.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2015 року м. Мукачево Справа №303/2001/15-к
1- кп/303/235/15
номер рядка стат. звіту 19
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ;
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ;
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Мукачево кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2015 року під №0000837 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, раніше судимого (останній раз 01.08.2012 Мукачівським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 190 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років і 3 місяців позбавлення волі; умовно достроково звільненого від подальшого відбування покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.08.2012 на підставі ухвали Долинського районного суду Івано Франківської області від 09.12.2014),
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною другою ст. 186 та частиною другою статті 15 частиною другою ст. 186 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
11 січня 2015 року о 21 год. 50 хв., ОСОБА_4 , знаходячись на вул. Зеленій в м. Мукачево, за передньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, попередньо розподіливши між собою ролі, при яких обвинувачений ОСОБА_4 спостерігав за сторонніми особами та у разі їх появи повинен був подати сигнал, тоді як ОСОБА_8 , з метою незаконного відкритого заволодіння чужими майном, підбіг до терпілої ОСОБА_6 та усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, їх караність, настання суспільно-небезпечних наслідків, застосовуючи насильство над останньою, що не є небезпечним для життя та здоров`я, наніс один удар в область обличчя ОСОБА_9 , спричинивши їй фізичну біль. Після чого, із застосуванням фізичної сили та прикладанням значних зусиль, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 відкрито викрали належне останній майно, а саме: жіночу сумку, гаманець, сонцезахисні окуляри, парасолю, гребінець, грошові кошти в сумі 37 грн., а також мобільний телефон марки «Samsung GT-S5610», на балансовому рахунку якого знаходились грошові кошти в сумі 23 грн. Загальна вартість вищевказаних речей згідно з даними висновку експерта другого сектору ТКРЗ відділу організації роботи з ТКЗ ОВС НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області від д 16.02.2015 №23/60 складає суму 1289,00 грн.
Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди, на вищевказану суму.
Крім того, 21 січня 2015 року о 21 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись по вул. Качалова в м. Мукачево, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи за спільним умислом на заволодіння майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою відкритого заволодіння чужим майном, підбігли до потерпілої ОСОБА_7 , відносно якої ОСОБА_8 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, наніс один удар в область обличчя, чим спричинив їй фізичну біль, після чого схопив її за шию та став нагинати до землі, а тим часом обвинувачений ОСОБА_4 скориставшись безпорадним станом потерпілої відкрито, із застосуванням фізичної сили та прикладанням значних зусиль намагався заволодіти майном потерпілої ОСОБА_7 , а саме жіночою сумкою, помадою для губ, гребінцем. Загальна вартість вказаних предметів згідно з даними висновку експерта другого сектору ТКРЗ відділу організації роботи з ТКЗ ОВС НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області від 23/59 від 16.02.2015 року становила 1446 грн.
Однак свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 із ОСОБА_10 довести не змогли з причин, що не залежали від їх волі, а саме внаслідок відчайдушного опору потерпілої та реакції мешканців навколишніх будинків, які почергово включили світло у належних їм помешканнях.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою ст. 186 та частиною другою статті 15 частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України не визнав повністю, зазначивши, що жодних неправомірних дій по відношенню до потерпілих не вчиняв. Як на підставу для свого виправдання судом повідомив, що 13.01.2015 (точної дати не пам`ятає) до нього в помешкання прийшов його давній знайомий ОСОБА_8 , який приніс із собою телефон марки «Samsung». Пробувши у нього декілька хвилин, близько 23 год. ОСОБА_8 запропонував йому погуляти на вилиці. Погодившись на вказану пропозицію, вони вийшли на вулицю. Випивши пиво, схотіли продовжити приємно провести вечір, однак як у його товариша ОСОБА_8 , так і в нього не виявилося більше коштів. Внаслідок цього, ОСОБА_8 запропонував йому піти в ломбард і здати в заклад мобільний телефон. На вказану пропозицію він також погодився. Телефон здавав саме він, оскільки у ОСОБА_8 не виявилося паспорта, а в нього такий був, так як після його умовно дострокового звільнення - майже завжди ходить з документом, який посвідчує його особу, для запобігання будь яких непорозумінь з працівниками правоохоронних органів.
По відношення до подій, які мали місце 21.01.2015 нічого пояснити не може, оскільки будь яких неправомірних дій у той день не вчиняв.
Вказуючи на неправдивість показів потерпілих зазначив, що вказані особи могли помилитися по відношенню до нього, а свідок ОСОБА_8 його обмовив.
В загальному наголосив на тому, що обвинувачення є сфабрикованим.
Виходячи із загальних засад кримінального процесуального закону, суд бере до уваги те, що обвинувачений вправі обрати будь - який спосіб захисту, зокрема і такий, як не визнання своєї вини.
Однак, незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов до висновку, що вина ОСОБА_4 за його обвинуваченнями доведена повністю і підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судових засіданнях наступними доказами.
Так, допитана у якості потерпілої ОСОБА_6 пояснила суду, що 11 січня 2015 року біля 21 години 50 хв. повертаюсь додому по вул. Зеленій в м. Мукачево, на неї вчинили напад двоє молодих осіб, один з яких, а саме ОСОБА_8 наніс їй два удари рукою в область грудей та обличчя, після чого вирвав з рук сумку. Обвинувачений ОСОБА_4 , який був разом з ОСОБА_8 , був одягнутий у чорну куртку з капюшоном на голові. Після цього, вони обоє втекли. Також категорично ствердила, що одним з нападників був саме ОСОБА_4 , показавши на нього у залі судового засідання.
В свою чергу, потерпіла ОСОБА_7 в суді показала, що 21 лютого 2015 року о 21 годині 20 хв. проходячи по вулиці Качалова в м. Мукачево по дорозі відчула, що позаду неї хтось йде. Повернувшись побачила двох хлопців, одних з яких був одягнений у чорну куртку, інший був світловолосим. Коли ОСОБА_8 почав її душити, підбіг також й ОСОБА_4 та копнув її під коліно, щоб вона впала на землю. Вказані особи намагалися вирвати з її рук сумку, однак не зважаючи на вчинене з їх боку фізичне насилля, вона вказану річ їм не віддала. Також запорукою того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не змогли заволодіти її сумкою стало те, що мешканці навколишніх будинків у відповідь на її крики включили світло у своїх помешканнях. Внаслідок цього ОСОБА_4 та ОСОБА_8 втекли.
Допитаний, за клопотанням обвинуваченого, у якості свідка ОСОБА_8 показав суду, що у січні 2015 року, точної дати не пам`ятає, ввечері разом з ОСОБА_4 по вул. Зеленій в м. Мукачево відкрито пограбували жінку, яка йшла одна. При цьому, саме він вихопив з рук потерпілої сумку, а ОСОБА_4 в той час спостерігав за тим, щоб ніхто їх не побачив під час пограбування. Серед викраденого у сумці знайшли й мобільний телефон марки «Samsung», який здали у ломбард «Скарбниця», після того як ОСОБА_4 взяв у себе вдома паспорт.
Також, 21.01.2015, разом з обвинуваченим вчинили напад на жінку на вул. Качалова в м. Мукачево, яка також йшла одна. Вчиняючи напад, він схопив потерпілу ззаду за шию і намагався нугнути до землі, а ОСОБА_4 знаходився позаду них і спостерігав щоб ніхто їх не побачив. Однак, внаслідок відчайдушного опору потерпілої, їм не вдалося заволодіти її майном. Крім того, вони побачили, як внаслідок криків потерпілої, почало загоратися світло у навколишніх будинках.
Свідок ОСОБА_8 в однозначній мірі ствердив, що в обох випадках ОСОБА_4 був обізнаний відносно тих неправомірних дій, які вони вчиняли по відношенню до потерпілих, та виконував відведену йому роль.
В загальному вказаний свідок, який викликався до суду саме за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_4 , підтвердив фактичні обставини вчинених ними у групі кримінальних правопорушень, які зазначені в обвинувальному акті.
Вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою ст. 186, частиною другою статті 15 - частиною другою ст. 186 Кримінального кодексу України, підтверджується й іншими дослідженими судом доказами, а саме:
· протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2015, яким зафіксовано факт впізнання потерпілою ОСОБА_6 особи під №1, а саме ОСОБА_4 (а.с. 49-52);
· протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2015 року, згідно з даними якого потерпіла ОСОБА_6 вказала на особу зображену на фотознімку №1, тобто на ОСОБА_4 (а.с. 57-60);
· протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2015 року, яким зафіксовано факт впізнання потерпілою ОСОБА_7 особи під № 4, тобто ОСОБА_4 (а.с. 61-64);
· протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.02.2015 року, згідно з даними якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала особу зображену на фотознімку №2, тобто ОСОБА_4 , (а.с. 65-68);
· листом Ломбарду «Скарбниця» від 05.02.2015 №547/2, у якому містяться фактичні дані відносно того, що ОСОБА_4 11.01.2015 о 23:03, на підставі пред`явленого ним паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , надав у заклад мобільний телефон марки «Samsung S 5610» С/№ НОМЕР_2 , тобто телефон який був відкрито викрадений обвинуваченим та ОСОБА_8 у потерпілої ОСОБА_6 того ж дня (а.с. 73);
· висновком експерта судової товарознавчої експертизи від 16.02.2015 року №23/60, згідно з даними якого загальна залишкова вартість відкрито викрадених у потерпілої ОСОБА_6 речей станом на 11.01.2015 року може становити 1266 грн., (в т.ч.: сумка жіноча 400 грн., гаманець жіночий 56 грн., окуляри сонцезахисні 40 грн., парасоля - 40 грн., гребінець 30 грн., мобільний телефон марки «Samsung S 5610» - 700 грн.) (а.с. 100-106);
· висновком експерта товарознавчої експертизи від 16.02.2015 №23/59, згідно з даними якого загальна залишкова вартість речей, які у потерпілої ОСОБА_7 намагався відкрито викрасти обвинувачений ОСОБА_4 (разом із ОСОБА_8 ) станом на 22.01.2015 року могла становити 1446 грн. (в т.ч. сумка жіноча 200 грн., помада для губ 30 грн., гребінець 40 грн., сережки жіночі 1, 5 гр., 583 проби 1176 грн.) (а.с. 109-115).
Так, потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також свідок ОСОБА_8 , який до того ж був допитаний судом за клопотанням самого обвинуваченого, надали суду послідовні, логічні і змістовні покази щодо обставин та місця відкритого викрадення майна потерпілих, поєднаного із застосуванням насильства, яке мало місце 11 січня 2015 року о 21 год. 50 хв. на вул. Зеленій у м. Мукачево та 21 січня 2015 року о 21 год. 20 хв. на вул. Качалова в м. Мукачево.
Покази потерпілих та свідка ОСОБА_11 щодо фактичних обставин скоєних кримінальних правопорушень узгоджуються також з іншими наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, а саме з протоколами пред`явлення осіб для впізнання (в т.ч. і за фотознімками), листом Ломбарду «Скарбниця», а також висновками товарознавчих експертиз щодо оціночної вартості майна потерпілих (а.с. 49-52, 57-60, 61-64, 65-68, 73, 100-106, 107-113).
Таким чином, покази вказаних осіб у повній мірі узгоджується між собою та відповідають іншим доказам, які наявні в матеріалах даного кримінального провадження. При цьому суд вважає їх правдивими і такими, що можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.
Виходячи з відсутності фактичних даних про упереджене ставлення з боку потерпілих відносно обвинуваченого, та його обмови у вчиненні кримінальних правопорушень, суд визнає правдивими показання потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
У вищевказаних доказових матеріалах детально зафіксовані фактичні дані відносно обставин вчинення обвинуваченим інкримінованих йому у вину кримінальних правопорушень.
При оформленні цих доказів не було допущено істотного порушення прав та свобод обвинуваченого та інших осіб, а інформація, яка в них міститься не дає суду правових підстав для висновку сумніватися у її правдивості.
Доводи та аргументи обвинуваченого щодо визнання вищевказаних документальних доказів недопустимими судом відхиляються, оскільки такі, у повній мірі є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального закону, а по своїй суті є надуманими та формальними. Їх заявлення обвинуваченим, на думку суду, спрямоване, виключно, на викривлення об`єктивного стану справ по даному кримінальному провадженню, з метою уникнення покарання за вчинене ним.
Показання свідка та потерпілих, а також дані наведених вище документальних доказів, свідчать про неможливість їх формування у штучному порядку без об`єктивного підґрунтя, яке мало фактичну наявність.
Обставина щодо невизнання обвинуваченим у своєї вини у вчинені кримінальних правопорушень не спростовує вищевказаний висновок суду, а є, виключно, способом, реалізація якого спрямована на уникнення відповідальності за вчинені ним протиправні діяння.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумнів у суду в їх об`єктивності, належності та допустимості, чи їх фальсифікації обвинуваченим суду не подано.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що дослідженні судом докази, які покладені в основу обвинувачення, були одержані з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
В свою чергу, неправомірні дії ОСОБА_4 були спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, вчинені повторно у групі з ОСОБА_8 .
Поряд з цим, суд не може погодитися також з доводами обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу зацікавленості свідка ОСОБА_8 у наданні останнім неправдивих показів відносно нього, оскільки такі є надуманими припущеннями, без будь якого доказового підґрунтя. Свідок ОСОБА_11 був безпосереднім очевидцем вищевказаних подій, оскільки разом з обинуваченим приймав участь у відкритому викрадені майна потерпілих. Крім того, яка зазначалося вище, вказаний свідок був допитаний судом саме за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_4 .
Таким чином, вищевказані доводи обвинуваченого є нелогічними і повністю спростовуються сукупністю досліджених в судових засіданнях доказів, на яких суд ґрунтує свій висновок про доведеність вини обвинуваченого поза розумним сумнівом.
Таким чином, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, про його винність у скоєнні встановлених судом кримінально караних діянь та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за:
· за частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб;
· за частиною другою статті 15 частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При вирішенні питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинені ним кримінальні правопорушення, суд, в загальному, виходить з наступного.
Правовими приписами частини другої ст. 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Згідно з вимогами частини другої ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів.
Статтею 65 Кримінального кодексу України передбачено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
З вищевказаними положеннями ст. 65 Кримінального кодексу України в повній мірі кореспондуються і приписи, які містяться в постанові пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якими, серед іншого, також передбачено, що призначаючи покарання в кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 Кримінального кодексу України, суд, передусім, враховує відношення обвинуваченого до вчиненого. Так, незважаючи на обставину щодо підтвердження його вини у вчиненні кримінальних правопорушень дослідженими судом доказами, які суд відніс до числа достовірних, обвинувачений не зробив для себе правильних та критичних висновків, а намагаючись в будь який спосіб уникнути кримінальної відповідальності вживав заходів з метою викривлення об`єктивної дійсності по даному кримінальному провадженню.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
В свою чергу, за обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочинів.
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується посередньо, а в минулому неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення різного роду кримінально караних діянь, в тому числі й за аналогічні до даного правопорушення (а.с. 84, 85, 86-89, 91, 92-93, 94-95).
Крім того, ОСОБА_4 вчинив вищевказані кримінальні правопорушення, після його умовно дострокового звільнення від подальшого відбування покарання (невідбутий строк 1 рік, 3 місяці та 22 дні) за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.08.2012 (а.с. 86-89) на підставі ухвали Долинського районного суду Івано Франківської області від 09.12.2014 (а.с. 91).
З урахуванням вищевказаних доказових матеріалів, які свідчать про те, що ОСОБА_4 не бажає ставати на шлях виправлення, а також про його схильність до злочинної діяльності і в кінцевому результаті про відсутність позитивних змін в особистості обвинуваченого та його неготовність до самокерованої правосвідомої поведінки у суспільстві, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім видом покарання, для виправлення обвинуваченого та попередження з його боку скоєння нових злочинів, буде позбавлення волі. Призначення більш м`якого покарання, на думку суду, невідповідатиме даним про особу обвинуваченого, та суперечитиме основним засадам призначення покарання та правовим положенням частини другої ст. 50 Кримінального кодексу України, якою визначено мету покарання.
Підстав для застосування положень ст. 75 Кримінального кодексу України, з огляду на дані про особу обвинуваченого та вищенаведені обставини, суд не знаходить.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, залишити незмінним тримання під вартою
Процесуальні витрати по справі у сумі 393,12 грн. за проведені експертні дослідження слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 369 371, 373 - 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
ЗАСУДИВ:
1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною другою ст. 186 та частиною другою ст. 15 частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:
- за частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України 5 (п`ять) років позбавлення волі.
- за частиною другою статті 15 частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України 4 (чотири) роки позбавлення волі.
2. На підставі ст. 70 Кримінального кодексу України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
3. На підставі частини першої ст. 71 Кримінального кодексу України, за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.08.2012 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі.
4. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 24.03.2015.
5. Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, залишити незмінним тримання під вартою.
6. Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) в дохід держави суму 393,12 грн. (триста дев`яносто три гривні 12 коп.) процесуальних витрат за проведення експертних досліджень.
7. Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
8. Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
9. Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому.
Головуючий ОСОБА_1