш м»яке покарання ніж за старим, тому суд дії підсудного
перекваліфіковує на ч.2 ст.185 КК України ( в редакції 2001 p.).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину підсудним ОСОБА_1, дані про його особу, обставини справи, що
пом"якшують та обтяжують покарання.

Злочин,
передбачений ст.185 ч.2 КК України, є середньої тяжкості.

До обставин, що пом"якшують покарання підсудному
ОСОБА_1, суд відносить, - усвідомлення ним вини, щире каяття у вчиненому та
активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що
обтяжують покарання підсудному, судом не встановлено.

Із-за таких обставин, та враховуючи те, що з моменту
вчинення злочину пройшов тривалий період часу, потерпілій відшкодовано
заподіяні збитки, підсудний ОСОБА_1 характеризується посередньо, суд вважає, що
його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства, а тому
обирає йому покарання з застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України , суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК
України та за цим законом призначити йому покарання - 2(два) роки позбавлення
волі.

Згідно ст.ст.75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_1 від відбування
призначеного судом покарання з випробовуванням, якщо він протягом одного року
іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання та періодично з»являтися в
ці органи на реєстрацію.

Міру запобіжного заходу підсудному ОСОБА_1, до набрання
вироком чинності, залишити попередню, - підписку про невиїзд.

Вирок суду може бути оскаржено та на нього може бути
внесено апеляційне подання до Житомирського апеляційного суду через
Корольовський райсуд м. Житомира
протягом 15 діб з моменту його проголошення.