Справа № 729/1178/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/303/2015
Категорія - ч. 1 ст. 125 ККУ Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000146 за апеляційною скаргою захисника, адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 28 січня 2015 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, не працюючого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , в якій останній просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 закрити на підставі ст.284 ч.1 п.3 КПК України.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_12 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 3000,00грн. та у повернення процесуальних витрат за надання правової допомоги 10 000, 00 грн.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Як встановив суд першої інстанції, 18 березня 2013 року, близько 19-00 год., ОСОБА_9 , знаходячись в господарстві ОСОБА_12 в АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс потерпілій Бездєтній декілька ударів предметом схожим на металеву кочергу в область голови та тулубу, заподівши таким чином останній тілесні ушкодження, що відносять до категорії легких тілесних ушкоджень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник адвокат ОСОБА_8 вказує на те, що судом першої інстанції не встановлені фактичні докази для доведення винуватості ОСОБА_9 під час судового розгляду, а можливість їх в подальшому отримати вичерпана, а тому просить вирок суду щодо ОСОБА_13 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі ст.284 ч.1 п.3 КПК України.

Заслухавши доповідача; думку прокурора, який вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з мотивів її необґрунтованості; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які просили вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження закрити в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання; представника потерпілої, адвоката ОСОБА_14 , який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого безпідставною; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Представник потерпілої, адвокат ОСОБА_15 та потерпіла ОСОБА_12 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, заперечення на апеляційну скаргу не подавали, однак 27 березня 2015 року до апеляційного суду від представника потерпілої, адвоката ОСОБА_15 надійшла заява в якій він повідомляє про те, що в судовому засіданні апеляційного суду 30 березня 2015 року він та потерпіла не будуть приймати участі.

В послідуючому потерпіла та її представник подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі та адвокат ОСОБА_16 зазначив про те, що він не заперечує проти закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 вину не визнав та пояснив, що апеляційну скаргу свого захисника він підтримує у повному обсязі. Зазначив, що ОСОБА_12 він не бив і тілесних ушкоджень їй не завдавав. В той же час ОСОБА_9 надав суду заяву в якій просив кримінальне провадження закрити на підставі ст.49 КК України.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав, його вина підтверджується показами потерпілої, свідків допитаних судом першої інстанції та іншими доказами, які дослідив суд у судовому засідання та дав їм належну правову оцінку.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_12 даних нею в суді першої та апеляційної інстанції вбачається, що 18 березня 2013 року близько 19 години до не її на подвір`я, за місцем її проживання зайшов невідомий не той час їй чоловік, пізніше з`ясувалось, що то був ОСОБА_9 , який перебував у нетверезому стані. Від поштовху незнайомця вона впала на землю і той почав наносити їй удари по тілу металевим предметом. Вона втекла від нападника до будинку сусідки ОСОБА_17 і повідомила, що її б`є Лопата. Біля будинку сусідки ОСОБА_13 наніс їй декілька ударів металевою кочергою від чого вона впала та втратила свідомість. Прийшовши до свідомості, вони сховались з сусідкою у її будинку. Згодом від знайомої ОСОБА_18 в телефонній розмові їй стало відомо, що ОСОБА_9 на вулиці затримав ОСОБА_19 і тримав останнього до приїзду працівників міліції.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що 18 березня 2013 року у вечірній час від ОСОБА_18 йому стало відомо, що ОСОБА_9 б`є його дружину ОСОБА_20 . На вулиці, майже біля свого будинку він помітив ОСОБА_9 , який тримав у руках металеву кочергу, а тому він звалив нападника на землю та тримав його до приїзду працівників міліції.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що 18.03.2013 року у вечірній час до неї зателефонувала ОСОБА_17 та повідомила, що ОСОБА_9 б`є ОСОБА_21 . Про це вона повідомила ОСОБА_19 .. Під`їхавши до господарства Бездєтних, на дорозі вони помітили Лопату, а тому ОСОБА_22 вийшовши з автомобіля накинув ОСОБА_9 фуфайку на голову, тримав останнього до приїзду працівників міліції.

З показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що 18 березня 2013 року близько 19 години вона почула крик своєї сусідки ОСОБА_12 , яка кликала на допомогу. Вийшовши на вулицю вона побачила ОСОБА_12 , яка кричала, що її б`є ОСОБА_9 . Вона зайшла в будинок та зателефонувала чоловікові Бездєтної, а оскільки останньому не додзвонилась, то зателефонувала ОСОБА_18 які все розповіла. Вийшовши з будинку на подвір`я вдруге вона побачила, що потерпіла лежить на землі і до неї підходив ОСОБА_9 . Злякавшись ОСОБА_9 , вона з ОСОБА_23 забігла до будинку і через деякий час зателефонувала ОСОБА_18 та повідомила, що нападника затримали. Вийшовши на вулицю, вона побачила ОСОБА_19 та ОСОБА_24 з дочкою, а поруч на землі лежав ОСОБА_9 . Раніше Лопату вона не знала, коли працівники міліції поїхали, то на місці затримання ОСОБА_13 вони бачили металеву кочергу яка була в сажі, а в потерпілої на голові також були сліди сажі.

З показань свідка ОСОБА_25 вбачається, що вона по сусідству проживає з ОСОБА_12 18 березня 2013 року у вечірній час вона чула жіночий крик про допомогу. В той день її чоловіка ОСОБА_26 вдома не було, а ОСОБА_9 до неї в господарство не приходив і ніякого велосипеда в її господарстві не залишав.

Свідок ОСОБА_27 в суді першої інстанції пояснив, що 18 березня 2013 року в складі слідчо-оперативної групи він виїздив в с. Нова Басань по заяві громадянки ОСОБА_12 . На місці затримання ОСОБА_13 він бачив потерпілу, яка трималась за руку, а на обличчі були сліди крові. Потерпіла пояснила, що обвинувачений наносив їй удари металевою кочергою. ОСОБА_9 був доставлений додому, пояснення у ОСОБА_9 він не відбирав.

Також вина ОСОБА_9 підтверджується висновком судово-медичної експертизи №33 від 19 березня 2013 року з якої вбачається, що у ОСОБА_12 мають місце тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин лобної області зліва, ІІ пальця правої кисті та лівого плеча, які виникли від дії тупих (тупого) предметів (предмету) і могли виникнути 18.03.2013 року при нанесенні ударів металевим прутом та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.п. 83); протоколом проведення слідчого експерименту, проведеної за участі потерпілої ОСОБА_12 з якого вбачається, що остання добровільно розповіла та на місці показала про події, які відбувались 18.03.2013 року, а зокрема яким чином ОСОБА_9 наносив їй удари.

Поряд з цим, стороною захисту надані стороною обвинувачення докази не спростовано, суду не надано жодного доказу, який би виключав причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_9 , які виразилися в умисному нанесенні ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень, судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Таким чином, у відповідності до ст. 94 КПК України, місцевий суд оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази і дав у вироку їх аналіз, такі докази підтвердили винуватість обвинуваченого. При цьому суд на виконання вимог закону мотивував у вироку прийняття одних і відхилення інших доказів та поклав в основу вироку лише належні та допустимі докази, досліджені в судовому засіданні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд, у відповідності до вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його вік, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання та цілком обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення покарання у виді штрафу і що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо доводів адвоката ОСОБА_8 по показанням свідка ОСОБА_27 , який є працівником міліції і виїздив в складі оперативної групи по заяві ОСОБА_12 , то суд першої інстанції у вироку зазначив, що показання свідка ОСОБА_27 жодним чином не протирічать показам осіб допитаних у судовому засіданні, а також було встановлено, що даний свідок не є знайомим з потерпілою та підозрюваним, а тому в останнього не було підстав обмовляти обвинуваченого

За таких обставин рішення суду першої інстанції є щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 та призначення йому міри покарання є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 в цій частині задоволенню не підлягає.

В той же час, відповідно до вимог ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який законом передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Санкція ч.1 ст.125 КК України передбачає покарання у виді штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадським роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до вимог ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Якщо підсудний заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку із закінченням строків давності, то суд, розглянувши справу в повному обсязі в загальному порядку, ухвалює обвинувальний вирок ( у разі доведення винуватості), призначає покарання та звільняє від покарання на підставі статей 12,49, ч.5 ст.74 КК України і відповідних статей КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч.1 п.1 ст.49 КК України.

Керуючись ст. 12,44,49 КК України, ст.ст. 284-288,337,376,407,417,419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 28 січня 2015 року щодо ОСОБА_9 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4