Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа 490/246/15-к
У Х В А Л А
27 січня 2015 року суддя Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві подання головного лікаря Миколаївської обласної психіатричної лікарні про припинення примусової амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_2 , -
В С Т А Н О В И В :
Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2004 року відносно ОСОБА_3 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричному закладі з суворим режимом нагляду.

В подальшому вид примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 судами змінювався неодноразово, востаннє ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 9 квітня 2014 року йому було призначене амбулаторне примусове лікування строком на 6 місяців.

Цей строк продовжувався неодноразово, останньою ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 23 липня 2014 року строк застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування ОСОБА_2 був продовжений ще на 6 місяців; 23 січня 2014 року визначений судом строк сплинув.
14 січня 2015 року головний лікар психіатричного закладу, у якому здійснюється надання амбулаторної психіатричної ОСОБА_2 у примусовому порядку - Миколаївська обласна психіатрична лікарня № 1 - надіслав до суду подання про припинення амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_2 , посилаючись про те, що на час подання поведінка хворого повністю скорегована та належним чином контролюється без застосування до його примусових заходів медичного характеру.

Після вислуховування прокурора та представника психіатричного закладу, а також дослідження письмових матеріалів справи суд дійшов такого.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" судом розглядаються заяви психіатричного закладу, який надає примусову психіатричну допомогу, у разі:

· відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру;
· необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців;
· такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Розгляд же судом питань про припинення примусового лікування у визначений судом строк або у зв`язку із відсутністю необхідності для такого діючим законодавством не передбачено, навпаки, з його змісту випливає, що психіатричний заклад зобов`язаний самостійно припинити примусове лікування у визначений судом строк.

Отже, ця заява не підлягає розгляду в суді.
Діючим Кримінально-процесуальним законодавством порядок дій суду у такому випадку не є врегульованим, через що відповідно до частини 6 статті 9 КПК України суд виходе з загальних засад кримінального провадження, що визначені у статті 7 цього Кодексу.

Порядок дій із зверненнями, що не підлягають розгляду судом, є врегульованим Цивільним Процесуальним Кодексом України, відповідно до статті 122 якого за таких обставин у відкритті провадження за заявою слід відмовити.

Отже, у відкритті провадження за цією заявою слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
У відкритті провадження за поданням головного лікаря Миколаївської обласної психіатричної лікарні про припинення примусової амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_4 - відмовити.
Роз`яснити заявникові, що припинення примусового лікування у визначений судом строк за відсутністю підстав для продовження або зміни примусових заходів медичного характеру є його обов`язком та отримання додаткового судового рішення в такому випадку не вимагається.

СУДДЯ = ОСОБА_5 =