Справа № 161/6824/15-к Провадження №11-кп/773/302/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 121 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду від 21 травня 2015 року, яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, працюючий приватним підприємцем, раніше не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 в користь потерпілого ОСОБА_7 3 210 грн. матеріальної шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди та в дохід держави 2 947 грн. 74 коп. судових витрат за проведення судових експертиз.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено попередній утримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 27 березня 2015 року.

Вироком вирішено долю речових доказів.

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що 24.03.2015 року, біля 22 год., за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , під час конфлікту з вітчимом ОСОБА_10 , який виник на грунті неприязних відносин та переріс у бійку, наніс останньому не менше семи ударів руками та близько трьох ударів ногою в ділянку голови, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, від яких останній помер через 1,5-3 години після їх нанесення.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку із його м`якістю. Вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому судом першої інстанції безпідставно враховано такі пом`якшуючі обставини, як знаходження на його утриманні малолітньої дитини ОСОБА_11 2013р.н.; баби ОСОБА_12 , 1939р.н. та діда ОСОБА_13 ,1943 р.н., які і не були підтверджені належними доказами в судовому засіданні. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_9 у виді 10 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, потерпілого, який підтримав свою апеляцію, заперечення на неї прокурора, захисника та обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_9 злочину при обставинах, викладених у вироку та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 121 КК України є правильною і не оспорюється в апеляції.

Доводи потерпілого щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання та безпідставності зарахування вказаних в апеляції пом`якшуючих обставин, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Цих вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Як вбачається з вироку, в порушення вимог вказаної норми, суд, при призначенні ОСОБА_10 мінімального покарання за санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, зловживає спиртними напоями та не відшкодував збитки потерпілому.

Крім того, як видно з мотивувальної частини вироку до пом`якшуючих покарання ОСОБА_9 обставин судом віднесено його щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, а також знаходження на утриманні малолітньої дитини та пристарілих баби і діда.

Апеляційний суд вважає, що вказані обставини безпідставно були зараховані судом першої інстанції, як пом`якшуючі покарання обвинуваченого, оскільки вони нічим не підтверджуються та не знайшли свого ствердження в суді апеляційної інстанції.
Як вбачається із свідоцтва про народження малолітньої ОСОБА_14 , яка нібито перебуває на утриманні обвинуваченого, її батьками записані: матір ОСОБА_15 , а батьком ОСОБА_16 , а не обвинувачений.(а.с.113).
Аналогічна ситуація і з перебуванням на утриманні обвинуваченого пристарілих діда та баби. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_9 дійсно їх доглядає та утримує. Не надано таких доказів і в суд апеляційної інстанції.
Щодо щирого каяття обвинуваченого, зарахованого йому судом першої інстанції, як пом`якшуючу покарання обставину, то при апеляційному перегляді вироку дана обставина також не знайшла свого ствердження.
Таке каяття передбачає не лише визнання вини у вчиненому, а й відшкодування винним завданих збитків. Однак, ОСОБА_9 , визнаючи свою винуватість у смерті ОСОБА_10 , лише обіцяв відшкодувати збитки, але не відшкодував їх.
Не враховано судом і позиції потерпілого, який вважає, що ОСОБА_9 необхідно призначити максимальне покарання за санкцією статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку із його м`якістю.
При призначенні покарання ОСОБА_9 , апеляційний суд враховує: тяжкість скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, який вину визнав, за місцем проживання характеризується задовільно, згідно ст. 89 КК України судимості не має, не відшкодував потерпілому ОСОБА_7 заподіяну матеріальну та моральну шкоду, позицію потерпілого, який настоює на суворій мірі покарання та вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_9 в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України 8 років 6 місяців позбавлення волі

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

З А С У Д И В:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 21 травня 2015 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України 8 (вісім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 з моменту отримання його копії.

Головуючий
Судді