Справа № 462/2387/14-к

У Х В А Л А

22 квітня 2014 року слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на підставі довіреності, на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту,

встановив:

ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на підставі довіреності, звернувся до слідчого судді зі скаргою про скасування постанови старшого слідчого Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_3 від 21.03.2014 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту. Подану скаргу обгрунтовує тим, що згідно постанови слідчого від 04.03.2008 року в ході розслідування кримінальної справи № 140-2555 було накладено арешт на належний ОСОБА_5 будинок АДРЕСА_1 . 11.12.2013 року слідчим Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 була винесена постанова, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 190 ч.4, 358 ч.ч. 1, 3 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в її діях ознак вказаних кримінальних правопорушень, жодних даних про відкриття нового кримінального провадження немає, а отже підстав для продовження дії даного арешту немає, тому він в інтересах ОСОБА_5 звернувся до названого слідчого з клопотанням про скасування такого арешту, однак, йому у цьому було відмовлено, як він вважає, безпідставно.

У судовому засіданні слідчий проти задоволення клопотання заперечила, зазначивши, що постанова про накладення арешту на будинок була винесена слідчим в межах кримінальної справи до набрання чинності КПК України 2012 року, і тому розгляд таких клопотань не відноситься до повноважень слідчого судді, а відноситься до компетенції уповноважених осіб органу досудового слідства. Також відмітила, що кримінальне провадження закрито лише щодо особи - ОСОБА_6 , проте по факту вчинення злочину розслідування у даному провадженні продовжується.

Скаржник, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, тому вважаю за можливе розглянути скаргу у його відсутності, оскільки матеріалів достатньо для прийняття рішення за скаргою по суті.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши скаргу і додані до такої матеріали, а також матеріали наданого слідчим кримінального провадження № 0000080, прихожу до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У відповідності до ст.303 КПК України вбачається, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 168 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником,

потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Разом з тим, згідно п.9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

При розгляді скарги встановлено, що згідно постанови слідчого від 04.03.2008 року в ході розслідування кримінальної справи № 140-2555 було накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 .

11.12.2013 року слідчим Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 була винесена постанова, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 190 ч.4, 358 ч.ч. 1,3 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в її діях ознак вказаних кримінальних правопорушень.

У зв`язку із закриттям провадження представник ОСОБА_5 ОСОБА_4 звернувся до слідчого ОСОБА_3 з клопотанням про скасування на підставі ч.6 ст.126 КПК України 1960 року арешту на будинок по АДРЕСА_1 , однак, 21.03.2014 року слідчим винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту на майно.

Таким чином, як вбачається із наведеного, арешт на вищезазначений будинок був застосований під час проведення досудового слідства до набрання чинності КПК України 2012 року, і тому, з огляду на п.9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що був передбачений нормами КПК України 1960 року.

Відповідно до ст.ст. 81, 126, 214 КПК України 1960 року накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба, а також, рішення про скасування заходів по забезпеченню позову та можливої конфіскації майна можуть бути вирішені у разі закриття кримінальної справи або судом при постановленні вироку.

Також слід зауважити, що КПК України 1960 року не передбачав такого інституту як слідчий суддя, і тому в повноваження слідчого судді не входить скасовування арешту майна, який був накладений до набрання чинності КПК України 2012 року.

Вказані висновки відповідають роз`ясненням, які дані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України», згідно яких запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності КПК, продовжують свою дію у порядку КПК 1960 року. Зміна, скасування чи припинення (окрім продовження) таких запобіжних заходів, арешту майна, відсторонення від посади, не зважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом (тобто 20 листопада 2012 року чи пізніше), відбувається згідно з п.9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК у порядку, передбаченому КПК 1960 року.

Виходячи з наведеного, вважаю, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 306, 307, п.9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на підставі довіреності, на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту відмовити.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1