Справа № 396/224/15-к
Провадження № 1-кп/396/34/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2015 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
судового розпорядника ОСОБА_7
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 153 , ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
потерпілої ОСОБА_12 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
ОСОБА_8 вчинив задоволення статевої пристрасті неприроднім способом з використанням безпорадного стану потерпілої, вчинене щодо малолітньої за наступних обставин.
30 жовтня 2014 року, обвинувачений ОСОБА_8 близько 16.00 год. разом із своєю співмешканкою ОСОБА_13 почав розпивати спиртні напої за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , після чого продовжив вживати алкогольні напої в місцевому барі «Апельсин». Близько 01 год. 30 хв. 01 листопада 2014 рок, обвинуваченийу ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повернувся додому та, перебуваючи в спальній кімнаті, почав просити у ОСОБА_13 щоб та з ним вступила в орогенітальний контакт, проте співмешканка відмовила, оскільки він перебував в стані алкогольного спяніння. Отримавши відмову від співмешканки, ОСОБА_8 пішов до кухні, а ОСОБА_13 залишилась в спальній кімнаті. В цей час до кухні з дитячої спальні вийшла донька співмешканки - малолітня ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачивши яку у ОСОБА_8 виник намір на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом з використанням безпорадного стану потерпілої, яка через свій малолітній вік не могла усвідомлювати характеру і значення вчинюваних з нею дій. З метою сексуального задоволення, обвинувачений ОСОБА_8 підійшов до малолітньої ОСОБА_12 , 2008 року народження, та почав її гладити. Після чого ОСОБА_8 , маючи на меті вступити в статеві зносини з малолітньою потерпілою, усвідомлюючи, що вона перебуває в безпорадному стані, пройшов з нею до кімнати та спустив з неї труси до п`ят, тобто оголив її статевий орган, та став гладити руками статеві органи та цілувати їх. Після чого ОСОБА_8 з метою задоволення статевої пристрасті спустив свої штани до колін та почав торкатись статевим членом статевих органів малолітньої ОСОБА_12 , а потім посадив її на ліжко і з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, скориставшись тим, що малолітня ОСОБА_12 не могла усвідомлювати характеру вчинуваних з нею дій, діючи аморально, засунув свій статевий член до рота малолітньої ОСОБА_12 , внаслідок чого отримав сексуальнее задоволення. Після своїх протиправних дій ОСОБА_8 наказав ОСОБА_12 , щоб остання нікому нічого не розповідала, погрожуючи, що їх посадять до в`язниці, і пішов спати.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що потерпіла ОСОБА_12 надала покази про його неправомірну поведінку спрямовану на задоволення статевої пристрості неприроднім способом, під впливом своєї матері ОСОБА_13 , з якою він проживав в цивільному шлюбі. Остання йому погрожувала, що посадить його до в`язниці, оскільки останнім часом вони між собою сварились. Він вважає, що потерпіла ОСОБА_12 , 2008 року народження, на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду пояснювала заучений текст, якому її навчила мати. Також вказав, що з ОСОБА_13 він співмешкає приблизно рік та в них є спільна дитина ОСОБА_15 , а також з ними проживають двоє дітей співмешканки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з якими він перебуває в добрих стосунках, неодноразово забирав ОСОБА_16 із школи, оскільки в 2014 році вона пішла у перший клас. У вечорі 30.10.2014 року він вживав спиртні напої та посварившись із співмешканкою поїхав на мотоциклі в кафе, а коли повернувся вночі запропонував ОСОБА_13 вступити з ним в орогенітальний контакт, але та відмовила і вони лягли відпочивати. До ОСОБА_16 , яка спала в іншій спальній кімнаті тієї ночі він не підходив. Прокинувся з ранку від того, що його розбудили працівники міліції. Також вказував, що ОСОБА_13 часто сварила та наказувала свою доньку ОСОБА_16 , з чим він не завжди погоджувався і вважає, що на даний час мати чинить психологічний тиск на потерпілу. Пояснив, що при затриманні 01.11.2014 року до нього застосовувалось фізичне насилля та психологічний тиск, тому він з початку надавав покази, де визнавав свою вину, оскільки боявся за своє життя та здоров`я.
Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні задоволення статевої пристрасті неприроднім способом з використанням безпорадного стану потерпілої, вчинене щодо малолітньої вина ОСОБА_8 підтверджується показаннями потерпілої, свідків, а також іншими доказами, які досліджено судом, а саме:
- потерпіла ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допитана, дистанційно з кімнати свідків, в судовому засіданні у присутності законного представника матері ОСОБА_13 та психолога ОСОБА_18 в порядку ч.4 ст. 354 КПК України пояснила, що добре пам`ятає ніч, коли працівники міліції забрали ОСОБА_8 (якого ОСОБА_19 називає Сонін папа). Тієї ночі ОСОБА_8 її розбудив, зводив в туалет на відро, яке знаходилось на кухні, де вона справила свої природні потреби. Вона наділа трусики та ОСОБА_8 повів її до ліжка, де знявши з неї трусики гладив і цілував її статеві органи, які дівчинка називає «піня». Потім ОСОБА_8 надів на неї трусики і почав свій статевий орган, який дівчинка називає «пісун», сунути їй до рота, вона опиралась, але він продовжував та засунув їй аж до горла, і це продовжувалось довго. Потім він відвів її у крісло та знов зняв з неї трусики та намагався проникнути своїм статевим органом до її статевого органу, але в нього нічого не вийшло, тоді він надів на себе штани, відвів ОСОБА_16 до її ліжка та наказав, щоб вона нікому нічого не розповідала бо їх обох посадять до в`язниці. Зранку вона все розповіла своїй матері ОСОБА_13
- свідок обвинувачення ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що він є сільським головою с. Оситняжка Новомиргородського району Кіровоградської області. 01.11.2014 року близько 04 години до нього зателефонувала ОСОБА_21 та повідомила, що її доньку ОСОБА_16 зґвалтував або хотів зґвалтувати її співмешканець ОСОБА_8 . Він їй запропонував повідомити до правоохоронних органів, а сам близько 06.30 год. приїхав до домоволодіння, де проживала ОСОБА_13 разом із ОСОБА_8 та дітьми. В хаті вже знаходились працівники міліції, а ОСОБА_8 в наручниках знаходився в службовій машині працівників міліції. Він чув, як ОСОБА_8 казав, що він нічого не робив та нічого не пам`ятає.
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.11.2014 року про прийняття усної зави ОСОБА_13 про те, що її співмешканець ОСОБА_8 зґвалтував неприроднім способом її малолітню доньку ОСОБА_19 , 2008 року народження. Дана подія зареєстрована до єдиного журналу обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області (а.с. 7-8 т.2);
- протоколом огляду місця події від 01.11.2014 року в ході якого оглядалась територія домоволодіння ОСОБА_13 . З місця події вилучені спортивні штани, майка, чоловічі труси, подушка, наволочка, простирадло, одіяло, підодіяльник, матрац, дитяча футболка, дитячі труси (а.с. 9-10 т.2);
- копією свідоцтва про народження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серія НОМЕР_1 , матір`ю якої є ОСОБА_13 (а.с. 15 т.2);
- висновком судово-медичної експертизи № 132 від 01.11.2014 року, згідно якої на тілі ОСОБА_12 не виявлено будь-яких тілесних ушкоджень, слідів сперми та крові. Порушень цілості дівочої пліви не виявлено (а.с. 52-53 т.2);
- висновком судово-медичної експертизи № 133 від 01.11.2014 року, згідно якої на тілі ОСОБА_8 не виявлено будь-яких тілесних ушкоджень ( а.с. 58-59 т.2);
- висновком судово-медичної експертизи № 898 від 18.12.2014 року, згідно якої кров ОСОБА_8 належить до групи O?? за ізосерологічною системою АВО (а.с.67-68 т.2);
- висновком судово-медичної експертизи № 29 від 09.01.2015 року, згідно якої в зразку крові ОСОБА_12 виявлено тільки антиген А , що відповідає групі А? за ізосерологічною системою АВО (а.с.76-77 т.2);
- висновком судово-медичної експертизи № 949/8 від 20.01.2015 року, згідно якої об`єкти (1-30), вилучені з простирадла з ліжка потерпілої ОСОБА_12 є довгим волоссям тулуба людини і походять з лобка. Характер кореневих кінців більшості волосин (26) свідчить про те, що вони є відживаючими і могли випасти самі або могли бути відокремлені при застосуванні незначного зусилля, 1 волосина віджила і могла випасти сама, 3 волосини вирвані життєздатними. На 2 волосинах є пошкодження, що утворилися від дії тупого твердого предмета. При порівняльному морфологічному дослідженні цього волосся встановлено, що воно схоже між собою за основними морфологічними ознаками і може походити від однієї людини. При серологічному дослідженні в 4 волосинах виявлений антиген Н, що свідчить про можливе походження даного волосся від людини групи O??. Не виключається можливість походження волосся з простирадла з ліжка потерпілої ОСОБА_12 від ОСОБА_8 (а.с.90-92 т.2);
- згідно заключення спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам № 702 від 09.12.2014 року ОСОБА_8 страждає психічно-поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Постійне вживання, потребує лікування, яке йому не протипоказане (а.с.97 т.2);
- згідно акту судово-психіатрічної експертизи № 632 від 09.12.2014 року встановлено, що ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступеню душевного захворювання і недоумкуватості. Тому у відношенні інкримінує мого йому діяння слід вважати осудним. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.с. 102-103 т.2);
- висновком комплексної психолого - психіатричної експертизи малолітньої потерпілої ОСОБА_12 № 207 від 14.04.2015 року встановлено, що ОСОБА_12 психічними захворюваннями в момент скоєння відносно неї протиправних дій не страждала і на теперішній час не страждає. ОСОБА_12 має можливість правильно сприймати та оцінювати факти і обставини, що мають значення у справі і давати по ним правдиві покази з урахуванням її віку, інтелектуального розвитку та емоційного стану. Під час дослідження у ОСОБА_12 не виявлено відхилень в індивідуально-психологічному розвитку які б впливали на характер її свідчень у справі. В відео матеріалах представлених в кримінальному провадженні допиту ОСОБА_12 в залі суду не виявлено елементів впливу психолога чи матері досліджуваної на відповіді самої потерпілої, а пояснення, які дає по заданим питанням психолог, пояснюють досліджуваній суть питань заданих учасниками процесу. Потерпіло ОСОБА_12 знаходилась враховуючи її вік, фізичний розвиток, інтелект та індивідуально-психологічні особливості в безпорадному стані, так як не розуміла вчинюваних відносно неї дій, не передбачала можливі наслідки і у зв`язку з цим не могла чинити опір. Потерпіла ОСОБА_12 може відповідно віку, індивідуально-психологічним особливостям та рівню розумового розвитку правильно передавати послідовність фактів та дії скоєного проти неї правопорушення, повною мірою може описувати послідовність скоєних дій і давати по ним покази (а.с.35-38,т.3).
Таким чином, аналізуючи у сукупності всі раніше перелічені досліджені у судовому засіданні докази, які є допустимими, належними, об`єктивними та беззаперечними, суд вважає із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку обставини вчинення ОСОБА_8 задоволення статевої пристрасті неприроднім способом з використанням безпорадного стану потерпілої, вчинене щодо малолітньої ОСОБА_12 .
Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про систематичні сварки на дітей ОСОБА_13 , в зв`язку з чим її донька ОСОБА_16 постійно знаходиться під психологічним тиском матері спростовується висновками відділу освіти та служби у справах дітей Новомиргородської районної державної адміністрації від 03.11.2014 року, де після проведеної перевірки умов проживання родини ОСОБА_21 та її трьох малолітніх дітей зазначено, що родина характеризується посередньо, мати доглядає своїх дітей, проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , проживають за рахунок соціальної допомоги на дитину, оскільки мати знаходиться у відпустці по її догляду, а також підсобного господарства та тимчасових заробітків ОСОБА_8 . Мати приділяє достатньо уваги утриманню та вихованню дітей. Діти з сім`ї ОСОБА_13 не перебували на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. Під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді родина не перебуває (а.с. 167-172 т.2).
Також згідно характеристики ОСОБА_13 за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.169 т.2).
Протокол проведення слідчого експерименту від 01.11.2014 року, в ході якого ОСОБА_8 показав на місці обставини, при яких вчинив задоволення статевої пристрасті неприроднім способом з малолітньою потерпілою ОСОБА_19 (а.с.42-43 т.2) та досліджений в судовому засіданні відеозапис, зроблений під час проведення слідчого експерименту від 01.11.2014 року за участі ОСОБА_8 суд визнає недопустимими доказами, оскільки вони отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, зокрема порушення права ОСОБА_8 на захист, тобто без участі його захисника.
В частині твердження обвинуваченого та сторони захисту про фізичну неможливість через різницю у зрості між потерпілою та обвинуваченим та невідповідність показів малолітньої, щодо місця та способу вчинення кримінального правопорушення задовольнити свою статеву пристрасть з малолітньою дитиною, повністю спростовуються показами самої потерпілої ОСОБА_22 , яка пояснила в судовому засіданні в присутності законного представника психолога, остання пояснила, що "вона наділа трусики та ОСОБА_8 повів її до ліжка, де знявши з неї трусики гладив і цілував її статеві органи, які дівчинка називає «піня». Потім ОСОБА_8 надів на неї трусики і почав свій статевий орган, який дівчинка називає «пісун», сунути їй до рота, вона опиралась, але він продовжував та засунув їй аж до горла, і це продовжувалось довго. Потім він відвів її у крісло та знов зняв з неї трусики та намагався проникнути своїм статевим органом до її статевого органу, але в нього нічого не вийшло, тоді він надів на себе штани, відвів ОСОБА_16 до її ліжка та наказав, щоб вона нікому нічого не розповідала бо їх обох посадять до в`язниці. Зранку вона все розповіла своїй матері ОСОБА_13 "
Твердження обвинуваченого щодо застосування заходів фізичного та психологічного впливу з боку працівників міліції перевірялось під час судового розгляду. За результатами перевірки винесена постанова від 30 квітня 2015 року про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діях працівників Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (а.с.18-30, т.3), яка спростовує заяву сторони захисту про недопустимість доказів на стадії досудового слідства..
Свідок захисту ОСОБА_23 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_8 , в судовому засіданні пояснила, що останній протягом рокупроживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_13 та між ними виникали сварки. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась спільна дитина ОСОБА_15 . Коли вона перебувала в гостях у ОСОБА_8 , то чула, як ОСОБА_21 йому під час сварки казала, що посадить останнього. Вважає, що ОСОБА_13 до дітей відносилась занадто грубо.
Суд вважає, що покази свідка захисту ОСОБА_23 жодним чином не спростовують сукупності досліджених в судовому засіданні належних та беззаперечних доказів, які вказують на обставини вчинення ОСОБА_8 задоволення статевої пристрасті неприроднім способом з використанням безпорадного стану потерпілої, вчинене щодо малолітньої ОСОБА_12 .
В судовому засіданні був досліджений відеозапис допиту підозрюваного ОСОБА_8 , за участю його захисника, від 01.11.2014 року, в ході якого він пояснив яким чином він здійснив задоволення статевої пристрасті неприроднім способом з малолітньою потерпілою ОСОБА_12 .
Також в судовому засіданні досліджено відеозапис допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_12 від 01.11.2014 року, в ході якого вона пояснила про обставини вчиненого відносно неї кримінального правопорушення співмешканцем її матері ОСОБА_8 , зокрема задоволення ним статевої пристрасті неприроднім способом.
Згідно ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них. Тому суд у відповідності ч.1 ст.89 КПК України визнає відеозапис допиту підозрюваного ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_12 від 01.11.2014 року недопустимим доказом у справі.
Згідно ч. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» зазначено, що стан потерпілої слід визнавати безпорадним, коли вона внаслідок малолітнього віку не могла розуміти характеру та значення вчинюваних з нею дій і не могла чинити опір.
У абз. 2 ч. 10 цієї Постанови зазначено, що кримінальна відповідальність за вчинення насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом щодо малолітньої особи настає лише за умови, якщо винна особа усвідомлювала (достовірно знала чи припускала), що вчиняє такі дії щодо малолітньої особи, а так само, коли вона повинна була і могла це усвідомлювати.
Таким чином на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, в тому числі висновку комплексної психолого - психіатричної експертизи № 207 від 14.04.2015 року та показів самого обвинуваченого ОСОБА_8 , який проживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_13 близько року та разом з ними проживала її донька ОСОБА_16 , 2008 року народження, яка є ученицею першого класу, та обвинувачений вказував, що забирав її із школи, тобто знав про її вік, суд вважає що його дії правильно кваліфіковано за ч.3 ст. 153 КК України, так як своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив задоволення статевої пристрасті неприроднім способом з використанням безпорадного стану потерпілої, вчинене щодо малолітньої.
Також ОСОБА_8 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні незаконного виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, а саме в тому, що 15.10.2014 року ОСОБА_8 , перебуваючи біля нежилого домоволодіння по АДРЕСА_1 , виявив рослини коноплі, які самі насіялись. Маючи намір вжити рослини коноплі шляхом куріння та отримати наркотичне сп`яніння, ОСОБА_8 виявлені рослини коноплі зірвав та приніс до свого домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , де проживає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 . Придбані рослини коноплі ОСОБА_8 висушив, подрібнив та став зберігати для подальшого вживання шляхом куріння. Частину рослини коноплі ОСОБА_8 вжив шляхом куріння, а частину сховав в паперовому згортку, який зберігав у приміщенні сараю на території власного домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .
01 листопада 2014 року в період з 08.00 год. по 08.40 год. працівниками Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області, на підставі добровільної згоди його співмешканки ОСОБА_12 , було проведено огляд домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_8 , яке розташоване в АДРЕСА_1 . Під час проведення огляду в приміщенні сараю на території домоволодіння, було виявлено та вилучено паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження в сухому стані, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 1418 від 11.11.2014 року являється особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс (марихуаною), вагою в перерахунку на суху речовину 18,602 гр., яку ОСОБА_8 незаконно виготовив, придбав та зберігав без мети збуту.
Вказані дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Обвинувачений ОСОБА_8 в ході судового розгляду свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України не визнав та пояснив, що наркотичні засоби він не вживає та про вилучені в домоволодінні, де він проживав з ОСОБА_13 , наркотичні засоби йому нічого не відомо. Ключі від сараю, де виявили канабіс, мала при собі ОСОБА_13 та він зранку 01.11.2014 року тривалий час знаходився в службовому автомобілі працівників міліції, тому звідки взялась наркотична речовина в приміщенні сараю він не знає.
Стороною обвинувачення в обґрунтування винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та доведеності обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженні було надано ряд доказів, зокрема:
- свідок обвинувачення ОСОБА_20 в судовому засіданні вказав, що він був запрошений працівниками міліції як понятий при проведенні огляду в домоволодінні, де проживала ОСОБА_13 з трьома дітьми та своїм співмешканцем ОСОБА_8 . В його присутності працівники міліції із приміщення літньої кухні вилучили пакетики з коноплею;
- свідок обвинувачення ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою обвинуваченого і її запросили в якості понятої під час проведення огляду сараю в домоволодінні, де проживав ОСОБА_8 . Коли вона зайшла на подвір`я, ОСОБА_8 перебував в наручниках в службовій машині працівників міліції, ОСОБА_13 разом із дітьми, сільським головою та працівниками міліції перебували в спальній кімнаті будинку. Коли вони вийшли на подвір`я працівники міліції спитали у ОСОБА_8 чи є на території домоволодіння наркотичні засоби, на що він відповів: «Так!», і повів до сараю, потім витяг два паперових згортки, але звідки вона не бачила. Протокол огляду вона підписувала, але не читала, бо перебувала без окулярів;
- протокол огляду місця події від 01.11.2014 року, в ході якого оглядалась територія домоволодіння ОСОБА_13 . З місця події вилучено в тому числі речовина рослинного походження (а.с. 9-10 т.2);
- рапортом начальника СКР Новомиргородського РВУ МВС України в Кіровоградській області від 01.11.2014 року про те, що на підставі добровільної письмової згоди ОСОБА_13 на огляд в присутності двох понятих та ОСОБА_8 в приміщенні гаражу на підвіконні виявлено паперовий згорток, та полієтіленовий пакет, в яких знаходилась суха подрібнена, рослинна речовина, схожа на маріхуану. Дана подія зареєстрована до єдиного журналу обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області, проте зазначеної добровільної письмової згоди суду не було надано (а.с. 110 т.2);
- висновком судово-хімічної експертизи № 1418 від 11.11.2014 року, згідно якої надані на експертизу рослинні речовини являються канабісом, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Загальна маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 18, 602 грама (а.с.126-129 т.2);
- інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна № 33809486, 33809641 від 18.02.2015 року, згідно яких відомості про право власності, інші речові права на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , - в реєстрі відсутні (а.с.149-150 т.1);
- довідковою інформацією Новомиргородського районного сектору УДМС України в Кіровоградській області від 18.02.2015 року № 26/270, в якій зазначено, що ОСОБА_13 з 20.04.2012 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , разом з неповнолітніми дітьми, ОСОБА_16 , 2008 року народження, ОСОБА_25 , 2009 року народження, ОСОБА_15 , 2014 року народження. ОСОБА_8 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 152-153 т.1);
- письмовою інформацією Оситнязького сільського голови Новомиргородського району від 19.02.2015 року та копією по господарської книги № 4, згідно яких ОСОБА_13 проживає в АДРЕСА_1 , разом із дітьми ОСОБА_16 , Давідом, Софією. Право власності на дане домоволодіння не оформлене (а.с.155-157 т.1).
Згідно ч.1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
У відповідності до ч.2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд прийшов до висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, так як не забезпечують доведення винуватості особи.
Також суд вважає, що протокол огляду місця події від 01.11.2014 року в ході якого оглядалась територія домоволодіння, яким фактично володіє ОСОБА_13 (а.с. 9-10 т.2), в данному кримінальному провадженні не може бути взятий як допустимий доказ виходячи з наступного.
Стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які свідчать про наявність добровільної згоди ОСОБА_13 на проведення огляду домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , про що відображено в рапорті начальника СКР Новомиргородського РВУ МВС України в Кіровоградській області від 01.11.2014 року про те, що на підставі добровільної письмової згоди ОСОБА_13 на огляд в присутності двох понятих та ОСОБА_8 в приміщенні гаражу на підвіконні виявлено паперовий згорток, та полієтіленовий пакет, в яких знаходилась суха подрібнена, рослинна речовина, схожа на маріхуану, тому суд приходить до висновку, що в зв`язку з цим посилання в обвинувальному акті на наявність такої добровільної згоди є безпідставним.
Слідчий, прокурор не скористався своїм правом, передбаченим в ч.3 ст. 233 КПК України на звернення з клопотанням до слідчого судді за наданням такого дозволу негайно після здійснення проникнення до житла чи іншого володіння особи, здійсненого у невідкладних випадках.
За таких обставин недотримання порядку, передбаченого КПК України, при отриманні вказаного доказу є очевидним.
Крім того протокол про проведення огляду від 01.11. 2014 року не містить інформації про участь в огляді ОСОБА_8 , на якого вказувала в своїх показах свідок ОСОБА_24 . Тому є незрозумілим в зв`язку з чим обвинувачення зробило висновок про належність ОСОБА_8 вилучених речових доказів, зокрема паперового згортку, та полієтіленового пакету, в яких знаходилась суха подрібнена, рослинна речовина, схожа на маріхуану.
Також, судом беруться до уваги пояснення свідка ОСОБА_24 про те, що вона підписала протокол, не прочитавши, оскільки має вади зору і у неї на момент складення цього протоколу були відсутні окуляри, тобто протокол підписаний без попереднього особистого ознайомлення.
За таких обставин суд не може вважати такий доказ отриманим в порядку, визначеному КПК України 2012 року.
Через порушення процедури отримання об`єктів для проведення судово-хімічної експертизи, суд прийшов до переконання, що висновок експерта № 1418 від 11.11.2014 року також не може бути визнаний допустимим доказом.
Інших належних та допустимих доказів, які б доводили незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту ОСОБА_8 , суду стороною обвинувачення надано не було.
Таким чином, з врахуванням з`ясованого в ході судового розгляду з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом того, що ОСОБА_8 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.1. п.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.
Відповідно до ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
За викладених обставин ОСОБА_8 необхідно виправдати в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинення злочину передбаченому ч. 3 ст. 153 КК України, відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_8 скоїв особливо тяжкий злочин.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обвинувачений ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується посередньо, про що свідчить характеристика від 03.11.2014 р. (а.с. 186 т.2), не одружений, проживав в цивільному шлюбі, за місцем проживання перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з 2011 року (а.с.183 т.2), на обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.с. 184 т.2), раніше судимий Новомиргородським районним судом 06.12.2002 року за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком один рік шість місяців, а також 13.06.2008 року за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки, в силу ст. 89 КК України вважається несудимим (а.с.176, 179-182, т.2).
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину та приймаючи до уваги підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, суд вважає, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 153 КК України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого з урахуванням його особи та обтяжуючої покарання обставини неможливе без ізолювання від суспільства.
Згідно заключення спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам № 702 від 09.12.2014 року ОСОБА_8 страждає психічно-поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Постійне вживання, потребує лікування, яке йому не протипоказане (а.с.97 т.2), проте відповідно до ч.1 ст. 96 КК України, суд не вважає за доцільне застосовувати примусове лікування так як дане захворювання не становить небезпеки для сторонніх осіб.
Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судово - хімічної експертизи, суд приходить до висновку, що їх слід віднести на рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України та ч. 2 ст. 15 ЗУ "Про судову експертизу", так як , суд прийшов до висновку, що ОСОБА_26 необхідно виправдатиза ч.1 ст. 309 КК України, в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін - тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 391 КПК України, суд присяжних,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України і призначити йому покарання у виді 12 (дванадцять) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання, тобто з 01 листопада2014 року, з 14.00 години.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.
ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - виправдати з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
- спортивні штани, майку, чоловічі труси, подушку, наволочку, простирадло, одіяло, підодіяльник, матрац, дитячу футболку та дитячі труси, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Новомиргородського РВ УМВС, після набрання вироком законної сили, знищити;
- канабіс, вагою 17, 802 гр., який було вилучено 01.11.2014 року при проведенні огляду домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 , який зберігається в камері схову речових доказів Кіровоградського МВ УМВС, після набрання вироком законної сили, знищити.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-хімічної експертизи, в розмірі 368.94 грн. віднести за рахунок коштів Державного бюджету України.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з момету вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2