Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_10,
суддів:ОСОБА_11 і ОСОБА_12,
за участю прокурора ОСОБА_13,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 22 січня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою заступника прокурора Тернопільської області на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 27 серпня 2014 року щодо ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2014 року засуджено

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина республіки Азербайджан, такого, що судимості не мав,

за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років і 6 місяців.

На відшкодування моральної шкоди із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 ухвалено стягнути 50 000 грн.

У вироку вирішено питання щодо речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 27 серпня 2014 року вирок змінено. Ухвалено вважати ОСОБА_5 засудженим за ст. 118 КК України та за цим законом йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

ОСОБА_5 звільнено з під варти в залі апеляційного суду.

На відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 ухвалено стягнути 30 000 грн.

В решті вирок залишено без зміни.

Відповідно до вироку місцевого суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що 11 березня 2012 року приблизно о 22 годині 30 хвилин у АДРЕСА_1 будучи розлюченим на ОСОБА_7, який на відмову дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_8 продати йому алкогольні напої, продовжував вимагати продати такі напої та погрожував увійти в будинок і сам відшукати їх, хоча активних дій для цього не вживав, він, з метою заподіяння смерті потерпілому одним ударом ножа у життєво важливий орган - ділянку шиї ОСОБА_7 убив останнього. Після таких дій ОСОБА_5 намагався надати допомогу потерпілому, однак той помер від швидкої крововтрати.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_5 з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК України апеляційний суд виходячи з встановлених фактичних обставин справи, і враховуючи те, що інших доказів, які спростовували б показання засудженого і ставили під сумнів їх правдивість, по справі не зібрано, із урахуванням протиправної поведінки потерпілого ОСОБА_7 вважав, що в ситуації, що склалася, ОСОБА_5 мав підстави для захисту своїх законних прав і інтересів, так як загроза заподіяння шкоди йому та членам його сімʼї була реальною. Про це, на думку апеляційного суду свідчить поведінка ОСОБА_7 - який перебував у стані алкогольного спʼяніння, поводив себе агресивно, на зауваження не реагував, ініціював конфлікт, першим почав застосовувати фізичну силу; фізичні дані потерпілого - який був набагато сильнішим та крупнішим від засудженого; обстановка посягання - нічний час, раптовість, наявність в будинку чотирьох неповнолітніх дітей, які від дій ОСОБА_7 прокинулись і почали плакати.

Апеляційним судом встановлено та фактично визнано доведеним вчинення потерпілим неправомірних дій, які свідчать про реальність та дійсність суспільно небезпечного посягання, що існувало об'єктивно, й про те, що ОСОБА_5 наніс удар ножем ОСОБА_7 з метою припинення такого посягання та захисту себе і своєї сім'ї, що не відповідало небезпечності посягання та обстановці захисту, тобто вбив ОСОБА_7 при перевищенні меж необхідної оборони.

Апеляційний суд прийшов до переконання, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому вирок змінив, а дії ОСОБА_5 перекваліфікував з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України.

У касаційній скарзі прокурор посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок м'якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий апеляційний розгляд. Прокурор у скарзі зазначив, що апеляційний суд перекваліфікував дії засудженого без урахування ряду об'єктивних обставин вчинення злочину, без надання їм належної правової оцінки. Невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок м'якості на думку прокурора полягає у недотриманні апеляційним судом при призначенні покарання вимог ст. 65 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала касаційну скаргу та просила скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий апеляційний розгляд, дослідивши матеріали справи, урахувавши заперечення захисника ОСОБА_9, що надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвала апеляційного суду це судове рішення вищого суду щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку, і повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою. Крім того, ухвала апеляційного суду за своїм змістом має відповідати вимогам ст. 377 КПК України 1960 року. У ній мають бути наведені докладні мотиви прийнятого судом рішення, усі доводи, що містяться в апеляції, мають бути ретельно вивчені, проаналізовані та жоден з них не повинен залишитись без відповіді в ухвалі. Також в ухвалі мають бути наведені докладні мотиви прийнятого рішення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, апеляційний суд зазначені вимоги закону виконав неналежним чином.

Обґрунтовуючи прийняте рішення про необхідність перекваліфікації дій засудженого з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК України апеляційний суд в ухвалі припустився суперечностей.

Так, в ухвалі зазначено про те, що місцевий суд неправильно встановив фактичні обставини справи та дав їм неправильну юридичну оцінку. За цих умов, апеляційний суд перекваліфіковуючи дії засудженого мав би встановити фактичні обставини, за яких було вчинено протиправне діяння щодо потерпілого.

Однак, апеляційний суд не навів встановлені ним обставини вчинення передбаченого ст. 118 КК України злочину, а лише вказав про інше місце його вчинення.

За змістом ухвали апеляційний суд визнаючи достовірними показання засудженого, не надав уваги тому, що ОСОБА_5 у своїх показаннях стверджував про випадкове нанесення удару ОСОБА_7 Отже обґрунтовуючи своє рішення апеляційний суд допустив суперечності, оскільки ст. 118 КК України передбачає відповідальність за умисні дії.

У резолютивній частині ухвали викладаються конкретні рішення апеляційного суду, що повинні логічно випливати з описово-мотивувальної частини. Однак, апеляційний суд в мотивувальній частині ухвали вказуючи на необхідність перекваліфікації дій засудженого з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України та на зменшення розміру відшкодування моральної шкоди до 30 000 грн., у резолютивній частині ухвали не зазначив про прийняте рішення щодо перекваліфікації дій засудженого та зменшення суми, стягнутої на відшкодування моральної шкоди, а самостійно ухвалив рішення щодо кваліфікації дій та прийняв рішення про необхідність стягнення моральної шкоди.

За вказаних вище обставин, ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно ретельно дослідити всі обставини справи та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Питання щодо обґрунтованості доводів касаційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі, мають бути розглянуті при новому апеляційному розгляді справи.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 27 серпня 2014 року щодо ОСОБА_5 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12