Справа №584/1121/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/196/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Побої і мордування
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження № 0000339 від 03.10.2014 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 09 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку с. Софіївка Сімферопольського району АРК, мешканку АДРЕСА_1 ,з початковою загальною середньою освітою, заміжню, приватного підприємця, раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України ,-

ВСТАНОВИЛА:
Органами досудового розслідування було встановлено, що 28 вересня 2014 року, близько 02 год. 29 хв., ОСОБА_10 , для того, щоб придбати тютюнові вироби зайшла до магазину «24 ГОДИНИ», що розташований за адресою м. Путивль вул. Кірова, 73. Близько 02 години 42 хвилини у торговій залі вищевказаного магазину між продавцем ОСОБА_7 , яка на той момент перебувала у стані алкогольного сп`яніння і працювала у магазині «24 ГОДИНИ» та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт. Після цього ОСОБА_10 , не бажаючи продовжувати конфлікт, вийшла на вулицю і деякий час перебувала біля входу магазину «24 ГОДИНИ».

Приблизно через півтори години ОСОБА_10 знову повернулась до приміщення магазину. Близько 04 години 02 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті виниклих неприязних відносин, знову почала нецензурно висловлюватись в адресу ОСОБА_10 та після чого вийшла із-за прилавку, підійшла до останньої та умисно схопила її рукою за волосся, чим завдала фізичного болю ОСОБА_10 і не спричинила тілесних ушкоджень та почала тягти у бік дверей магазину, що виходили на вулицю. ОСОБА_10 чинила опір ОСОБА_7 , але остання не припиняла свої протиправні дії. Перебуваючи біля вхідних металевих дверей магазину, ОСОБА_7 умисно, протиправно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, схопила двома руками за одяг ОСОБА_10 та два рази вдарила об кут металевих дверей магазину, в результаті чого останній було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця правого плеча в верхній треті по задній поверхні, синця правого ліктьового суглобу по задній поверхні, які згідно висновку експерта № 195 від 07.10.2014 року по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Такими чином, у пред`явленому обвинуваченні зазначено про те, що своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення передбачене.ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Як встановив суд першої інстанції, 28 вересня 2014 року, близько 04 год. 02 хв., обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в магазині «24 години» по вул. Кірова, 73 в м. Путивль, де працювала продавцем, під час конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з покупцем ОСОБА_10 , умисно схопила її за волосся та потягнула до виходу з магазину, чим заподіяла потерпілій фізичного болю і не спричинила тілесних ушкоджень.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначено їй за цим законом покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто на її користь з ОСОБА_7 1500 грн. моральної шкоди.

Матеріали відеозаписів на двох DVD-дисках - зберігати в кримінальному провадженні.

На вирок Путивльського районного суду Сумської області від 09 лютого 2015 року до апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 .

У поданій апеляційній скарзі прокурор, уточнивши свої вимоги, просить:

- вирок районного суду відносно ОСОБА_7 скасувати в зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

- ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити їй за цим законом покарання у виді 200 годин громадських робіт.

У поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 просить вирок районного суду відносно ОСОБА_7 скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити їй за цим законом покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Також потерпіла просить задовольнити цивільний позов в повному обсязі та стягнути на її користь з ОСОБА_7 7000 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що:

- суд призначаючи покарання, не взяв до уваги докази, які істотно вплинули на його висновок, а при наявності суперечливих доказів, у вироку не обґрунтовано, чому судом були взяті до уваги одні доказі і не прийняті інші;

- суд помилково дійшов висновку, що здійснюючи поштовх потерпілої ОСОБА_10 , обвинувачена ОСОБА_7 діяла необережно, насправді, дії ОСОБА_7 слід розцінювати як завдання потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження, саме цей злочин вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди у вигляді легких тілесних ушкоджень, що не спричинило таких наслідків, як короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності і цей злочин характеризується прямим умислом і загальним суб`єктом;

- те, що ОСОБА_7 умисно штовхала ОСОБА_10 на металеві двері, від удару об які остання отримала легкі тілесні ушкодження, підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , проте, суд не взяв до уваги показання вказаного свідка;

- судом не враховані покази самої потерпілої ОСОБА_10 , яка надала показання з приводу того, що коли між нею та ОСОБА_7 виник конфлікт, через деякий час остання схопила її за волосся та почала витягувати з магазину, чим спричинила фізичну біль, а перебуваючи біля вхідних металевих дверей магазину, ОСОБА_7 , схопивши її двома руками за одяг, два рази вдарила об кут металевих дверей магазину, з яких: перший раз вона не вдарилась об кут дверей, а в другий - вдарилась правим плечем та ліктьовим суглобом;

- потерпіла, уточнюючи свої показаннях щодо характеру насильства, застосованого до неї обвинуваченою, не зазначала про те, що внаслідок поштовхів вона втрачала рівновагу та вдарилась об кут дверей головою та рукою, а суд взагалі не посилається на цей доказ, не надає йому правової оцінки та не спростовує його.

Доводи поданої апеляційної скарги потерпіла ОСОБА_10 мотивує тим, що:

-обвинувачена вчинила відносно неї кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, оскільки внаслідок цілеспрямованих дій обвинуваченої та надання прискорення її тілу внаслідок поштовхів, вона своїм тілом вдарилась об кут металевих дверей магазину і отримала тілесні ушкодження, що підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами;

-вказує, що судом не вірно обрано вид кримінального покарання ОСОБА_7 з врахуванням того, що обвинувачена не має постійного джерела доходу, оскільки закриває підприємницьку діяльність, а кримінальне покарання повинно слугувати засобом виправлення обвинуваченої, а не стати додатковим тягарем для її сім`ї;

-вироком суду не вмотивовано таку пом`якшуючу обставину як вчинення злочину вперше, а також не враховано наявність обтяжуючої обставини;

-вважає, що в результаті протиправних дій ОСОБА_7 їй була заподіяна моральна шкода в розмірі 7000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та отриманого приниження в присутності сторонніх людей, тим більше, що відсутність розкаяння з боку обвинуваченої стосовно скоєного нею злочину додатково завдає їй моральних збитків.

На апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_10 захисник обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_8 подав заперечення, в яких вважає вирок суду законним і обґрунтованим, просить залишити його в силі, а в задоволенні апеляційних скарг потерпілої та прокурора відмовити, оскільки вважає викладені в них доводи необґрунтованими.

Заслухавши доповідь головуючого судді про обставини справи та зміст апеляційних скарг, прокурора яка підтримала подані апеляційні скарги прокурора і потерпілої та просила їх задовольнити, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які вважають вирок суду законним, просили його залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження, частково дослідивши докази та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_10 - частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте, судом першої інстанції зазначені вимоги не дотримані.

Склад злочину, передбачений ч.1 ст.125 КК України, є матеріальним, його об`єктивна сторона вичерпується дією, що становить собою спричинення легких тілесних ушкоджень, що не спричинило таких наслідків, як короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності. Вказаний злочин вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди у вигляді легких тілесних ушкоджень, що не спричинило таких наслідків, як короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, об`єктом злочину є здоров`я особи і цей злочин характеризується прямим умислом і загальним суб`єктом.

Відповідно до абзацу 4 п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень, внаслідок злочинної самовпевненості необхідно відмежовувати від учинення цих діянь із непрямим умислом.

Згідно ч.3 ст.24 КК України, непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Змінивши правову кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 з ч.1 ст.125 КК України на ч.1 ст.126 КК України, суд допустив неправильне застосуванні закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, згідно пред`явленого обвинувачення, після того, які між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виник конфлікт, перебуваючи біля вхідних металевих дверей магазину, остання, умисно, протиправно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, схопила двома руками за одяг ОСОБА_10 та два рази вдарила об кут металевих дверей магазину, в результаті чого потерпілій спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця правого плеча в верхній треті по задній поверхні, синця правого ліктьового суглобу по задній поверхні.

З вищезазначеного та досліджених в судовому засіданні доказів (показань потерпілої ОСОБА_10 в суді першої інстанції, протоколу слідчого експерименту за участі потерпілої від 07 січня 2015 року (а.п.87-92), висновку судово-медичної експертизи № 195 від 03.10.2014 року (а.п. 60), висновку судово-медичної експертизи № 15 від 16.01.2015 року (а.п. 101)) вбачається, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, постійно тримаючи за одяг ОСОБА_10 , умисно штовхнула неї об кут дверей і дверної коробки, передбачаючи при цьому суспільно небезпечні наслідки, хоча і не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, внаслідок чого ОСОБА_10 вдарилась правим плечем, ліктьовим суглобом правої руки об металеві двері в результаті чого отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 195 від 07.10.2014 року по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_7 , з урахуванням положень ч.2 ст. 24 КК України, свідчать про наявність умислу, що є кваліфікуючою ознакою ч.1 ст. 125 КК України.

Крім того, зазначені фактичні обставини узгоджуються з показаннями ОСОБА_10 , наданими під час судового засідання, в яких вона пояснювала, що ОСОБА_7 взала її за жилетку і штовхнула два рази. Від першого поштовху вона не отримала удару, коли другий раз ОСОБА_7 її штовхнула, то вона вдарилася об металеві двері правим плечем та ліктем. При цьому, потерпіла не пояснювала, що від поштовху ОСОБА_7 вона втратила рівновагу та вдарилась об кут дверей.

По даному кримінальному провадженню була проведена судово-медична експертиза №195 від 03 жовтня 2014 року (а.п.60), згідно якої при обстеженні ОСОБА_10 у неї виявлені тілесні ушкодження: синець правого плеча в верхній треті по задній поверхні та синець правого ліктьового суглобу по задній поверхні.

Крім того, з протоколу відтворення слідчого експерименту від 07 січня 2015 року та фото таблиці до нього (а.п.87-92) вбачається, що ОСОБА_7 постійно тримаючи за одяг два рази штовхнула потерпілу саме об кут дверей та дверної коробки, що свідчить про те, що, штовхаючи саме в цьому напрямку, ОСОБА_7 передбачала суспільно небезпечний характер своїх дій та наслідки від цього, хоча і не бажала, але свідомо припускала їх настання. А ті обставини, що ОСОБА_7 штовхаючи потерпілу постійно тримала її за одяг (таким чином фактично утримуючи потерпілу) спростовують висновки суду першої інстанції про те, що дії обвинуваченої у виді поштовхів безпосередньо не призвели до спричинення тілесних ушкоджень, а були лише причиною втрати потерпілою рівноваги, падіння й її удару об тверду поверхню, внаслідок чого потерпіла і отримала тілесні ушкодження.

Сама потерпіла не вказували про те, що вона отримала тілесні ушкодження лише від того, що втратила рівновагу.

З висновку експерта №15 від 16.01.2015 року (а.п. 101), щодо механізму утворення тілесних ушкоджень, вбачається, що експертом при наданні висновку також враховувались показання дані потерпілою під час слідчого експерименту 07.01.2015 року про те, що ОСОБА_7 постійно тримаючи за одяг два рази штовхнула її, внаслідок чого вона вдарилась об кут дверей та дверної коробки металевих дверей і зроблено висновок про те, що механізм утворення тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичному обстеженні ОСОБА_10 може співпадати з механізмом спричинення продемонстрованим потерпілою.

Вказані висновки експертиз зроблені на матеріалах кримінального провадження та результатах обстеження ОСОБА_10 , є науково обґрунтованими, узгоджуються з іншими добутими по справі доказами та ніяким чином не спростовані судом першої інстанції при винесенні вироку.

З урахуванням зазначеного, на думку колегії суддів, обґрунтованими є доводи прокурора та потерпілої про те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що здійснюючи поштовх потерпілої обвинувачена ОСОБА_7 діяла необережно.

Оцінюючи всі зібрані докази по даному кримінальному провадженню в їх сукупності в результаті повного, всебічного і об`єктивного їх дослідження під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, доведена і кваліфікує її дії за ч.1 ст.125 КК України, як умисне спричинення потерпілій легкого тілесного ушкодження.

Обґрунтованими, на думку колегії суддів, також є доводи апеляційної скарги потерпілої про те, що:

-судом не вірно обрано вид кримінального покарання ОСОБА_7 з врахуванням того, що обвинувачена не має постійного джерела доходу, оскільки закриває підприємницьку діяльність, а кримінальне покарання повинно слугувати засобом виправлення обвинуваченої, а не стати додатковим тягарем для її сім`ї;

- судом першої інстанції при винесенні вироку не вмотивовано визнання пом`якшуючою обставиною - вчинення злочину вперше.

Враховуючі вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої про безпідставність зміни кваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.1 ст.125 КК України, як було зазначено в обвинуваченні, на ч.1 ст.126 КК України та доводи щодо необґрунтованості призначення покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. є вмотивованими та такими, що заслуговують на увагу, а тому вирок районного підлягає скасуванню відповідно до п.п.2; 4 ч.1 ст. 409 КПК України у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (п.1 ч.1 ст. 411 КПК України) та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (п.2 ч.1 ст. 413 КПК України) з постановленням нового вироку відповідно до положень ст. 420 та ч.1 ст.421 КПК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , колегія суддів керується ст.65 КК України, та враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась, за місцем проживання (а.п.120) характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра-нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.

Обставиною, що обтяжує покарання, колегія суддів визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , з метою попередження вчинення нових злочинів, можливе при призначенні покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, що передбачено санкцією ч.1 ст.125 КК України. При обранні вказаного виду покарання, колегія суддів враховує те, що обвинувачена має на утриманні малолітню дитину та приймає до уваги відсутність даних у матеріалах кримінального провадження про те, що ОСОБА_7 має постійний дохід.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої колегія суддів вважає, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 1500 грн. з урахуванням положень ст. 23, ч.1 ст.1167 ЦК України, за обставин встановлених судом апеляційної інстанції є обгрунтованим та справедливим з урахуванням всіх доводів потерпілої, у зв`язку з чим апеляційна скарга потерпілої в частині цивільного позову не підлягає задоволенню.

Необгрунтованими також, на думку колегії, є доводи потерпілої про те, що судом при винесенні вироку не прийнято до уваги наявність обтяжуючої обставини, оскільки зі змісту вироку вбачається, що вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння було враховано як обтяжуюча обставина.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 413, 420, 421 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Путивльського районного суду Сумської області від 09 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 1500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4