Справа №275/345/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2015 року
Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарi ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залi суду
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с.Долинівка Брусилівського району Житомирської областi,
громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не
одруженого, працюючого в ТОВ «Долинівське», проживаючого по
АДРЕСА_1 , раніше судимого 17 вересня 2013 року
Брусилiвським районним судом Житомирської областi за ч.3 ст.15, ч.1
ст.185 КК України до покарання у вигляді одного року виправних
робіт,
у вчиненнi кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК
ВСТАНОВИВ:
Вироком Брусилiвського районного суду Житомирської областi від 17 вересня 2013 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді одного року виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням в дохід держави 15% від суми заробітку. 29 жовтня 2013 року ОСОБА_4 прибув до Брусилівького РП КВІ, де йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді виправних робіт, віддібрана підписка про те, що у разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України.
Протягом 2014 року ОСОБА_4 неналежним чином виконував покарання у вигляді виправних робіт, а з лютого 2015 року ОСОБА_4 , діючи умисно з метою невиконання покарання, став на шлях ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт, яке виразилось в умисному систематичному порушенні трудової дисципліни, яке полягало в тому, що ОСОБА_4 не виходив на роботу без поважних причин в лютому 2015 року 20 днів, в березні 2015 року 19 днів, в квітні 2015 року 4 дні, в травні 2015 року ОСОБА_4 відпрацював лише 2 дні, в червні 2015 року взагалі не виходив на роботу без поважних причин.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засiданнi свою вину в ухиленні від відбування виправних робіт за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав повністю, заявив про щире каяття, пояснив, що він тоді працював на сезонних роботах, на яких міг заробити більше. Виправні роботи планував відпрацювати пізніше.
Окрiм повного визнання вини обвинуваченим винуватiсть ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення також пiдтверджується дослiдженими в судовому засiданнi доказами.
Згідно з вироком Брусилiвського районного суду Житомирської областi від 17 вересня 2013 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.3 ст.15, ч.1
ст.185 КК України до покарання у вигляді одного року виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням в дохід держави 15% від суми заробітку.
З подання інспектора Брусилівського РП КВІ вбачається, що засуджений ОСОБА_4 перебуває на обліку в КВІ з 21.10.2013 року, 29.10.2015 року у нього було відібрано підписку та роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді виправних робіт, направлено повідомлення та вирок до ТОВ «Долинівське» про утримання коштів із заробітної плати засудженого в розмірі 15% від суми заробітку.У ОСОБА_4 відбиралися пояснення та він неодноразово попереджався про те, що у разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України.
Відповідно до розрахункових даних щодо проведення відрахування із заробітної плати працівника ТОВ «Долинівське» ОСОБА_4 на користь держави згідно вироку суду, повідомлення директора ТОВ «Долинівське» ОСОБА_4 не включено до строку відбування покарання дні, коли він не виходив на роботу без поважних причин, в лютому 2015 року 20 днів, в березні 2015 року 19 днів, в квітні 2015 року 4 дні, в травні 2015 року ОСОБА_4 відпрацював лише 2 дні, в червні 2015 року взагалі не виходив на роботу без поважних причин.
Копіями наказів ТОВ «Долинівське» підтверджується, що ОСОБА_4 був прийнятий на роботу в ТОВ «Долинівське з 01.09.2013 року, систематично не виходиві на роботу з 22.06.2014 року по 01.07.2014 року, за що був звільнений з роботи. З 20.08.2014 року знову прийнятий на роботу в ТОВ «Долинівське», з його заробітку проводилися утримання за вироком суду.
Згідно з довідкою інспектора Брусилівського РП КВІ станом на 15.07.2015 року невідбута ОСОБА_4 частина покарання складає 1 місяць 9 днів виправних робіт.
Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, суд дійшов до висновку про те, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Умиснi дiї обвинуваченого ОСОБА_4 , якi виразилися в ухиленні від відбування виправних робіт, призначених йому як покарання за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2013 року, суд кваліфікує за ч.2 ст.389 КК України як ухилення від відбування виправних робіт особою, засудженою до цього покарання.
Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 є працездатним, офіційно працевлаштований, на обліку в лікаря психіатра- нарколога не перебуває, заперечує наявність хронічних захворювань або каліцтва, за місцем проживання характеризується позитивно.
Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , щире каяття, повне визнання вини.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відносить рецидив злочинів.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступiнь тяжкостi вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості, вказані обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, і вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання у видi обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.389 КК України, за якою кваліфіковані його дії, оскільки таке покарання за переконанням суду є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим, враховуючи тяжкiсть вчиненого обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, зважаючи на його щире каяття, суд дiйшов до висновку про можливiсть виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без вiдбування покарання, а тому вважає можливим звiльнити його вiд вiдбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням на пiдставi ст.75 КК України.
Цивільний позов по справі не пред`явлений, процесуальні витрати, які можуть бути відшкодовані з обвинуваченого, документально не підтверджені, докази щодо приєднання до кримінального провадження речових доказів суду не надані.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст.371, 373 - 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На пiдставi ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2013 року і призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупнiстю вироків один рік сім днів обмеження волі.
На пiдставi ст.ст.75,76 КК України звiльнити засудженого ОСОБА_4 вiд вiдбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо вiн протягом визначеного судом iспитового строку тривалiстю один рік не вчинить нового злочину i виконає покладенi на нього обов`язки: повiдомляти кримінально-виконавчу інспекцію про змiну мiсця проживання; не виїжджати за межi України на постiйне проживання без дозволу кримiнально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в кримiнально-виконавчій інспекції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України.
Вирок, який набрав законної сили, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.
Суддя ОСОБА_1