АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Номер провадження: 11/791/39/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді:ОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю прокурора: засудженого: адвоката: потерпілої: представника потерпілої: ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні кримінальну справу за апеляцією з доповненнями засудженого ОСОБА_6 та апеляцією потерпілої ОСОБА_10 на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 вересня 2012 року,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 вересня 2012 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Строк відбування покарання обраховано з 29.04.2012 року, міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 29.04.2012р. близько 02.00 год., знаходячись біля магазину 24 години розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, №199-А, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, реалізуючи умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_11 , що виник у нього на ґрунті неприязних відносин з потерпілим наніс останньому декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя, від яких ОСОБА_11 впав на землю, після чого, підвівшись, почав тікати в бік пустиря. ОСОБА_6 бажаючи настання смерті потерпілого, наздогнав його на пустирі, розташованому між будинками АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , повернув потерпілого обличчям до себе, наніс йому удар правою ногою в область голови, від якого ОСОБА_11 впав на спину.
Після чого , умисно, продовжуючи свій злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті потерпілому, нахилившись над останнім, ОСОБА_6 продовжив наносити удари кулаком правої руки в обличчя потерпілого, стискаючи при цьому лівою рукою його шию і натискаючи на неї зверху всією масою свого тіла, в результаті чого згідно висновку судово- медичної експертизи від 19.05.2012 року № 595 завдав потерпілому легкі тілесні ушкодження у виді саден, кровопідтьоків голови обличчя, крововиливів у м`які тканини голови, обличчя, слизову верхньої та нижньої губи, забито-рвані рани слизової нижньої губи, кровопідтьоки лівої кисті і тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпечності для життя, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_11 у виді множинних кровопідтьоків і саден на передньобокових поверхнях шиї, крововиливів в коньюктиву повік і білкову оболонку очей, крововиливу в м`які тканини шиї в їх проекції, в м`які тканини, що оточують гортань, в желудочки гортані, набряк її слизової, крововилив у задню стінку стравоходу на рівні гортані, передову правого великого рога під`язичної кості і крововилив у м`які тканини в області перелому.
В апеляції з доповненнями засуджений ОСОБА_6 вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, вважає призначене йому покарання занадто суворим і просить пом`якшити покарання до 7 років позбавлення волі. Вказує, що судом безпідставно встановлено наявність у нього умислу на вбивство потерпілого. Зазначає , що зібрані у справі докази свідчать про те, що потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, образив його, що і стало приводом для виникнення конфлікту, в ході якого засуджений завдав потерпілому удари протягом 10-15 секунд, а не протягом декількох хвилин, як недостовірно зазначено у вироку, і припинив після того, як у ОСОБА_12 з`явилася кров із носа, тобто «розбитих» носа і губ було достатнім для припинення конфлікту. Дії по утриманню потерпілого за шию на його думку необхідно кваліфікувати як необережні, які вчинені у стані афекту. Зазначає, що не мав умислу на вбивство потерпілого і ці обставини довів до відома суду першої інстанції, проте вироком він засуджений за більш тяжкий злочин, що не відповідає фактичним обставинам справи. Також зазначає, судом першої інстанції при ухваленні вироку не було враховано, що він розкаявся у скоєному, сам з`явився в міліцію і написав явку з повинною, в якій зазначив фактичні обставини справи і способи вчинення злочину, не в повній мірі врахував дані про його особу. Крім того вказує, що прокурор у судових дебатах просив призначити покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, а тому суд не мав права призначати більш суворе покарання .
Потерпіла ОСОБА_10 в своїй апеляції просить вирок відносно ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок його надмірної м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі.
Посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував тяжкість вчиненого злочину, залишив поза увагою цілеспрямованість і послідовність дій засудженого, направлених позбавлення життя потерпілого , та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, і вважає, що покарання у виді максимальної межі санкції статті, за якою засуджено ОСОБА_6 , буде справедливим і достатнім для його виправлення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який наполягав на доводах та вимогах своєї апеляції, пояснення захисника, який підтримав позицію засудженого, пояснення потерпілої та її представника, які наполягали на задоволенні апеляції потерпілої та просили відхилити апеляцію засудженого, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції засудженого та підтримав апеляцію потерпілої, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного .

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України 1960 року суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Проте зазначені вимоги закону судом не виконані.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що вирішуючи питання щодо обсягу доказів, що підлягають дослідженню в судовому засіданні, та порядку їх дослідження, суд, дійшовши до переконання, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорюються, визнав недоцільним дослідження доказів по справі.

Думку потерпілої щодо обсягу дослідження доказів суд не з`ясував, не пересвідчився чи правильно потерпіла розуміє зміст фактичних обставин, і чи не оспорює їх.

Як вбачається з протоколу судового засідання ОСОБА_6 хоч і зазначив на початку судового засідання, що визнає себе винним, однак, з приводу обставин вчинення ним злочину пояснив, що вбивати ОСОБА_11 не хотів, тобто фактично не визнав своєї вини у умисному вбивстві. ( т 2 а.с. 112) .Про відсутність умислу на вбивство потерпілого засуджений послідовно вказував і під час досудового слідства ( т 2 а.с. 16,27)

З огляду на викладене, суд дійшов помилкового висновку, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Обмежившись при проведенні судового слідства лише допитом підсудного, не дослідивши доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та не перевіривши його заперечень проти обвинувачення, суд допустив порушення кримінально-процесуального закону, зокрема права підсудного на захист , що відповідно до ст. 370 КПК України 1960 року є істотним порушенням, яке тягне за собою скасування вироку.

Встановивши, що ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин у стані алкогольного сп`яніння , суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність обставин, що обтяжують покарання , тобто допустив істотні суперечності у власних висновках.

Визнаючи явку з повинною обставиною, що пом`якшує покарання, суд не перевірив обставини з`явлення засудженого із зізнанням та добровільний характер такої дії.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція засудженого з доповненнями, апеляція потерпілої підлягають частковому задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд відповідно до положень ч 2 ст. 374 КПК України ( 1960 року)

Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону , перевірити доводи ОСОБА_6 про обставини скоєного ним злочину, ретельно дослідити дані про особу засудженого, обставини написання ним явки з повинною, його відношення до вчиненого злочину, перевірити доводи потерпілої та засудженого , викладені в апеляціях, виконати вказівки суду касаційної інстанції, та ухвалити законне і обгрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. 365-367 КПК України ( в редакції 1960 року), колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію з доповнення засудженого ОСОБА_6 та апеляцію потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 вересня 2012 року щодо ОСОБА_6 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому складу суду.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 залишити тримання під вартою.

Судді: ( підписи)

копія вірна,

суддя ОСОБА_2