Справа №
11-11/08 Головуючий
ст. 289 ч.3, МАТВІЄНКО
146 ч. 3, 127
КК Доповідач
в апеляційній інстанції
України ШВИДКИЙ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"4" березня
2008 р. Колегія
суддів судової палати
в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого КЕКУХА В.Ф.

суддів ЛІТВІНЦЕВА
В.М. , ШВИДКОГО Д.М.

за участю прокурора ГРИШАНОВОЇ Н.Д.

потерпілого ОСОБА_15

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

захисників ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6,
ОСОБА_7

розглянувши
кримінальну справу за апеляцією державного обвинувача Шмітько Р.І., засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах
захисника ОСОБА_5, адвоката ОСОБА_4,
засуджених ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, потерпілого ОСОБА_12 на вирок Золотоніського міськрайсуду
від 27 липня 2006 року, яким

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця та мешканця
м. Львова, згідно зі
ст. 89 КК України, не судимого,
-

засуджений
за ч. 2 ст. 289 КК України на сім років позбавлення волі
з конфіскацією майна; за ч.3 ст. 289 КК України на вісім років позбавлення
волі з конфіскацією майна.

На
підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим, остаточно визначено ОСОБА_8
вісім років позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженця та мешканця
м. Черкаси, згідно зі
ст. 89 КК України не
судимого, -

засудженого за
ч. 2 ст.
289 КК України на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією майна; за
ч.3 ст.
289 КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.
2 ст.
127 КК України на п'ять років позбавлення волі; за ч.3 ст.
146 КК України на сім років позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених
покарань, остаточно визначено ОСОБА_9
вісім років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_10,

ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, не судимого, -

засудженого
за ч.3 ст. 146 КК України на шість років позбавлення
волі; за ч. 2 ст. 127 КК України на п'ять років позбавлення
волі; за ч. 1 ст. 396 КК України на один рік позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, ОСОБА_10 визначено
остаточне покарання шість років позбавлення волі;

ОСОБА_11,

ІНФОРМАЦІЯ_4
народження, згідно зі ст. 89
КК України не судимого, -

засудженого
за ч.3 ст. 146 КК України на шість років позбавлення
волі; за ч. 2 ст. 127 КК України на п'ять років позбавлення
волі; за ч. 1 ст. 396 КК України на один рік позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим, ОСОБА_11 визначено остаточне
покарання шість років позбавлення волі.

Цим вироком
також засуджено ОСОБА_13, вирок щодо якого не оскаржений.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_12 на відшкодування
матеріальної шкоди 31600 грн. та моральної 3000 грн.; солідарно з ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_14 на відшкодування матеріальної шкоди
1500 грн.; з ОСОБА_9 на користь потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 15542 грн. матеріальної шкоди; з
ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 солідарно на
користь потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16
30000 грн. моральної шкоди.

Вирішена доля
речових доказів.

ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 визнано винними у вчиненні таких злочинів.

12
квітня 2003 року близько 10 год., ОСОБА_8 перебуваючи в м.
Сміла Черкаської області,
незаконно заволодів автомобілем ВАЗ-2108 вартістю 20032 грн., який належав науково-виробничому підприємству
«Механотрон» м. Черкаси, перегнав його та заховав у приміщення
лісопилки в с Вергуни
Черкаського району Черкаської області.

18
квітня 2003 року близько 18 год.
30 хв., ОСОБА_8 перебуваючи в
м. Звенигородка Черкаської області, незаконно заволодів автомобілем ВАЗ-21093
вартістю 31600 грн., який належав
ОСОБА_12

22
червня 2003 року близько 12 год. ОСОБА_8
перебуваючи в м. Звенигородка Черкаської
області, незаконно заволодів автомобілем
Фольксваген-Пасат вартістю 17614 грн. 58 коп.,
який належав ОСОБА_17. Вказаний автомобіль засуджений заховав у гараж
незавершеного будівництва домоволодіння в с
Майданівка Звенигородського району Черкаської області, де він був виявлений та повернутий
потерпілому.

червня 2003 року
приблизно з 17 год. до 18 год. ОСОБА_8, перебуваючи в м. Сміла Черкаської області, незаконно заволодів автомобілем ВАЗ-21110
вартістю 30328 грн., який належав ОСОБА_18
Вказаний автомобіль засуджений заховав у гараж домоволодіння по
АДРЕСА_1, де він був виявлений та
повернутий потерпілій.

26
червня 2003 року близько 12 год.
ОСОБА_8, перебуваючи в м. Черкаси біля буд. № 18 по вул. . Байди Вишневецького, за попередньою змовою з ОСОБА_9, незаконно заволоділи автомобілем Ауді-100
вартістю 41090 грн. 40 коп., який
належав ОСОБА_14 Вказаний автомобіль засуджені перегнали та заховали в гараж по
вул. . Р.Люксембург у м. Черкаси, а потім перегнали та заховали в гараж № 13 автокооперативу «Олень», що по вул. . Молоткова в м. Черкаси,
де він був виявлений та повернутий потерпілому.

5 липня
2003 року близько 16 год.
ОСОБА_8, перебуваючи в м. Каневі Черкаської області, незаконно заволодів автомобілем ВАЗ-21102
вартістю 35594 грн., який належав
ОСОБА_19 Вказаний автомобіль засуджений перегнав та заховав в гараж
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_2, де він був виявлений та
повернутий потерпілому.

Крім
того, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_9, 7 липня 2003 року приїхали в район Черкаської
дамби, що'поблизу с. Чапаєвки Золотоніського району Черкаської
області, де з метою отримання інформації
від потерпілого ОСОБА_20 щодо осіб, які
вчинили крадіжку майна, що належало ПФК
«Рубікон», доставив ОСОБА_20 в буд. АДРЕСА_3,
де разом застосовували до потерпілого фізичне насильство, тобто протягом години завдали потерпілому
удари у різні частини тіла, заподіявши
йому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Проте не з'ясувавши у потерпілого
відповідної інформації, ОСОБА_7 та
ОСОБА_11 поїхали з місця пригоди, а
ОСОБА_9 помістив ОСОБА_20 в приміщення підвалу вказаного будинку, позбавивши його вільного виходу та
пересування, де потерпілий перебував
тривалий час.

Всі
вказані умисні діяння ОСОБА_10, ОСОБА_11
та ОСОБА_9 у своїй сукупності по незаконному позбавленню волі ОСОБА_20, спричинили 8 липня 2003 року приблизно о 10
год. тяжкі наслідки - смерть потерпілого.

Після
цього засуджені вивезли труп ОСОБА_20 та закопали в лісовому масиві неподалік
від с Чапаєвки
Золотоніського району Черкаської області.

ОСОБА_9
з метою приховування злочину вчиненого ним,
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо ОСОБА_20 по незаконному позбавленню його
волі, що потягло тяжкі наслідки - смерть
потерпілого, 8 липня 2003 року в денний
час, незаконно заволодів автомобілем
Шкода-Феліція вартістю 21269 грн., який
належав ОСОБА_20, перегнав його в
домоволодіння ОСОБА_21, який мешкає в с
Яснозіря Черкаського району Черкаської області, де розібрав вказаний автомобіль на запасні
частини, а кузов знищив.

Крім
того, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 достовірно знаючи про незаконне заволодіння
ОСОБА_9 8 липня 2003 року автомобілем «Шкода-Феліція», який належав ОСОБА_20, і заздалегідь не домовляючись і не обіцяючи
приховати вчинення особливо тяжкого злочину,
завідомо не повідомили правоохоронні органи про його вчинення ОСОБА_9

На вирок
суду прокурором, що приймав участь у
справі подано апеляцію, в якій він
просить вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 скасувати у зв'язку з невідповідністю
призначеного їм покарання ступеню тяжкості злочинів, особам засуджених внаслідок його м'якості.

Прокурор просить
постановити новий вирок, яким призначити
більш суворе покарання ОСОБА_8 3а
ст. 289 ч. 2 КК України - 7 років
позбавлення волі з конфіскацією майна; за
ст. 289 ч.3КК України - 9 років
позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70
КК України остаточно призначити покарання ОСОБА_8, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, у вигляді 9 років позбавлення
волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_9
- за ст.
289 ч. 2 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
за ст.
289 ч.3 КК України - 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
за ст.
146 ч.3 КК України - 10 років позбавлення волі; за ст.
127 ч. 2 КК України - 9 років позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України остаточно призначити
покарання, шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим, у
вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_11
- за ст.
146 ч.3 КК України - 10 років позбавлення волі; за ст.
127 ч. 2 КК України - 9 років позбавлення волі; за ст.
396 ч. 1 КК України - 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 70
КК України остаточно призначити ОСОБА_11,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 10 років позбавлення волі.

ОСОБА_10 призначити
покарання - за ст. 146 ч.3 КК України - 10 років позбавлення
волі; за ст. 127 КК України - 9 років позбавлення волі;
за ст.
396 ч. 1 КК України - 1 рік позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, у вигляді 10 років
позбавлення волі.

В решті вирок
залишити без змін.

Захисниками
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подані заперечення, в яких вони вважають апеляцію прокурора
безпідставною і просять залишити її без задоволення.

Засудженим
ОСОБА_8 подано кілька апеляцій та кілька доповнень і змін до апеляції, де він,
не визнаючи себе винним в інкримінованих йому злочинах спочатку просив вирок
суду скасувати, а справу направити на
додаткове розслідування, а потім
поставив питання про зміну вироку і просив обвинувальний вирок замінити на
виправдувальний, посилаючись на те, що він злочини не вчиняв, визнавальні показання дав під фізичним та
психологічним тиском працівників міліції,
а ОСОБА_13 і ОСОБА_9 його обмовили.

Захисником
ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подано апеляцію та зміни до неї, де він спочатку просив вирок суду
скасувати, а справу направити на
додаткове розслідування посилаючись на неповноту досудового слідства, невірну оцінку зібраних доказів, а в змінах до апеляції просив вирок суду
скасувати, засудженого ОСОБА_8
виправдати, посилаючись на неповноту
досудового слідства, недоведеності його
вини, невизнання засудженим вини у
вчиненому і те, що визнавальні показання
ОСОБА_8 давав під фізичним та психологічним тиском працівників міліції.

Захисником
- матір'ю ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_8 також подано апеляцію та
зміни до неї, в яких вона спочатку просила
суд вирок місцевого суду скасувати, не
визнаючи подальший рух справи,
посилаючись на порушення норм КПК України при розслідування справи та
судовому розгляді, але не вказала в чому
саме полягали ці порушення та на те, що
до засудженого нібито застосовувались недозволені методи слідства, а в змінах із вище перелічених підстав
просить суд вирок змінити з обвинувального на виправдувальний.

Засудженим
ОСОБА_9 подано апеляцію, в якій він
просить вирок місцевого суду скасувати,
а справу направити на додаткове розслідування, посилаючись на те, що органи досудового слідства застосовували
до нього недозволені методи слідства в результаті чого він обмовив ОСОБА_11 і ОСОБА_10, що нібито вони також били потерпілого ОСОБА_16, однак вони цього не робили. Під час розгляду
справи він про це заявив, але суд не
взяв його показання до уваги.

В своїх змінах
до апеляції ОСОБА_9 просить суд змінити вирок,
пом'якшити йому призначене покарання,
посилаючись на те, що він
частково відшкодував шкоду потерпілим і в нього різко погіршився стан здоров'я
під час знаходження в умовах позбавлення волі.

Потерпілим
ОСОБА_12 подано апеляцію, в якій він
просить вирок суду в частині розв'язання щодо нього цивільного позову
змінити, стягнути із засудженого ОСОБА_8
вартість автомобіля не 31600 грн., а
36070 грн. та вартість газової установки в сумі 6390 грн., а в решті відшкодування по вироку залишити
без змін, посилаючись на те, що суд,
вирішуючи питання відшкодування збитків на його користь виходив із
вартості майна на час викрадення, а
необхідно було виходити з вартості майна на час прийняття рішення, оскільки за цей час вартість майна значно
зросла, про що свідчать додані до
апеляції довідки.

На вирок
суду засуджений ОСОБА_11 подав апеляцію, в якій просить його скасувати, а справу направити на додаткове
розслідування, посилаючись на те, що до нього були застосовані недозволені
методи слідства і явку з повинною він написав під їх фізичним впливом. Суд не звернув на це уваги і прийшов до
помилкового висновку про його винність в інкримінованих йому всіх злочинах.

В змінах
до апеляції ОСОБА_11 просить виключити із обвинувачення ст.
146 ч. 3, 127 ч. 2 КК України і засудити його лише за недонесення за
вчинений злочин ОСОБА_9 за ст. 396 ч. 1 КК України, а якщо судова палата не знайде до цього
підстав, то просить пом'якшити покарання
враховуючи всі пом'якшуючі обставини покарання та його каяття.

Засуджений
ОСОБА_7 в своїй
апеляції просить вирок суду скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд,
посилаючись на неповноту судового слідства, невірність оцінки доказів, визнавальні покарання він дав під фізичним
впливом працівників міліції, що підтверджено
документально. В змінах до апеляції ОСОБА_10
просив закрити відносно нього справу по обвинуваченню за ст.
146 ч.3, 127 ч. 2 КК України і
перекваліфікувати його дії за ст. 396 ч. 1 КК України як недонесення за
вчинений злочин іншими особами.

Якщо до
цього судова палата не знайде підстав,
то просить пом'якшити покарання враховуючи всі пом'якшуючі обставини
покарання та незначну його участь у вчиненому.

При
повторному апеляційному розгляді справи ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від своїх попередніх апеляційних вимог відмовилися і
просять: ОСОБА_9 - залишити вирок суду першої інстанції щодо нього - без змін, а ОСОБА_11 та ОСОБА_10 - просять пом'якшити покарання та обмежитися уже відбутим
ними покаранням у вигляді 4 років позбавлення волі. ОСОБА_8 та його захисники
наполягають на скасуванні вироку і закритті справи з-за його невинуватості.

Засуджений
ОСОБА_13 вирок суду не оскаржував.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_5, ОСОБА_4 про скасування вироку та закриття справи з-за
невинуватості засудженого ОСОБА_8,
пояснення засудженого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_1 про залишення щодо
ОСОБА_9 вироку суду першої інстанції без змін,
пояснення засуджених ОСОБА_11, ОСОБА_10, адвоката ОСОБА_1,
захисників ОСОБА_3,
ОСОБА_21, ОСОБА_7 про пом'якшення засудженим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 покарання до 4
років позбавлення волі, пояснення
потерпілого ОСОБА_15 про скасування
вироку суду щодо засуджених ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і призначення їм більш суворого покарання, міркування прокурора про задоволення його
апеляційного подання, вивчивши
кримінальну справу та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого ОСОБА_9 належать до
часткового . задоволення, а апеляції
прокурора, засудженого ОСОБА_8 та його
захисників, засуджених ОСОБА_11 і
ОСОБА_10 до задоволення не належать з наступних підстав.

Висновки
суду щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи і
грунтуються на розглянутих у судовому засіданні доказах, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Твердження
в апеляціях про невинуватість засудженого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, необгрунтовані і спростовуються наступними
доказами.

По епізоду
незаконного заволодіння в м. Сміла
автомобілем ВАЗ-2108, що належав НВП
«Механотрон».

Як видно
з заяви працівника НВП «Механотрон» ОСОБА_22,
12.04.2003 року в період часу з 9 год.
30 хв. до 10 год. в
м. Сміла по вул. . Мічуріна, на стоянці біля ЗАТ «Смілянська продовольча
компанія» було викрадено автомобіль ВАЗ-2108,
що належав НВП «Механотрон».

Ці
обставини ОСОБА_22 та ОСОБА_23 підтвердили при
допиті їх в якості свідків, а також вони
підтверджені даними протоколу огляду місця події - стоянки по вул. . Мічуріна в
м. Сміла.

Як
вбачається з протоколу огляду місця події - складських приміщень лісопилки по
вул. . Леніна в с Вергуни
та протоколу огляду речових доказів - в одноповерховому цегляному складі
виявлені та вилучені запасні частини від викраденого автомобіля ВАЗ-2108.

В явці з
повинною та при відтворенні обстановки та обставин події ОСОБА_8 підтвердив
факт викрадення ним автомобіля ВАЗ-2108 на стоянці по вул. . Мічуріна в м. Сміла. При цьому він пояснив, що даний автомобіль був перегнаний у
складські приміщення лісопилки в с
Вергуни Черкаського району та розібраний на запасні частини, які були призначені для ремонту його автомобіля
ВАЗ-2108.

При
допиті в якості обвинуваченого, ОСОБА_9
підтвердив, що ОСОБА_8 в складських
приміщеннях в с Вергуни
ремонтував свій автомобіль ВАЗ-2108. Згідно висновків авто технічної експертизи
вартість викраденого автомобіля ВАЗ-2108 складала 20032 грн.

По
епізоду незаконного заволодіння ОСОБА_8 автомобілем ВАЗ-21093 в м. Звенигородка,
належного потерпілому ОСОБА_12:

Як
показав потерпілий ОСОБА_12, 18.04.2003
року від його будинку в м. Звенигородка
був викрадений автомобіль ВАЗ-21093,
вартістю 28000 та вартість газової установки складала 3600 грн. Також
йому була заподіяна в результаті цього моральна шкода в розмірі 30000 грн. Ці
обставини підтверджені заявою потерпілого ОСОБА_12, аналогічними показами його дружини - свідка
ОСОБА_24 і даними протоколу огляду місця події,
показами свідка ОСОБА_25, яка
бачила автомобіль ОСОБА_12 під керуванням іншої особи, а при впізнанні по фотографіям, в цій особі вона впізнала ОСОБА_8, явкою з повинною ОСОБА_8 про обставини
викрадення ним автомобіля ОСОБА_12, які
він підтвердив при відтворенні обстановки та обставин події і ці його покази в
повній мірі співпадають з показами потерпілого про обставини заволодіння
автомобілем, показами свідка
ОСОБА_26, який також бачив автомобіль
ОСОБА_12 під керуванням іншої особи і що цю особу його дружина ОСОБА_25
впізнала по фотографії як ОСОБА_8.

По
епізоду незаконного заволодіння автомобілем Фольксваген-Пасат потерпілого
ОСОБА_17. в м. Звенигородка:

Згідно
заяви потерпілого ОСОБА_17, 22 червня
2003 року близько 12 год.
з стоянки біля Звенигородського ринку був викрадений його автомобіль
Фольксваген-Пасат. Ці обставини підтверджені даними протоколу огляду місця
події від 22.06.2003 року та показами потерпілого ОСОБА_17

Як видно з
протоколу огляду місця події від 06.07.2003 року, при в'їзді в с. Майданівка Звенигородського району в цегляному гаражі і
незавершеного будівництва будинку,
виявлено автомобіль Фольксваген-Пасат,
а біля гаража знайдена відмичка дверей автомобіля, вороток. Також там затриманий ОСОБА_8, а на склі автомобіля виявлені сліди пальців
рук, які згідно даних дактилоскопічної
експертизи залишені ОСОБА_8. При огляді
автомобіля, виявлено пошкодження замка
лівих передніх дверей і замка запалення,
які були пошкоджені вилученими при огляді місця події відмичкою та
воротком. При огляді автомобіля
ВАЗ-2108, яким керував ОСОБА_8, також були виявлені відмички. Обставини
викрадення автомобіля потерпілого ОСОБА_17 та його переховування в с.
Майданівка,
ОСОБА_8 підтвердив при допиті його в якості підозрюваного, обвинуваченого, відтворенні обстановки та обставин події.
Окрім цього, ці обставини підтвердив
свідок ОСОБА_13 при відтворенні обстановки та обставин події та на очній ставці
з ОСОБА_8.

По
епізоду незаконного заволодіння
автомобілем ВАЗ-21110 потерпілої ОСОБА_18
в м. Сміла:

Як
вбачається з заяви потерпілої ОСОБА_18 ,
23.06.2003 року в період часу з 17 до 18 год. було викрадено її
автомобіль ВАЗ-21110, який знаходився
біля ліцею по вул. . Леніна, 70 в
м. Сміла. Ці обставини ОСОБА_18 підтвердила при допиті її в якості
потерпілої, а також вони підтверджуються
даними протоколу огляду місця події.

Даними
протоколів огляду місця події та автомобіля встановлено, що у гаражі,
розміщеному на території домоволодіння АДРЕСА_1 виявлено автомобіль ВАЗ-21
110, належний потерпілій ОСОБА_18 На автомобілі виявлені пошкодження замка
лівих дверей та замка запалення, про що
вказував і ОСОБА_8 при допиті його в якості потерпілого. Обставини викрадення
автомобіля та його перегін для переховування в гараж в с Вергуни, ОСОБА_8 підтвердив і при відтворенні
обстановки та обставин події.

У відповідності
до товарознавчої експертизи вартість автомобіля складає 30328.

По
епізоду заволодіння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 автомобілем Ауді-100 потерпілого
ОСОБА_14 в м. Черкаси:

Згідно
заяви потерпілого ОСОБА_14 та даних протоколу огляду місця події, 26.06.2003 року близько 13 год. від будинку № 18
по вул. . Б. Вишневецького в м. Черкаси
був викрадений автомобіль Ауді-100. Ці обставини підтвердив і ОСОБА_14 при
допиті його в якості потерпілого. При цьому він пояснив, що його автомобіль був виявлений в
автокооперативі по вул. . Молоткова, а
раніше автомобіль переховувався в гаражі ОСОБА_9.

При явці
з повинною, відтворені обстановки та
обставин події, очній ставці з ОСОБА_8 ОСОБА_9
підтвердив обставини викрадення автомобіля потерпілого ОСОБА_14 Ці обставини
також підтвердив ОСОБА_8 у своїй явці з повинною.

Як видно
з протоколу огляду місця події, в гаражі
№ 13 автокооперативу по вул. .
Молоткова, 20 в м. Черкаси було виявлено та вилучено автомобіль
Ауді-100.

Як
встановлено авто технічною експертизою,
вартість автомобіля складає 41090.40 грн.

По
епізоду заволодіння ОСОБА_8 автомобілем ВАЗ-21102 потерпілого ОСОБА_19 в
м. Канів:

Даними
заяви потерпілого ОСОБА_19, рапортом чергового
МРВ УМВС України в Черкаській області,
протоколу огляду місця події підтверджується факт викрадення близько 16
год. 05.07.2003 року автомобіля ВАЗ-21102,
який знаходився біля будинку № 47 по вул. . Шевченка в м. Канів.

Ці
обставини підтвердив ОСОБА_19 при допиті його в якості потерпілого та
відтворені обстановки та обставин події,
ОСОБА_27 при допиті його в якості свідка, ОСОБА_8 - при відтворенні обстановки та обставин
події.

Як
показав ОСОБА_9, 05.07.2003 р. в м. Каневі ОСОБА_8 викрав автомобіль
ВАЗ-21102, який вони разом перегнали в с Яснозіря
Черкаського району і залишили в його знайомого ОСОБА_28.

Ці
обставини підтвердив свідок ОСОБА_28, у якого і був вилучений автомобіль. При огляді
автомобіля, яким керував ОСОБА_8 по
довіреності, були виявлені дві відмички
для зламування дверей автомобілів, що
свідчить про те, що ОСОБА_8 займався
незаконним заволодінням автомобілів.

Наведені докази
в їх сукупності з доказами, на які
маються посилання у вироку, свідчать про
обґрунтованість висновку суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, його дії за
ст. ст. 289 ч. 2,
289 ч.3 КК України кваліфіковані правильно, а при призначенні йому покарання, суд дотримався вимог ст. 65
КК України і з огляду на це врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, яким характеризується позитивно, раніше хоч і притягувався до кримінальної
відповідальності, але судимості

погашені, та обставини,
що пом'якшують покарання, при
цьому обставин, що обтяжують покарання
засудженого ОСОБА_8, суд не встановив.

При
таких обставинах колегія суддів вважає,
що призначене ОСОБА_8 покарання,
є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових
злочинів, а тому твердження в апеляціях
прокурора про його м'якість - є необгрунтованими.

Не
обґрунтовані також твердження в апеляціях ОСОБА_8 та його захисників про
невинуватість ОСОБА_8 у вчинення злочинів,
за які він засуджений. Ці твердження спростовуються наведеними вище
доказами, яким суд дав правильну юридичну
оцінку і такі доводи апелянтів розцінюються колегією суддів як намагання
ОСОБА_8 ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене та пом'якшення
своєї вини, а його захисників - як
сприяння в цьому.

Перевірені також
органом прокуратури та судом доводи ОСОБА_8 та його захисників про застосування
до ОСОБА_8 при
проведенні досудового слідства,
недозволених методів, в , результаті яких він обмовив себе. Ці
обставини не підтвердилися і щодо цього прийняті відповідні рішення.

Підстав
до скасування вироку щодо ОСОБА_8, або
призначення йому більш суворого покарання,
колегія суддів не вбачає.

Є
необгрунтованими також доводи ОСОБА_10
та ОСОБА_11 про безпідставне їх засудження за незаконне позбавлення волі
потерпілого ОСОБА_20, що потягли тяжкі наслідки
- смерть і катування ОСОБА_20, та доводи
засудженого ОСОБА_9 про те, що він
обмовив ОСОБА_10 та ОСОБА_11
у вчиненні вказаних злочинів в результаті застосування до нього недозволених
методів слідства.

Винуватість
ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні даних злочинів, а ОСОБА_9 і у незаконному заволодінні
автомобілем Шкода-Феліція, належного
потерпілому ОСОБА_15, стверджуються наступними
доказами:

Як
показали потерпілі ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16, ОСОБА_20 , свідок ОСОБА_28 -батько, мати,
дружина та сестра загиблого потерпілого ОСОБА_20, після того,
як їм стало відомо про зникнення останнього, вони про це заявили в правоохоронні органи
м. Києва. Від охоронників
автостоянки, їм стало відомо, що ОСОБА_20,
разом з іншими особами, забрав з
стоянки свій автомобіль Шкода-Феліція і поїхав з ними. Після виявлення трупа
потерпілого, вони впізнали в ньому
ОСОБА_20

Обставини
від'їзду потерпілого ОСОБА_16 з іншими особами,
підтвердив і охоронник автостоянки - свідок ОСОБА_29 , який показав,
що автомобіль ОСОБА_16 забирав,
як він потім впізнав, засуджений ОСОБА_10, який йому пояснив,
що ОСОБА_15 в нетверезому стані і попросив його взяти його автомобіль
Шкода-Феліція. Він спілкувався з ОСОБА_16,
який йому це підтвердив. ОСОБА_15 сидів в іншому автомобілі без всякого
насильства і був спокійним. Ці обставини
підтверджені також даними протоколу огляду місця події - автостоянки.

Свідки
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 показали,
що ОСОБА_10 працював
на ПКФ «Рубікон» у м. Луганську
заступником директора з питань безпеки фірми. Він займався зникненням, при розбійному нападі на автомобіль, сухого молока вартістю на загальну суму 150
тис. грн.. При цьому він вийшов на слід
потерпілого ОСОБА_16, як одного із
учасників розбійного нападу.

Окрім
цього свідка ОСОБА_31 та ОСОБА_32 підтвердили,
що вони разом з ОСОБА_10 займалися розшуком ОСОБА_16, в процесі чого, забравши разом з ним з автостоянки його
автомобіль Шкода-Феліція, вони поїхали
до м. Черкаси. По дорозі ОСОБА_10 телефонував і
домовлявся про зустріч, а біля
автозаправки в с. Чапаєвка Золотоніського району їх чекали два чоловіки на
автомобілі ВАЗ-2108.

Обставини
розслідування ОСОБА_10 факту зникнення сухого молока, належного фірмі «Рубікон», підтвердили свідки ОСОБА_33, ОСОБА_34 - працівники даної фірми. При цьому ОСОБА_34
показав, що автомобіль
Шкода-Феліція, похожий на автомобіль
ОСОБА_16, раніше заїжджав на територію
фірми «Рубікон».

При
огляді автостоянки, де ОСОБА_15
ставив автомобіль,
встановлений факт його відсутності.

При
впізнанні потерпіла ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_10
як особу, що цікавилася її сином -
потерпілим ОСОБА_16 і який вона дана фотографію останнього, свідок ОСОБА_29 впізнав ОСОБА_10 як особу, що брала машину разом з потерпілим, а свідок ОСОБА_35 впізнала ОСОБА_10
та ОСОБА_16 як тих осіб, що були на
АЗС.

Як
показав ОСОБА_11, при допиті його в
якості свідка, він, ОСОБА_10
та ОСОБА_9 завезли ОСОБА_16 на одну із дачних ділянок кооперативу
«Об'єктив», що в с.
Чапаєвка Золотоніського району, де виясняли у нього про обставини викрадення
сухого молока, при цьому вони всі
наносили ОСОБА_15 удари палицею та руками. Потім закрили ОСОБА_16 з одітими
наручниками на іншій дачі в підвальному приміщенні і вони всі поїхали в м. Черкаси. Ранком на слідуючий день, коли вони відчинили потерпілого, останній їм сказав, що у нього болить серце і ОСОБА_10 зняв
наручники, а він пішов по воду і коли
повернувся - ОСОБА_15 помер. ОСОБА_10
поїхав до Черкас, а він, ОСОБА_11,
і ОСОБА_9 закопали труп потерпілого у лісі.

Дані
обставини ОСОБА_11 підтвердив і при відтворенні обстановки та обставин події.
При цьому він показав місце, де
утримувався ОСОБА_15, місце його
захоронения, місце знаходження
автомобіля Шкода-Феліція з проведенням відео зйомки.

Аналогічні
покази дав і ОСОБА_10
при допиті його в якості підозрюваного та ОСОБА_9 у своїй явці з повинною.

При
огляді місця події, в лісі був виявлений
заборонений труп невстановленої особи, а
при впізнанні потерпілий ОСОБА_15
впізнав в трупі свого сина - ОСОБА_20

При
огляді дачного будинку № 60 дачного кооперативу «Об'єктив» в с Чапаєвка
встановлено підвальне приміщення, де
утримувався потерпілий ОСОБА_15, а при
огляді гаража будинку АДРЕСА_3 виявлені запасні частини до автомобіля
Шкода-Феліція, який належав потерпілому
ОСОБА_15.

Як
показав свідок ОСОБА_21, автомобіль Шкода-Феліція до нього пригнав
ОСОБА_9, який і розібрав його.

Згідно
висновків судово-медичних експертиз,
потерпілому ОСОБА_15 були заподіяні прижиттєві тілесні ушкодження різних
частин тіла та переломи кісток. Смерть потерпілого настала приблизно за 3-4
тижні до його виявлення.

Наведені
докази в їх сукупності з доказами, на
які маються посилання у вироку суду,
свідчать про доведеність вини ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у незаконному позбавленні волі
людини, вчинене за попередньою змовою
групою осіб, способом небезпечним для
життя та здоров'я потерпілого, що
супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, здійснене протягом тривалого часу, що спричинило тяжкі наслідки та за ст.
127 ч. 2 КК України, як
катування, тобто умисне заподіяння
сильного фізичного болю, фізичного та
морального страждання шляхом нанесення побоїв,
мучення з метою спонукання потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В решті
частини кваліфікація дій ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 - не оспорюється.

Твердження
ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про
те, що вони вказаних вище злочинів
не вчиняли - не обґрунтовані і спростовуються зібраними та наведеними
доказами, яким суд дав правильну правову
оцінку. їх доводи про те, що при
досудовому слідстві щодо них застосовувалися недозволені методи слідства, в результаті яких вони давали визнавальні
покази, перевірялися як органом
прокуратури, так і судом і вони свого
підтвердження не знайшли.

Тому суд
обґрунтовано розцінив їх як бажання засуджених ухилитися від відповідальності
та пом'якшення покарання.

При призначенні
покарання ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 суд дотримався вимог ст. 65
КК України і з огляду на це призначив його з урахуванням ступені тяжкості

вчинених
злочинів, дані про особу кожного із
них, які характеризуються
позитивно, ОСОБА_11 - активно сприяв у
розкритті злочинів, вчинених щодо
потерпілого ОСОБА_16, наявність на
утримання неповнолітньої дитини; ОСОБА_10
- частково, в сумі 30000 грн., відшкодував потерпілим заподіяну шкоду;
ОСОБА_9 - наявність на утриманні 2-х неповнолітніх дітей та незадовільний стан
здоров'я, при цьому обставин, що обтяжують покарання засуджених
ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 - суд не встановив і призначив
його, покарання, у межах санкції закону, за яким вони засуджені і воно є необхідне й
достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав до
пом'якшення чи призначення більш суворого покарання засудженим ОСОБА_11,
ОСОБА_10 та ОСОБА_9
колегія суддів не знаходить, а тому
колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції залишити без
змін.

Колегія
суддів вважає, що до задоволення не
належить також апеляція потерпілого ОСОБА_12,
в якій він ставив питання про неправильне вирішення цивільного позову
про вартість викраденого у нього автомобіля.

Як
встановлено товарознавчою експертизою,
вартість викраденого у ОСОБА_12 автомобіля складала 31600 грн. Про
стягнення такої ж суми суд і прийняв рішення і до того ж ще 3000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Таке визначення
завданих ОСОБА_12 збитків - є розмірним.

Виходячи з
викладеного, керуючись ст.
ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2006 року
щодо ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляції державного обвинувача Шмітька
Р.І., засудженого ОСОБА_8 та його
захисників ОСОБА_5, ОСОБА_4, засуджених ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_12 - без задоволення.