АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000527 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньо- спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2014 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування даного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання. Цивільний позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2444,65 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 6 жовтня 2014 року, приблизно о 23 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля Новоселицького районного суду в м. Новоселиця, вул. 1-го травня, 1«а» Чернівецької області в ході словесної суперечки з ОСОБА_9 наніс
Провадження №11-кп/794/90/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_10 Категорія ст.125 ч. 2 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_1
останньому декілька ударів по різних частинах тіла, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забій лівого колінного суглоба та м`яких тканин голови, які, згідно висновку експерта № 193екс-Н від 19 жовтня 2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень та спричинили короткочасний розлад здоров`я.

На вказаний вирок суду адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи вирок в чистині кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини, просить суд апеляційної інстанції призначити ОСОБА_5 більш м`який вид основного покарання у виді штрафу та зменшити розмір відшкодування за цивільним позовом. Свої доводи обґрунтовує тим, що районний суд в достатній мірі не врахував всі пом`якшуючі покарання обставини та дані, які характеризують особу обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_9 подав заперечення на дану апеляційну каргу, в якій вказує на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, просить суд апеляційної інстанції залишити його без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, котрі підтримали доводи апеляції та просили її задовольнити, прокурора, котрий заперечив проти задоволення вимог апеляції та просив залишити вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як легке тілесне ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я. Суд першої інстанції оцінюючи докази по справі в їх сукупності прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 та наявність вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. З такими висновками суду погоджується і сам апелянт. Призначене судом покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. Зокрема, районний суд, обираючи вид та строк покарання, врахував дані про особу, а саме: позитивну характеристику за місцем проживання, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, те, що ОСОБА_5 не перебував на спеціальних медичних обліках, не притягувався до кримінальної відповідальності в минулому, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, думку потерпілого та обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Що стосується доводів апеляції в частині неврахування районним судом таких характеризуючи особу обвинуваченого даних як підприємницька діяльність та наявність стабільних доходів, то суд апеляційної інстанції оцінює їх критично з огляду на те, що станом на 19 січня 2015 року, тобто на 25 день після постановлення вироку, обвинувачений ОСОБА_5 відшкодував потерпілому ОСОБА_9 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 400 грн., хоча в судовому засідання визнав позовні вимоги потерпілого про стягнення витрат на ліки в сумі 964, 65 грн., та відшкодування моральної шкоди на суму 500 грн. (Т.2, а.с. 27).
Колегія суддів також критично сприймає і доводи апеляції про те, що саме минула робота ОСОБА_5 в правоохоронних органах і стала причиною конфлікту, який призвів до нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Так, робота в правоохоронних органах презюмує наявність у ОСОБА_5 юридичних знань, які чітко регламентують правовий порядок вирішення будь-яких спорів, в тому числі і того, що виник між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .. Проте ОСОБА_5 , будучи обізнаним про заборону будь-якого насильства, заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про неможливість врахування даної обставини як такої, що пом`якшує покарання.
Вимоги апеляції в частині зменшення відшкодування за цивільним позовом колегія суддів визнає неспроможними, оскільки сам апелянт не навів жодних доводів на їх обґрунтування, а в силу ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не може вийти за межі апеляційної скарги.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляцію адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2014 року залишити без задоволення, а вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3