Справа № 1-230/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2011 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Поступайла В.В.,

при секретарі Чорнобривець О.Є.,

з участю прокурорів Зотової О.О., Гончаренка Р.Ю.,

потерпілого ОСОБА_1,

підсудного ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку Анастасію, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, який проживав ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше судимого:

- 17.05.2005 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.3 ст.185, ч.5 ст.185, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 28.12.2005 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.5 ст.185, ст.70 КК України до 7 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. 11.12.2009 року постановою Вінницького районного суду Вінницької області невідбута частина покарання у виді позбавлення волі замінена більш мяким на 3 роки 5 місяців 17 днів обмеження волі. Звільнений 07.07.2010 року на підставі постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.07.2010 року умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 15 днів;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 Леонідович вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило розлад здоровя, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, за таких обставин.

02.11.2010 року близько 16:00 год. ОСОБА_2, знаходячись на проїжджій частині вулиці Повітрянофлотської біля будинку №53 у м. Кіровограді, зустрів ОСОБА_1, з яким почав спілкуватися з приводу оплати останнім виконаних робіт по виготовленню металевих воріт. У ході розмови між ним та потерпілим ОСОБА_1 раптово виникли неприязні стосунки, оскільки потерпілий відмовився розраховуватись за роботу із ОСОБА_2 У ході розмови, яка переросла у сварку ОСОБА_2, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1, наніс один удар кулаком правої руки ОСОБА_1 в область лівого ока, спричинивши останньому згідно з висновком судово-медичної експертизи №1964 від 10.12.2010 року тілесні ушкодження у вигляді підконюктивального розриву склери з випадінням оболонок, гифеми, гемофтальм лівого ока, вiдpиву верхнього прямого мязу лівого ока, які згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи №125 від 02.02.2011 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що викликали не менш як на одну третину (35% відсотків) стійкої втрати загальної працездатності.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України визнав, показавши, що 02.11.2010 року після обіду зустрівся із потерпілим ОСОБА_1 на вулиці Повітрянофлотській біля будинку №53 у м.Кіровограді, де між ними виникла суперечка щодо повернення йому потерпілим коштів за раніше виконану роботу для нього. ОСОБА_1 відмовився йому оплачувати вказану роботу і почав його ображати, у звязку з чим він наніс останньому удар долонею руки (бугром в районі запястя) в область обличчя, який потрапив в область лівого ока потерпілого. Визнає, що унаслідок його дій потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, вказані в його обвинуваченні, однак вказує, що удар кулаком не наносив. Щиро кається у вчиненому, просить вибачення у потерпілого та суворо його не карати.

Крім визнання ОСОБА_2 вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України його вина доводиться зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, із показань допитаного у суді потерпілого ОСОБА_1 вбачається, що 02.11.2010 року приблизно о 16 год. на вул. Повітрянофлотській в м. Кіровограді він зустрівся із ОСОБА_2, з яким у нього виникла сварка з приводу розрахунків за виконану для нього роботу. Під час сварки ОСОБА_2 кулаком правої руки наніс йому удар в область лівого ока. Після удару в області ока він відчув різкий біль та пішов додому. Око одразу напухло та через добу він перестав бачити на нього, у звязку з чим він звернувся до Кіровоградської обласної лікарні. Після вказаних події він не бачить на ліве око.

З оголошених у судовому засіданні відповідно до ст.306 КПК України показань свідка ОСОБА_4 встановлено, що у листопаді 2010 року вона співмешкала разом із потерпілим ОСОБА_1, який працював в кузні. 02.11.2010 року після 16:00 год. ОСОБА_1 повернувся додому з опуклим лівим оком та пояснив їй, що на роботі між ним та його працівником виник конфлікт, в результаті якого працівник наніс один удар ОСОБА_1 кулаком в область лівого ока. Оскільки опуклість ока не проходила та 04.11.2010 року ОСОБА_1 не зміг відкрити ліве око, останній звернувся до Кіровоградської обласної лікарні, де його прооперували, після чого ОСОБА_1 не бачить на ліве око.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні вищезазначеного злочину, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця події від 04.11.2010 року із фототаблицею до нього, під час якого встановлено та оглянуто місце скоєння злочину прилеглу територію біля буд.53 по вул. Повітрянофлотській в м.Кіровограді (а.с.7-8);

- заявою ОСОБА_2 про щире каяття та зізнання у нанесенні удару правою рукою в область лівого ока ОСОБА_1 (а.с.11);

- протоколом предявлення фотознімків для впізнання від 22.12.2010 р., в ході якого

потерпілий ОСОБА_1 впізнав ОСОБА_2, як особу, яка нанесла

йому удар кулаком руки в область лівого ока на його обличчі (а.с.18-20);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 19.11.2010 року за

участю обвинуваченого ОСОБА_2, в ході якого він на місці вчинення злочину показав яким чином нижньою частиною долоні правої руки наніс удар у ліве око потерпілому ОСОБА_1 (а.с.62-63);

- висновком судово-медичної експертизи №1964 від 10.12.2010 року, згідно з яким у

потерпілого ОСОБА_1 мались тілесні ушкодження у вигляді: підкон'юктивального

розриву склери з випадінням оболонок, гифема, гемофтальм лівого ока, відрив верхнього

прямого м'язу лівого ока. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету у зазначені терміни. Вищевказані ушкодження утворились від не менш однієї травматичної дії. Потерпілий ОСОБА_1 був звернутий лівою частиною обличчя до травмуючого чинника. Дані ушкодження могли утворитись при самих різноманітних обставинах, в тому числі і при ударі кулаком руки. Пошкодження не могли виникнути при обставинах, на які вказує обвинувачений ОСОБА_2 в протоколі відтворення обстановки та обставин події (а.с.27-28);

- додатковим висновком судово-медичної експертизи №125 від 02.02.2011 року, згідно з

яким тілесні ушкодження, спричинені потерпілому ОСОБА_1, відносяться до

категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що викликали не менш ніж на одну третину

(35% відсотків) стійкої втрати загальної працездатності (а.с.33-34).

Виходячи із наведених вище, перевірених у судовому засіданні доказів, суд знаходить вину підсудного ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведеною у повному обсязі, а його дії за ч.1 ст.121 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило розлад здоровя, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

При цьому суд критично оцінює твердження підсудного ОСОБА_2 про нанесення потерпілому ОСОБА_1 удару в ліве око долонею руки. Суд вважає за можливе покласти у основу вироку показання потерпілого, які є логічними, послідовними протягом досудового та судового слідства, обєктивними, з яких вбачається, що підсудний наніс йому удар в ліве око кулаком руки. Дані покази повністю узгоджуються із показами свідка ОСОБА_4 про те, що потерпілий прийшов додому із тілесними ушкодженнями, повідомивши, що йому нанесли удар кулаком руки, а також з висновком судово-медичної експертизи №1964 від 10.12.2010 року, згідно з яким тілесні ушкодження у ОСОБА_1 могли утворитись при самих різноманітних обставинах, в тому числі і при ударі кулаком руки, водночас вони не могли виникнути при обставинах, на які вказує обвинувачений ОСОБА_2 в протоколі відтворення обстановки та обставин події, тобто при нанесенні удару долонею руки (а.с.27-28).

Суд розцінює такі твердження підсудного як спосіб захисту та намагання помякшити відповідальність за скоєне, та не може покласти їх у основу вироку. При цьому у суду немає підстав ставити під сумнів показання потерпілого про те, що саме від удару підсудного кулаком руки у нього виникли тілесні ушкодження, які підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_4 та висновком експертизи.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_2 суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_2 вчинив злочин, віднесений до категорії тяжких, умисний та закінчений, офіційно не працював та не одружений, має на утриманні неповнолітню доньку Анастасію, ІНФОРМАЦІЯ_4, за місцем проживання характеризується позитивно, осудний, на обліку в лікарнях не перебуває, раніше судимий.

Обставинами, які помякшують покарання підсудного, суд визнає його щире каяття, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, є рецидив злочинів.

Із врахуванням всіх обставин суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк, необхідний для можливого виправлення та перевиховання підсудного та попередження вчинення нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі підсудного, оскільки його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, у звязку з тим, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.

Приймаючи до уваги те, що 28.12.2005 року вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_2 засуджено за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.5 ст.185, ст.70 КК України до 7 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 11.12.2009 року постановою Вінницького районного суду Вінницької області невідбута частина покарання у виді позбавлення волі замінена більш мяким на 3 роки 5 місяців 17 днів обмеження волі та він звільнений 07.07.2010 року на підставі постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.07.2010 року умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 15 днів, і він вчинив новий злочин протягом умовно-дострокового звільнення від покарання, суд вважає за необхідне відповідно до ч.4 ст.81 КК України призначити йому покарання за правилами, передбаченими ст.71 КК України із врахуванням вимог ст.72 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено. Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.321-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 28 грудня 2005 року та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити той же взяття під варту.

Строк покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з моменту затримання, тобто із 05.11.2010 року.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_5