Справа № 11-488 2007 року Головуючий в 1-й інстанції: Кельбус С.П.
Категорія: ст. 286 ч. 1 КК України Доповідач: Цугель І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2007
року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

Головуючого-судді Шершуна В.В., суддів Цугеля І.М., Цінника П.О., при секретарі - Інжиєвській Ю. А. з участю
прокурора Бантюка І.М., адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляціями адвоката
ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_3, ДП „Санаторій „Збруч" ЗАТ
„Укрпрофоздоровниця" на вирок Городоцького районного суду від 10 квітня
2007 року.

Цим вироком:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця та жителя с
Кам'янка Городоцького району, українця, громадянина України, освіта середня
спеціальна, працював водієм в ДП „Санаторій „Збруч", одруженого, дітей
немає, військовозобов'язаного, раніше не судимого, -

засуджено за ст. 286 ч. 1 КК України на 2 роки обмеження
волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком
на 1 рік.

Згідно ст. 75 КК
України його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з
встановленням іспитового строку на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК
України на нього покладено обов'язки не виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти
цей орган про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід засудженому залишено попередній -
підписку про невиїзд.

Долю речових доказів вирішено
згідно вимог закону.

Стягнуто з ДП „Санаторій „Збруч" ЗАТ „Укрпрофоздоровниця" на
користь потерпілої ОСОБА_4 15000 гривень моральної шкоди.

За вироком суду,
02.01.2004 року біля 7 години ранку, керуючи автомобілем ВАЗ НОМЕР_1, держномер
НОМЕР_2, що належить ДП „Санаторій „Збруч", рухаючись по вул. Гагаріна в
смт. Сатанів, в порушення вимог п.п. 11.3, 12.1, 12.2, 12.3 ПДР України,
ОСОБА_3 виїхав на смугу зустрічного руху, не врахував дорожню обстановку і стан
транспортного засобу щоб мати змогу
постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. В умовах
недостатньої видимості не вибрав безпечну швидкість руху. Виявивши перешкоду
для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного
засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, скоїв наїзд
на потерпілу ОСОБА_5, яка стояла біля лівого краю проїзної частини. Внаслідок
наїзду потерпіла отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді
перелому лівої малогомілкової кістки в нижній третині, забою
головного мозку середнього ступеню

2

тяжкості, забою м'яких тканин грудної клітини зліва,
синців, садин на обличчі, крововиливу в шкіру повік лівої очної ділянки,
перелому медіальної пластинки носової кістки, після травматичної гематоми
лівого стегна.

Порушення правил
дорожнього руху перебувають в прямому причинному зв'язку з наслідками, що
настали в результаті ДТП.

В апеляції, як
вбачається з її змісту, захисник засудженого просить вирок суду скасувати, а
справу відносно ОСОБА_3 провадженням закрити за недоведеністю його вини в
скоєнні даного злочину, оскільки висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи, ґрунтуються на припущеннях.

Суд
необгрунтовано взяв до уваги суперечливі, непослідовні накази потерпілої
ОСОБА_5, свідків щодо механізму ДТП,
місця наїзду на потерпілу, механізму спричинення їй тілесних ушкоджень.

Судом належним
чином не дана оцінка висновку судово-медичної експертизи, який виключає
механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, описаний останньою.

Суд не взяв до
уваги, що на автомобілі ОСОБА_3 не було ніяких механічних пошкоджень, що
виключає контакт з потерпілою.

ДТП сталась не з вини ОСОБА_3, а з вини іншого
невстановленого слідством учасника дорожнього руху.

В своїй
апеляції, як вбачається з її змісту, ДП „Санаторій „Збруч" просить
скасувати вирок суду в частині вирішення цивільного позову, оскільки рішення
про стягнення 15000грн. на користь ОСОБА_4- дочки потерпілої ОСОБА_5, нічим не
мотивоване, є незаконним.

Заслухавши
доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали свою апеляцію,
прокурора та представника цивільного позивача, які проти її задоволення та
проти апеляції цивільного відповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши
доводи апеляцій, судова палата вважає, що апеляція адвоката ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, а апеляція ДП „Санаторій „Збруч" підлягає
задоволенню частково.

Висновки суду
про доведеність вини ОСОБА_3 в скоєнні злочину при наведених у вироку
обставинах, за який його засуджено, підтверджуються сукупністю зібраних по
справі доказів, досліджених в судовому засіданні.

ОСОБА_3 винним
себе не визнав, показав, що вказаного злочину він не скоював. 02.01.2004 року
біля 7 години ранку на службовому авто разом із дружиною він їхав на роботу.
Проїжджаючи по вул. Гагаріна смт. Сатанів, він побачив попереду в попутному
напрямку рейсовий автобус, який віз працівників санаторію на роботу. Недалеко
від перехрестя вулиць Молодіжної та Гагаріна він побачив на правій смузі руху
лежачу людину. З метою уникнення наїзду, він повернув вліво, виїхав на ліве
узбіччя та там зупинився. Вийшовши з авто, підійшов до лежачої на дорозі,
відтягнув її на узбіччя з правої сторони, а сам поїхав повідомити про
травмовану жінку швидку допомогу. За весь цей час інших транспортних засобів на
цій частині дороги не бачив. По тротуарі з лівої сторони рухалась старенька
жінка. Коли його машину занесло на ліве узбіччя, ця жінка знаходилась вище по тротуару. Наїзду на потерпілу не
допустив. Хто міг таке вчинити пояснити не може.

Однак покази підсудного
спростовуються наступними доказами.

Потерпіла
ОСОБА_5 показала, що дійшовши з чоловіком з вул. Молодіжної до вул. Гагаріна,
чоловік пішов швидше та сів в рейсовий автобус, який стояв з другої сторони
вулиці. Водій автобуса запитав, чи вона буде сідати. Та вона відповіла, що
поїде наступним рейсом. Вона вийшла на ліву смугу руху і, побачивши з правої
сторони від себе світло автомобіля, зупинилась щоб його пропустити. Піднявши
голову, вона побачила, що авто

3

знаходиться поряд з нею і в цей час
відчула удар, від якого впала на дорогу та втратила свідомість.

Свідок ОСОБА_6 показала, що 02.01.2004 року о 7 годині ранку йшла до
костелу. Проходячи по тротуару по вул. Гагаріна, побачила, як з вул. Молодіжної
вийшли двоє людей. Чоловік випередив жінку та сів у рейсовий автобус на другій
стороні вулиці. Водій автобуса запитав цю жінку,
якою виявилась ОСОБА_5, чи буде вона сідати в автобус. На що вона відповіла, що поїде іншим рейсом і автобус від'їхав.
Пройшовши невелику відстань від того місця, де
вона розминулась з людьми, вона почула шум автомобіля, який на великій швидкості проїхав по узбіччю позаду неї та
почула стогін людини. Пішовши на стогін, побачила
лежачу на дорозі ОСОБА_5, з якою перед цим розминулась. Зрозуміла, що її збив автомобіль, який щойно проїхав по
узбіччю, тому що іншого транспорту в цей час на дорозі не було.

Свідок ОСОБА_7 показав, що працює водієм автобуса, який возить працівників санаторію на роботу. 02.01.2004 року біля 7 години ранку
він зупинився по вул. Гагаріна. ОСОБА_8 зайшов у автобус, а його
жінка відповіла, що поїде іншим рейсом. Він поїхав далі по
маршруту.

Свідок ОСОБА_8 підтвердив покази потерпілої та свідка ОСОБА_7

Об'єктивно вина засудженого підтверджується висновком судмедекспертизи №
531 від 23.12.2004 року, згідно якого потерпілій
спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги покази ОСОБА_9 про
непричетність засудженого до наїзду на потерпілу, оскільки вона є його
дружиною, а тому є зацікавленою особою по справі.

Всім цим доказам по справі у їх сукупності суд дав належну правову оцінку, правильно
кваліфікував дії засудженого за ст. 286 ч. 1 КК України.

Посилання ОСОБА_3 та його захисника на те, що він не причетний до наїзду на потерпілу ОСОБА_5, на увагу не заслуговують, оскільки
спростовуються вище вказаними доказами по справі.

Крім того, з показів ОСОБА_3 в засіданні апеляційного суду вбачається, що ввечері з 1 на 2 січня 2004 року службовим автомобілем ДП
„Санаторій „Збруч" ВАЗ НОМЕР_1 держномер
НОМЕР_2 він повернувся з рейса в м. Чернівці. Автомобіль поставив в дворі власного будинку, щоб вранці завезти на роботу головного
лікаря санаторію. Вночі був мороз. Автомобіль зверху він не мив.

На його передніх колесах були встановлені зимові ошиповані шини, на задніх колесах були літні або всесезонні. 2 січня 2004 року біля
7 години вище вказаним автомобілем він виїхав за головним
лікарем, взявши з собою дружину ОСОБА_9., яку по дорозі мав посадити на рейсовий автобус, що возить працівників санаторію
на роботу.

Проїхавши певний шлях, на великій відстані від себе він побачив задні
габаритні вогні автобуса, зрозумів, що
запізнився. Вирішив наздогнати автобус, щоб біля цукрового заводу посадити в
нього дружину, потім повернутись назад на вул. Молодіжну за головним лікарем,
який не хотів щоб в автомобілі були сторонні пасажири. Попереду його автомобіля
на вул. Гагаріна інших транспортних засобів не було.

Дорога, по якій він рухався, була слизькою, оскільки була вкрита вкатаним
снігом, на ранок мороз послабшав.

Далі з матеріалів справи вбачається, що недоїжджаючи до Т-подібного
перехрестя вулиць Молодіжної та Гагаріна,
ОСОБА_3 помітив на зустрічній смузі руху ОСОБА_5, яка хотіла перейти дорогу зліва на право по ходу руху його автомобіля.

Виявивши небезпеку для руху, для зменшення швидкості він застосував
гальмування.

4

В зв'язку з тим, що дорога була слизькою, а на передніх колесах автомобіля
були встановлені ошиповані шини, на задніх неошиповані,
що категорично заборонено п.п. 31.4; 31.4.5 (г) Правил дорожнього руху України,
в процесі гальмування автомобіль ОСОБА_3 почало
заносити, оскільки він не обладнаний системою АБС, щеплення передніх коліс з дорогою було кращим ніж задніх, які, будучи недостатньо
прогрітими, скользили по проїзній частині . Автомобіль
понесло на потерпілу ОСОБА_5 та електроопору, що стояла за вище
вказаним Т-подібним перехрестям на лівому узбіччі.

Щоб вивести автомобіль з глибокого заносу, уникнути зіткнення, ОСОБА_3
вивернув кермо вправо в сторону заносу та різко збільшив оберти двигуна. Йому
вдалось вирівняти автомобіль, об'їхали електроопору.

Та в процесі такого руху правою боковою частиною свого автомобіля він по
дотичній вдарив в правий бік потерпілу
ОСОБА_5, тіло якої повернулось навколо своєї вертикальної осі через праве плече
в сторону руху автомобіля, в результаті чого та наступного падіння на дорогу утворився перелом великого вертела лівої
стегнової кістки, закритий повздовжній перелом
внутрішнього краю лівої малогомілкової кістки в нижній третині та інші тілесні
ушкодження, які характерні для наїзду автомобілем.

В засіданні апеляційного суду судмедексперт Драгомерецька - Дорош К.А. дала
оцінку фактичних даних проведених нею
судово-медичного обстеження за №117 від 10.03.

2004
року, судово-медичних експертиз за
№531 від 23. 12. 2004 року та за №393 від 20.10.

2005
року та їх висновків.

Прийнявши участь в моделюванні обставин ДТП, вона пояснила, що механізм найду на потерпілу,
механізм утворення тілесних ушкоджень по медичних показниках може відповідати
тому, який вище описаний, який було промодельовано.

Також з матеріалів справи вбачається, що після зіткнення з потерпілою,
автомобіль ОСОБА_3 заїхав на ліве узбіччя і зупинився.

Від удару ОСОБА_5 відкинуло від місця зіткнення.

Одягнена в довге шкіряне пальто, вона проскользила по проїзній частині,
зупинилась там, де були виявлені сліди її
крові, де її побачили свідок ОСОБА_6 та ОСОБА_3, який
перетягнув її ближче до правого узбіччя.

Залишивши місце події, ОСОБА_3 поїхав викликати швидку допомогу, після чого на території санаторія «Збруч» помив автомобіль, тим
самим знищив сліди контактування з потерпілою.

Виїхавши на місце ДТП працівники міліції порахували, що
зіткнення відбулось на правій смузі руху, там, де виявили
сліди крові потерпілої та саму потерпілу.

Не правильно визначивши місце зіткнення, весь транспорт вони направили по
лівій смузі руху, тим самим знищили сліди волчіння та юзу коліс автомобіля
ОСОБА_3, які належним чином не зафіксували в процесуальних
документах.

Вище вказане підтверджується показами на досудовому слідстві та в суді
першої інстанції самого ОСОБА_3, потерпілої
ОСОБА_5, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_6

Свідок - співробітник міліції ОСОБА_10 показав, що на місці ДТП він бачив на лівій - зустрічній смузі руху сліди юзу
автомобіля, які на лівій обочині перейшли в сліди кочення з чіткими відбитками
малюнка протектора шин. ОСОБА_3 не заперечував, що вище вказані
сліди кочення залишені його автомобілем.

Свідки співробітники міліції ОСОБА_11., ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 підтвердили покази ОСОБА_10 Свідок
ОСОБА_14 доповнив, що бачив на місці ДТП ще і сліди волочіння, що коли працівники міліції приїхали на територію

5

санаторія «Збруч», то ОСОБА_3 вже
помив автомобіль, тим самим знищив
сліди контактування автомобіля з потерпілою.

Об'єктивно вище зазначене підтверджується даними протоколу огляду місця
події від 2.01. 2004 року та фототаблиць до
нього, даними протоколів відтворення обстановки та обставин події потерпілого ОСОБА_5, свідком ОСОБА_6 від 2.09. 2004 року та фототаблиць до них, даними фототаблиць від
24.11.2005 року (т.2 а.с. 49-59).

З протоколу
огляду автомобіля та фототаблиць до нього вбачається, що 2.01. 2004 року, на час огляду місця події, автомобіль вже помитий -
чистий, хоча тільки ввечері повернувся з рейса в м. Чернівці і
ОСОБА_3 повідомив, що не мив його. Ковпак заднього правого колеса автомобіля пошкоджений. Причину пошкодження ОСОБА_3
пояснити не зміг.

Згідно довідки ДП «Санаторія «Збруч» за №01-18/188 від 6.12. 2005 року на
зимовий період на передні колеса автомобіля ВАЗ - НОМЕР_1 держномер
НОМЕР_2встановлювались ошиповані шини.

Слід відмітити, що відчуваючи свою провину в ДТП, в травмуванні потерпілої ОСОБА_5, ОСОБА_3 їздив в лікарню до
останньої, просив у неї та її родичів розписку, що вони не мають до нього
ніяких претензій.

Посилання ОСОБА_3 на те, що ці дії він вчинив під тиском працівників міліції, на увагу не заслуговують, оскільки в заяві -
скарзі прокурору Городоцького району від 4.05. 2004
року про упереджене ставлення до нього слідства він нічого не повідомляв про ці
факти.

Не слід брати до уваги дані схеми до протоколу огляду місця ДТП від 2.01. 2004 року про місце з'їзду автомобіля ОСОБА_3 на обочину, оскільки вони відображені невірно,
не відповідають фактичним обставинам справи.

В зазначений час місце події не проїжджали інші транспортні засоби, а тому
тільки ОСОБА_3 скоїв найд на потерпілу ОСОБА_5

Покарання засудженому призначено
відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Стягнувши з ДП „Санаторій „Збруч" на користь ОСОБА_4 -дочки потерпілої ОСОБА_5, 15000 грн., суд нічим не
мотивував своє рішення, а тому вирок суду в частині вирішення
цивільного позову підлягає скасуванню, а справа в цій частині направленню на новий судовий розгляд в порядку цивільного
судочинства в той же суд в іншому складі.

З врахуванням наведеного та
керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію ДП „Санаторій „Збруч"
ЗАТ „Укрпрофоздоровниця" задоволити частково.

Вирок Городоцького районного суду від 10 квітня 2007 року стосовно ОСОБА_3
в частині вирішення цивільного позову скасувати, справу в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного
судочинства в той же суд в іншому складі.

В решті вирок залишити без змін, а апеляцію адвоката ОСОБА_1 - без задоволення.