Справа № 336/7594/14-к
Пр. № 1-кп/336/74/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

· 16.01.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.ч.1,2 ст.186 КК України,
Під час судового засідання, суд -

ВСТАНОВИВ:
Так, 14.08.2014 року приблизно об 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаходячись по вул. Вороніна в м. Запоріжжя, а саме поблизу кінцевої зупинки 15-го трамваю підійшовши ззаду до ОСОБА_5 , та відволікши увагу останньої запитанням де знаходиться вул. Баранова відкрито викрав, зірвавши рукою, з шиї потерпілої, золотий ланцюжок 585 проби, масою 15,8 гр., довжиною 55 см, вартість якого згідно чеку № NS000000385 складає 5716 гривень, тим самим спричинивши ОСОБА_5 майнового збитку на суму 5716 гривень, після чого утримуючи викрадене майно при собі, зник з місця скоєння злочину.

В подальшому, 26.08.2014 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись по вул. 8-го Березня в м. Запоріжжя, а саме поблизу автозаправочної станції «Шел», підійшовши до ОСОБА_6 , відкрито викрав, шляхом ривку правою рукою, з шиї потерпілої, золотий ланцюжок 585 проби, масою 4,55 гр., довжиною 45 см, вартість якого згідно висновку НДКЦ №1552, складає 1183 гривні, тим самим спричинивши ОСОБА_6 майнового збитку на вказану суму, після чого утримуючи викрадене майно при собі, зник з місця скоєння злочину.

Крім того, 03.11.2014 року, приблизно о 08:00 годині, ОСОБА_4 маючи умисел направлений на таємне викрадання чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою в подальшому розпорядитися ним на свою користь, знаходячись в приміщенні загальноосвітньої школи № 4, по вул. Волжзькій, 30 в м. Запоріжжі, шляхом вільного доступу, з поверхні сейфа, розташованого в кабінеті директора вищевказаної школи, таємно, повторно викрав майно, що належало ОСОБА_7 а саме:

- барсетка із шкірозамінника, вартість якої, згідно висновку експерта № 2043 від 21.11.2014 року, складає 143 гривні 28 копійок, в якій знаходилось два мобільних телефони марки «Самунг», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 ,. картка фізичної особи - платника податків, та дві зв`язки ключів, які не становлять потерпілому матеріальної шкоди, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Також, 17.11.2014 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись по вул. Карпенко-Карого в м. Запоріжжі, а саме біля будинку № 5 по вищевказаній вулиці, підійшовши до ОСОБА_8 , відкрито викрав, шляхом ривку, а саме за допомогою удару правою рукою по лівій руці потерпілої, мобільний телефон «LENOVO А 369і», в корпусі чорного кольору, імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , вартість якого складає 1099 гривень, в якому також знаходилась карта пам`яті на 16 GВ, вартість якої складає 139,90 гривень, тим самим спричинивши ОСОБА_8 майнового збитку на загальну суму 1238, 90 гривень, після чого утримуючи викрадене майно при собі, зник з місця скоєння злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.ч.1,2 ст.186 КК України визнав повністю, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що вчинив злочини для того щоб заробити грошей.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що дійсно саме ОСОБА_4 14.08.14 року відкрито заволодів її майно за обставин вказаних в обвинувальному акті, просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі.
Учасники процесу не заперечували проти розгляду справи за відсутністю потерпілих, які надали відповідні заяви.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведених кримінальних правопорушень, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності його позиції, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, а його дії кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, та за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, сприяння досудовому розслідуванню та судовому розгляду, встановленню істини в кримінальному проваджені.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - відсутні.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а саме за ч.1 ст.186 та ч.2 ст.185 КК України, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, та за ч.2 ст.186 КК України, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, те що останній визнав вину повністю та покаявся у вчиненому, дані про обвинуваченого ОСОБА_4 , який на момент вчинення злочинів не мав судимостей, а також, враховуючи те, що ОСОБА_4 до постановлення даного вироку вчинив інші злочини, за які був засуджений Жовтневим районним судом м.Запоріжжя від 16.01.2015 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, то суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 в рамках санкції ч.ч.1,2 ст.186, ч.2 ст. 185 КК України, застосувавши положення ч.ч.1,4 ст.70 КК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 5716 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн, до обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнаний обвинуваченим, підлягає задоволенню.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 368, 373, 374, КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання
· за ч.1 ст.186 КК України у вигляді 2 (ДВОХ) років 6 (ШЕСТИ) місяців позбавлення волі;
· за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 (ЧОТИРЬОХ) років 7 (СЕМИ) місяців позбавлення волі;
· за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 (ДВОХ) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (ЧОТИРЬОХ) років 7 (СЕМИ) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного Жовтневим районним судом м.Запоріжжя від 16.01.2015 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190, ч. 2 ст.186, 70 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, визначивши остаточне покарання у вигляді 4 (ЧОТИРЬОХ) років 7 (СЕМИ) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженні у вигляді тримання під вартою, до набрання вироку законної сили залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дати фактичного затримання - з 17 листопада 2014 року.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , матеріальну шкоду в розмірі 5716 (п`ять тисяч сімсот шістнадцять) гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Речові докази по справі:
· мобільний телефон «LENOVO A 369i» в корпусі чорного кольору- переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 залишити у останньої;
· товарний чек на Мобільний телефон «LENOVO A 369i» залишити в матеріалах провадження;
· залоговий квиток № НОМЕР_3 долучений до матеріалів провадження залишити в матеріалах провадження;
· барсетку чорного кольору - передану на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити у останнього.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1