Справа № 1/0614/193/11
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2011 року Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Ярмоленка В.В.,

при секретарі Грищенко О.В.

з участю прокурора Козак І.О., Лозовика А.В.

розглянувши на відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, водія-експедитора ТОВ Денпол, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, -

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, 13 травня 2011 року приблизно о 22-ї годині, знаходячись поблизу магазину Меркурійпо вулиці Фрунзе в м. Малині Житомирської області, під час раптово виниклих неприязних відносин між ним та ОСОБА_3, діючи злочинно недбало та не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, штовхнув потерпілого в груди, від чого останній впав на поверхню землі та отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоровя у вигляді закритого перелому лівої ключиці.

Підсудний свою вину в необережному спричиненні тілесних ушкоджень не визнав, показавши, що 13.05.2011 року перебував вдома, коли близько 22-ї години йому на мобільний телефон зателефонувала дружина ОСОБА_4, та попросила підїхати до магазину Меркурій, оскільки їй погрожує невідомий чоловік. За декілька хвилин, діставшись місця події, дізнався від дружини, що до неї та куми ОСОБА_5, які розмовляли між собою, сидячи за столиком, розташованого поруч з магазином, почав чіплятися пяний чоловік, висловлюючи свої зауваження з приводу того, що ті відпочивають з колясками для немовлят. При цьому, це супроводжувалось погрозами фізичної розправи. Коли він підійшов до ОСОБА_3, з метою зясування причин такої поведінки, той намагався нанести удар ногою дружині, яка стояла поруч, а оскільки це не вдалось, то почав бігти до коляски. Розцінюючи такі дії потерпілого як загрозу для життя своєї дитини та захищаючи її, він відштовхнув потерпілого, не завдаючи при цьому ніяких ударів. Після цього, в цей день він ОСОБА_3 не бачив, а сам поїхав додому. Вини, в тому, що сталося не відчуває, оскільки захищав свою дружину та дочку від посягань нетверезої особи.

З показів потерпілого в судовому засіданні між ним та підсудним дійсно виник конфлікт біля магазину Меркурійв зазначений час, внаслідок того, що йому, коли він сидів за столиком з ОСОБА_6, зробила зауваження невідома жінка з приводу його поведінки, на що він відповів нецензурно. Через деякий час підійшов підсудний, та вдарив головою йому в ніс. Від удару ОСОБА_3 схопився обома руками за обличчя, повернувшись спиною, після чого його повалили на землю та продовжили наносити удари ногами по тулубу, порвавши футболку та золотий ланцюжок на шиї. В результаті цього втратив свідомість, та подальших обставин не памятає. Отямившись, поруч вже нікого не було, і він змушений був звернутись за медичною допомогою.

Свідок ОСОБА_5 показала, що після приїзду ОСОБА_2, потерпілий сам підійшов до нього, продовжуючи сваритися, а коли він намагався дістатися коляски з немовлям, підсудний відштовхнув його від себе. Бачила, що потерпілий піднімався із землі, припустивши, що це сталося не внаслідок поштовху, а спотикання потерпілого.

Однак, будучи допитаною на досудовому слідстві 20.05.2011 року, давала покази (а.с.16-17) про те, що потерпілий впав на землю внаслідок поштовху рукою підсудним. Цю обставину підтвердила і під час відтворення обстановки та обставин події 10.06.2011 року, (а.с.62-64), детально вказавши механізм поштовху, однак самого падіння не бачила, а звернула увагу лише, коли ОСОБА_3 знаходився в лежачому положенні.

Свідок ОСОБА_4 засвідчила, що змушена була викликати чоловіка з метою присікти погрози невідомого їй чоловіка. Після приїзду підсудного, бачила як той відштовхував від себе потерпілого, однак останній відійшов пару кроків назад, але не падав.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6 очевидцями розвязки конфлікту не були.

З показів свідків ОСОБА_1, ОСОБА_8 вбачається, що факт суперечки між підсудним та потерпілим мав місце, однак ними заперечується факт падіння ОСОБА_3 внаслідок поштовху ОСОБА_2 Бачили, як жінки відтягували підсудного від місця події.

Доводи підсудного про свою невинуватість в цьому суспільно небезпечному діянні є безґрунтовні, та спростовуються доказами зібраними по справі, а саме:

висновком експерта №168 від 30.05.2011 року, яким встановлено, що у ОСОБА_3 мається тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці, яке по своїй категорії відноситься до середнього ступеню важкості, що потягло за собою тривалий розлад здоровя. Не виключено, що дане ушкодження могло виникнути при падінні потерпілого з положення стоя на відставлений лікоть;

при відтворенні обстановки і обставин події (а.с.49-52) ОСОБА_3 розказав і показав як він впав на землю на виставлений лікоть лівої руки, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження;

даними судово-медичної експертизи №187 від 17.06.2011 року (а.с.69-70) про те, що потерпілий від поштовху його рукою у ліву верхню частину грудної клітки з прикладанням достатньої фізичної сили у зазначену ділянку під час падіння міг повернутися на ліву сторону та впасти на тверду поверхню на відставлений лікоть як це вказано свідком ОСОБА_5 і внаслідок чого отримати тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці;

оголошеними показами свідка ОСОБА_9, що 13.05.2011 року близько 22,30 до неї додому прийшов потерпілий, попросивши викликати йому швидку допомогу, та пояснивши, що його щойно побили поблизу магазину Меркурій;

показами свідка ОСОБА_10, яка зазначила, що 13.05.2011 року близько 22 години 30 хвилин до приймального відділення Малинського МРТМО звернувся ОСОБА_3 з скаргою на сильний біль в лівій ключиці. Шляхом пальпації попередньо виявила в нього перелом лівої ключиці, також пояснював, що його побили.

Таким чином, середньої тяжкості тілесні ушкодження були не безпосереднім наслідком відштовхування підсудним в груди потерпілого, а результатом падіння останнього, який був в стані алкогольного спяніння та не координував своїх рухів, на виставлену руку об землю, що ОСОБА_2 хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити. Все це свідчить про наявність в його діях необережної вини. Суд критично оцінює покази ОСОБА_1, ОСОБА_8 в частині того, що потерпілий не падав на землю, оскільки вони спростовуються послідовними показами свідка ОСОБА_5

Покази потерпілого в частині нанесення йому декількох ударів ногами суд вважає недостовірними, оскільки з показів свідка ОСОБА_10, яка надавала першу медичну допомогу 13.05.2011 року, та матеріалів судово-медичної експертизи слідує, що яких-небудь тілесних ушкоджень на тілі та обличчі ОСОБА_3 виявлено не було.

Суд кваліфікує діяння підсудного за ст. 128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставин, які помякшують та обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

Скоєний підсудним злочин є невеликої тяжкості.

Обираючи міру покарання суд враховує, що підсудний не був ініціатором конфлікту, до наслідків якого призвела винна поведінка потерпілого, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей. Та обставина, що за весь час з моменту виникнення суперечки між потерпілим і ОСОБА_4 та приїзду підсудного до магазину Меркурій, що становив не менш пяти хвилин, матері з малолітніми дітьми в колясках не вживали ніяких заходів щодо уникнення чіплянь від особи, яка перебувала в стані алкогольного спяніння, залишаючись на місці, свідчить про відсутність реальної загрози життю дитини, і, як наслідок, уявної оборони.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання підсудного можливе без ізоляції його від суспільства у виді виправних робіт за місцем роботи.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 81 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт на строк 1(один) рік з відрахуванням 10 (десяти) відсотків заробітку в дохід держави.

Строк покарання обчислювати із моменту приведення вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому залишити попередню підписку про невиїзд.

Речовий доказ по справі: чоловічу футболку з короткими рукавами темносинього кольору, вилучену у ОСОБА_3, що знаходяться в кімнаті речових доказів Малинського районного суду повернути потерпілому за належністю (а.с. 46).

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя:

ОСОБА_12