Справа № 355/509/15-к
Кримінальне провадження № 1-кп/355/47/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" липня 2015 р. Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого по справі судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка Київської області кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000184 від 05.03.2015 року за обвинувальним актом, затвердженим і підписаним прокурором Баришівської міжрайонної прокуратури Київської області юристом третього класу ОСОБА_4 та підписано слідчим СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копачі Чорнобильського району Київської області, українця, громадянина України одруженого, має на утриманні трьох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючого, освіта середня спеціальна, не військовозобов,язаного, має посвідчення 2-ї категорії потерпілого від аварії на ЧАЕС, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.10.2014 року Баришівським районним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів Баришівської міжрайонної прокуратури Київської області юристів третього класу ОСОБА_4 , ОСОБА_10 .

потерпілої ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , будучи раніше судимий 24.10.2014 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, на шлях виправлення не став та повторно скоїв злочин.

Так, 04.03.2015 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп,яніння, прийшов до будинку своєї знайомої ОСОБА_11 , розташованого в АДРЕСА_2 з метою отримання продуктів харчування.

Перебуваючи на території вказаного подвір,я, ОСОБА_6 підійшов до вхідних дверей будинку та, помітивши, що вхідні двері не зачинені, зайшов до приміщення будинку.

В подальшому ОСОБА_6 не вмикаючи світло, використовуючи електричний ліхтарик, оглянув приміщення будинку та насвітив ліхтариком на ліжко в спальній кімнаті, де відпочивала ОСОБА_11 , яка реагуючи на раптове світло прокинулася та помітила сторонню особу в приміщенні будинку.

Після цього ОСОБА_6 , не зважаючи на те, що ОСОБА_11 прокинулась, в світлі ліхтарика, побачив на бильці дивану, де відпочивала ОСОБА_11 , мобільний телефон «Флай ІQ 4404», та реалізуючи свій раптово виникший злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, вихопив телефон.

В подальшому, заподіявши фізичний біль ОСОБА_11 та заволодівши мобільним телефоном «Флай ІQ 4404», вибіг з приміщення будинку.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого злочинного діяння, а саме у відкритому викраденні чужого майна поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров,я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується зібраними, дослідженими по справі та оціненими в судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 двічі змінював свої покази щодо вчиненого ним злочину по відношенню до потерпілої ОСОБА_11 і врешті свою вину визнав повністю та погодився з показаннями ОСОБА_11 щодо тих обставин, які мали місце в її будинку після 23 години 04 березня 2015 року та пояснив, що проживає з нею в одному селі на відстані декількох будинків та знає її. Того вечора його дружини вдома не було, так як вона перебувала в пологовому будинку, очікуючи народження третьої дитини. ОСОБА_6 не заперечує те, що в стані алкогольного сп,яніння проник через не замкнені двері до будинку АДРЕСА_2 та відкрито заволодів мобільним телефоном ОСОБА_11 . На сплячу ОСОБА_11 ліхтариком не світив. Окрім того зазначив, що вона бачила, як він брав її телефон і згоду на те, щоб він взяв телефон вона не давала і не могла дати. Телефон взяв для того щоб вдома слухати музику. В судовому засіданні ОСОБА_6 заперечував факт отримання ним копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, але підтвердив, що в розписці власноручно написав своє прізвище ім,я та по батькові, поставив дату та підпис.

Окрім показів обвинуваченого ОСОБА_6 , доказами на підтвердження встановлених судом у судовому засіданні у кримінальному правопорушенні обставин є покази потерпілої ОСОБА_11 , яка показала суду, що ввечері 04.03.2015 року перед тим, як лягати спати, забула закрити вхідні двері будинку , в якому проживає з двома малолітніми дітьми. Проснулась від того, що в кімнаті де спала, побачила постать чоловіка, який щось шукав у шафі. Телефон у неї світився і лежав на дивані. Він взяв телефон, однак вона вирвала його у нього з руки, але він забрав телефон, при цьому вдарив її і побіг з будинку. Коли це все відбувалося то вони не розмовляли між собою, так як вона була дуже налякана. Після того, як ОСОБА_6 побував у неї в будинку, дітей вона відвела до ОСОБА_12 і з працівниками міліції їздила до будинку ОСОБА_6 . ОСОБА_11 не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_13 , так як телефон їй повернутий. При обранні йому міри покарання, покладається на думку суду.
Свідок ОСОБА_12 показала суду, що вона знає ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , як жителів села Лехнівка, Баришівського району Київської області. В ніч 04.03.2015 року біля 24 години у двері її будинку хтось постукав. В той момент вона була дуже втомлена, але без вагань відкрила вхідні двері будинку. До будинку забігла з двома дітьми ОСОБА_14 , яка була перелякана і повідомила, що її пограбували і хотіли вбити, погрожуючи ножем та попросила викликати міліцію. Свідок із свого телефону зателефонувала до сільського голови, але він не відповів на дзвінок. Потім ОСОБА_15 з телефону свідка сама зателефонувала до міліції і сказала, що її пограбували у неї в будинку, хотіли вбити, що забрали у неї мобільний телефон, нападаючи з ножем. ОСОБА_15 проживає від свідка на відстані через дві вулиці. ОСОБА_15 говорила свідку, що стукала в 10 будинків, але їй відкрила двері лише ОСОБА_12 . Потім сусідка свідка підтвердила, що до неї вночі теж хтось стукав у двері, але вона не відкрила і бачила у вікно, як потім хтось пішов до подвір,я ОСОБА_12 . Свідку ОСОБА_15 розповіла, що в нападнику вона впізнала ОСОБА_6 . Дітей ОСОБА_15 залишила на ніч у свідка, а сама пішла чекати міліцію. Вранці біля 06 години повернулася до будинку свідка і повідомила, що з працівниками міліції вона ходила додому до ОСОБА_6 , де у нього вдома забрали її мобільний телефон.

Для усунення протиріч в показах обвинуваченого ОСОБА_6 , судом в якості свідка допитана ОСОБА_5 , яка працює слідчим СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області, яка показала суду, що ОСОБА_6 отримував копію обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, про що свідчить його підпис в розписці.
Крім того, винність ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину підтверджується доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме:

-даними протоколу огляду місця події від 05.03.2015 року та фототаблицями до нього, яким було оглянуто домоволодіння потерпілої ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 ;

-даними протоколу огляду місця події від 05.03.2015 року та фототаблицями до нього, яким було оглянуто домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та виявлено мобільний телефон «Флай ІQ 4404», що належить ОСОБА_11 ;

-даними протоколу пред,явлення речей для впізнання, а саме мобільного телефону «Флай ІQ 4404», від 05.03.2015 року;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.03.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_11 ;

-товарним чеком від 02.01.2015 року про вартість мобільного телефону «Флай ІQ 4404».

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, вважає їх достатніми для прийняття відповідного рішення по справі.

Суд вважає доведеним обставини вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, якого повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення (злочину) і його дії вірно кваліфіковані за даною статтею КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров,я потерпілого.
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного, який негативно характеризуються по місцю проживання, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, фактичні обставини справи, те що в період відбування покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 24.10.2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк п,ять років і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, повторно скоїв новий злочин.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.
Судом в судовому засіданні приєднані до матеріалів справи матеріали кримінального провадження, які досліджені судом.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у межах, установлених санкцією ч. 2 ст. 186 України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу та на підставі ст. 71 КК України з урахуванням, як пом,якшуючих, так і обтяжуючих вину обставин та добутих в судовому засіданні доказів.

Обставини, які пом,якшують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст. 67 КК України вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп,яніння.

На обліку у лікарів психіатра та нарколога ОСОБА_6 , згідно наданих Баришівською ЦРЛ Київської області довідок не перебуває.

Суд вважає, що підстав для застосування до ОСОБА_6 ст. 75 та ст. 76 КК України не має і це підтверджується добутими в судовому засіданні доказами.

В ході судового розгляду справи встановлено, що судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази по справі : мобільний телефон «Флай ІQ 4404», згідно постанови слідчого від 05.03.2015 року, визнано речовим доказом та приєднаний до матеріалів провадження і направлений до кімнати речових доказів Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області.
На досудовому слідстві ОСОБА_6 обирався запобіжний захід 27.03.2015 року у виді домашнього арешту строком на 50 днів до 16 травня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України (в редакції 2012 року), суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді п,яти років одного місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 24.10.2014 року та остаточно засудити ОСОБА_6 до п,яти років трьох місяців позбавлення волі, взявши під варту із зали суду.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 вираховувати з 16 липня 2015 року з 13 години 30 хвилин і утримувати під вартою в СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві до вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Флай ІQ 4404», який визнано речовим доказом та приєднаний до матеріалів провадження і направлений до кімнати речових доказів Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області після вступу вироку з законну силу повернути потерпілій ОСОБА_11 .
Вирок може бути оскаржений на протязі тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області, а засудженим з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_1