Апеляційний суд Кіровоградської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2010 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого: Зубко К.А.

Суддів: Бевза Ю.Л. В.В., ОСОБА_1 З участю прокурора Єрьоменко О.В.

Захисника- адвоката ОСОБА_2

Засуджених: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_6 на вирок Ульянівського районного суду від 25 вересня 2009 року, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працюючий, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимий,

засуджений за ч.2 ст.28 ч.1 ст.122 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки, за ч.2 ст.28 ч.1 ст.125 КК України до 100 ( ста) годин громадських робіт, за ч.2 ст.122 КК України до позбавлення волі строком на 5( п»ять ) років, за ч.2 ст.28 ч.1 ст. 129 КК України до обмеження волі строком на 2 (два) роки, за ч.2 ст.125 КК України до 2 (двох) років обмеження волі, за ч.1 ст.263 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим остаточно призначено ОСОБА_3 покарання в вигляді 5 ( п»яти ) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком терміном 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України встановлені ОСОБА_3 слідуючи обмеження та зобов»язання:

- заборонено виїзд за межі України на постійне місце проживання протягом іспитового строку без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

-зобов»язано періодично з»являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

-зобовязано повідомляти про зміну місця проживання та роботи орган кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працюючий, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_6, не судимий

засуджений за ч.2 ст.28 ч.1 ст.122 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки, за ч.2 ст.28 ч.1 ст.125 КК України до 100 ( ста) годин громадських робіт, за ч.2 ст.28 ч.1 ст.129 КК України до обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання в вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбуття покарання з іспитовий строк терміном 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України встановлені ОСОБА_4 слідуючи обмеження та зобов»язання:

- заборонено виїзд за межі України на постійне місце проживання протягом іспитового строку без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

-зобов»язано періодично з»являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

-зобовязано його повідомляти про зміну місця проживання та роботи орган кримінально - виконавчої системи.

ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 та ч.2 ст.28 ч.2 ст.122 КК України виправдано.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_8, громадянин України, українець, працюючий менеджером по збуту СТ «Бершадський хліб», одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживаючий у ІНФОРМАЦІЯ_9, не судимий

засуджений за ч.3 ст.27 ,ч.2 ст.28 ч.1 ст.125 КК України до 1 (одного) року виправних робіт, за ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.129 КК України до обмеження волі строком на 2 (два) роки, за ч.1 ст.263 КК України до 4( чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання в вигляді 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком терміном 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України встановлені ОСОБА_5 слідуючи обмеження та зобов»язання:

-заборонено виїзд за межі України на постійне місце проживання протягом іспитового строку без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

- зобов»язано періодично з»являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

- зобовязано повідомляти про зміну місця проживання та роботи орган кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_8 виправдано за ч.2 ст.189 та за ч.1 ст.163 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволений повністю. Стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 солідарно моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Цим же вироком засуджений ОСОБА_10 на вирок відносно якого апеляцій не надійшло.

Суд встановив, що в 20-х числах жовтня 2007року, у вечірній час, в м. Гайвороні, Кіровоградської області в кафе-барі «Успіх» під час спільної розмови між ОСОБА_4, ОСОБА_3М та ОСОБА_5, останній запропонував ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за винагороду у розмірі 200 доларів США кожному, налякати ОСОБА_9, пообіцявши при цьому показати місце його проживання, не пояснюючи їм причину . ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в свою чергу розуміючи неправомірний характер дій та злочинні наміри ОСОБА_5М,, погодилися на пропозицію останнього. В той же день ОСОБА_5 вказав співучасникам злочину на домоволодіння №15, по вул. Відродження, пояснивши при цьому, що в ньому проживає ОСОБА_9 якого необхідно налякати.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3, виконуючи умови злочинного зговору в частині покладеній на них організатором злочину ОСОБА_5М.» з його відому та згоди, декілька вечорів слідкували за домоволодінням ОСОБА_9, вигадуючи зручний для них момент, для залякування потерпілого але у зв'язку з постійним скупченням людей на подвір'ї потерпілого, виконати замовлення ОСОБА_5 їм не вдалося, про що ОСОБА_3М по телефону доповів організатору злочину - ОСОБА_5, на що останній для досягнення запланованого їм злочинного наміру запропонував іншим шляхом, а саме з застосуванням зброї скоїти погрозу вбивством, при цьому запрохав ОСОБА_3 придбати для цього 2 мисливських патрона 16-го калібру.

Після пропозиції та прохання ОСОБА_5, ОСОБА_3 через свого знайомого ОСОБА_10, не поставивши його до відому про свої злочинні наміри, придбав 2 мисливських патрона 16-го калібру, знаряджених солю.

25.10.2007р. в вечірній час на об'їзній трасі біля автозаправки в м. Гайвороні, Кіровоградській області, під час спільної розмови ОСОБА_3 з ОСОБА_5, останній передав ОСОБА_3 обріз одноствольної мисливської рушниці 16-го калібру, запропонувавши за його допомогою здійснити погрозу вбивством

В цей же день, о 19год. 25хв., реалізуючі злочинні наміри ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4, виконуючи умови злочинного зговору в частині покладеній на них організатором злочину ОСОБА_5, з його відому та згоди, підійшли до воріт домоволодіння №15, по вул. Відродження в якому проживав ОСОБА_9 та під приводом вручення телеграми, запропонували ОСОБА_11 тещі потерпілого, яка на той час знаходилася на подвір'ї вказаного домоволодіння, покликати до воріт останнього. Після чого, коли ОСОБА_9 наблизився до очікуючих його ОСОБА_4 та ОСОБА_3, останній разом з ОСОБА_4, діючи умисно, спільно та узгоджено, залякуючи потерпілого, шляхом демонстрації зброї здійснили погрозу вбивством , розуміючи , що у потерпілого є достатньо підстав побоюватись її виконання.

ОСОБА_12 маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 із заздалегідь придбаного та наданого їм ОСОБА_13 обрізу одноствольної мисливської рушниці, який згідно висновку судово-балістичної експертизи №179 від 14.07.2008р. є: гладкоствольною вогнепальною зброєю, обрізом одноствольної гладкоствольної куркової мисливської рушниці моделі «ЗК», №«9888111», 16-го калібру, здійснив постріл в напрямку ОСОБА_9, внаслідок чого останній згідно судово-медичної експертизи №224 від 06.12.2007р. отримав тілесні ушкодження, у вигляді крововиливу передньо-внутршньої поверхні верхньої треті лівого плеча, та двох смужчатих саден в цій ж області, які відносяться до категорії легких як такі, що не спричинили за собою розладу здоров'я, та могли утворитися від дій пластмасового пижа-контейнера після пострілу з вогнепальної зброї.

В апеляції потерпілий ОСОБА_9 просить вирок в частині визнання ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_4 винними в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України по епізоду нападу на ОСОБА_6 з застосуванням вогнепалої зброї скасувати, як неправосудний у звязку з невірним застосуванням кримінального закону та постановити свій вирок яким визнати ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_4 винними в скоєні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_8- 7 років, ОСОБА_3-6 років, ОСОБА_4 6 років.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим , потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7, які підтримали апеляцію , думку засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_2, які просили не задовольняти апеляцію потерпілого, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню.

Винність засуджених в скоєні нападу на ОСОБА_6 з застосуванням вогнепалої зброї ніким не оскаржується і підтверджується показами потерпілого ОСОБА_6, свідків: ОСОБА_15, ОСОБА_11, протоколами огляду місць подій від 25 та 26 жовтня 2007 року (а.с.102-15, 123-129), висновками судово медичної №224 від 06.12.2007 р. та судово балістичної №274 від 04.12.2007 р. експертиз (а.с.150-151, 171-175), протоколами предявлення фотознімків та осіб для впізнання потерпілому (а.с.229-230, 231), протоколом обшуку від 09.07.2007 р.( а.с.295-297 т.2).

Досудовим слідством напад на ОСОБА_6 кваліфікований за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням вогнепалої зброї.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_5 з ч.3 ст.27 ,ч.2 ст.28 ч.4 ст.296 КК України на ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ,ч.1 ст.129 КК України організацію погрози вбивством , якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, суд вказав , що в судовому слідстві було з»ясовано , що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 бажали за скоєння злочину отримати винагороду, яку їм передав ОСОБА_5, в діях ОСОБА_5 відсутній винятковий цинізм та особлива зухвалість, він замовляв злочин ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відношенні до конкретної особи , мав на меті організувати залякування потерпілого, та його дії не обґрунтовувались явною неповагою до суспільства. Крім цього ОСОБА_5 , який передав зброю ОСОБА_3 ,розумів що демонстрація зброї може викликати страх у потерпілого за своє життя. Потерпілий дійсно сприйняв демонстрацію зброї як погрозу своєму життю, реально побоювався здійснення цієї погрози та вказав на неприязні стосунки з організатором злочину ОСОБА_5, що виключає можливість кваліфікації його за ч.4 ст.296 КК України.

Потерпілий, який працює в МДПІ, пояснював, що у серпні 2007 року він до дня народження своїх дочок, а це 17.10.2007 р. заказав в готелі ОСОБА_11 приміщення для торжеств. За неділю до торжеств директор готелю сказав йому що приміщення зайняв ОСОБА_5 з яким він бажає не звязуватись. Вважає, що це могло бути поводом до скоєного відносно нього. Він сприйняв це як реальну погрозу його життю.

ОСОБА_5, який працює менеджером по продажах, не визнавав свою вину на досудовому слідстві і в судовому засіданні.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пояснювали, що ОСОБА_5 заплативши їм по 200 доларів США кожному просив побити потерпілого. Вони кілька днів намагались це зробити, однак не змогли і тоді ОСОБА_5 попрохав налякати потерпілого вбивством.

Таким чином, мотивів явної неповаги до суспільства не було і суд вірно перекваліфікував дії засуджених по цьому епізоду з ст.296 КК України на ст.129 КК України.

Призначаючи покарання суд у відповідності до ст.65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особи засуджених: ОСОБА_4 за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, раніше не судимий, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, ОСОБА_5 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно. Обставин, що помякшують та обтяжують покарання по цьому епізоду не встановлено. При таких обставинах суд вірно призначив покарання у вигляді обмеження волі.

Колегія суддів не входить в обговорення питання про застосування ст.75 КК України, так як питання про мякість призначеного покарання в апеляції не ставилось.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення , а вирок Ульянівського районного суду від 25 вересня 2009 року відносно ОСОБА_3, ОСОБА_16, ОСОБА_5 по епізоду погрози вбивством ОСОБА_6 залишити без зміни.

Судді: