Справа № 443/1716/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/501/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000204 від 14.03.2014 року про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, розлученого, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, несудимого згідно ст. 89 КК України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.
за участю прокурора ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 25 березня 2015 року,

встановила:
вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 25 березня 2015 року

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна, належного йому на праві приватної власності.
Строк відбування покарання засудженому обчислювати з 01 липня 2014 року, тобто з часу його затримання
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187 та ч. 1 ст. 263 КК України і призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 7 місяців із конфіскацією майна, належного йому на праві приватної власності.
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 7 місяців із конфіскацією майна, належного йому на праві приватної власності.
Строк відбування покарання засудженому обчислювати з 01 липня 2014 року, тобто з часу його затримання.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
Запобіжний захід тримання під вартою засудженим залишено до вступу вироку в законну силу.
Згідно вироку суду, 13.03.2014 року приблизно в 24.00 год обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із двома іншими особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, на автомобілі «SKODA OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , прибули на територію водонапірної станції, що неподалік смт. Журавно Жидачівського району Львівської області, де в подальшому, попередньо домовившись про зустріч із потерпілими під приводом продажу горіхів, розподілили між собою злочинні ролі під час вчинення розбійного нападу, і стали чекати появи потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 на автомобілі марки «Мерседес-Бенц 412 Д» д.н.з. НОМЕР_2 .
Приблизно о 02:00 год/ ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прибули на заздалегідь обумовлене місце. Після зупинки зазначеного транспортного засобу обвинувачений ОСОБА_7 та інша особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи згідно раніше досягнутої домовленості, з двох сторін із зброєю в руках, відповідно з мисливською гладкоствольною рушницею марки «Cif San» та пістолетом-револьвером марки «STALKER», які взяли за місцем свого проживання, а обвинувачений ОСОБА_6 ,- з-заді, одягнувши на голови капюшони, підбігли до автомобіля потерпілих і направили на них зброю. Обвинувачені стукали по вікнах і дверцях автомобіля, кричали і вимагали, щоб потерпілі вийшли з автомобіля і лягли на землю. При цьому, з метою припинення можливого руху потерпілих на автомобілі, ОСОБА_7 вистрілив з рушниці в переднє праве колесо цього транспортного засобу.
Інша особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, в цей час перебувала біля автомобіля, яким приїхали обвинувачені, приблизно за 30 м до вчиненого розбою.
Обвинувачений ОСОБА_6 проник в салон автомобіля, на якому прибули потерпілі.
ОСОБА_7 та інша особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, демонструючи зброю, й здійснюючи постріли з неї та погрожуючи спричинити тілесні ушкодження, змусили ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вийти з автомобіля і лягти на землю, подолавши у такий спосіб волю потерпілих до опору, які сприйняли злочинні дії, як реальну загрозу їх здоров"ю і життю, почали вимагати гроші та мобільні телефони у них. При цьому обвинувачені заволоділи майном ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , а саме:грошовими коштами в сумі 120 000,00 грн., мобільним телефоном марки «Fly DS 123» IMEI-1 НОМЕР_3 , IMEI-2: НОМЕР_4 , із картою пам`яті «Transcend 2 GB», вартістю 736,00 грн. у якому була встановлена СІМ -карта мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_5 вартістю 15,00 грн., мобільним телефоном марки «NОКІА-515» вартістю 1 500,00 грн. у якому були встановлені СІМ - карта мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_6 вартістю 15,00 грн. і СІМ -карта мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_7 вартістю 15,00 грн. та GPS- навігатором марки «Nаvi 3590 LMT» вартістю 4 500,00 грн., а всього на загальну суму 126 781,00 грн., чим завдали матеріальну шкоди потерпілим на вказану суму, та зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Окрім того, ОСОБА_7 20 червня 2014 року приблизно в 08.30 год на території лісового масиву неподалік м. Комарно Городоцького району Львівської області знайшов 10 патронів кільцевого запалювання кал 5.6 мм, які є боєприпасами до мисливської та спортивної нарізної зброї, придатної до стрільби, які приніс до свого помешкання, що за адресою АДРЕСА_1 , де незаконно без передбаченого законом дозволу зберігав у житловому будинку з 20.06.2014 року по 01.07.2014 року, тобто до моменту коли бойові припаси були виявлені та вилучені працівниками міліції під час проведення санкціонованого обшуку в помешканні.
На вирок суду захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 25 березня 2015 року змінити в частині призначеного покарання щодо ОСОБА_7 та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки без конфіскації майна.
В обґрунтування вказує, що міра покарання призначена районним судом не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Наголошує на тому, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, не судимий, позитивно характеризується, в повному об`ємі відшкодував матеріальну та моральну шкоду завдану потерпілим по справі, на утриманні має двох малолітніх дітей, батько інвалід 2-ї групи,стан здоров`я погіршився, інших джерел для існування, крім тих, які заробляє обвинувачений на сезонних роботах, його сім`я не має. Однак, суд першої інстанції, не врахував належним чином наведені обставини та призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України, яке за своїм розміром є надто суворим.

Зазначає, що наведені вище обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого та обставини справи у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості скоєного і є достатньою підставою для застосування вимог ст. 69 КК України.

На вирок суду захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 25 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати, постановити новий вирок та застосувати відносно ОСОБА_6 ст. 69 КК України.
Вважає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В обґрунтування вказує, що оцінюючи обставини, що враховуються при обранні міри покарання суд прийшов до неправильних висновків, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 є інвалідом 3-ї групи, хворіє діабетом, є особою молодого віку, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, по даній справі обвинувачений давав правдиві покази, визнав вину, щиросердечно розкаявся.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, прокурора, якій заперечив подані апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_9 не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_9 , уточнив вимоги поданої ним апеляційної скарги, просив вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання скоєному злочину. Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, відповідають фактичним обставинам і підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені, викладені у вироку та в апеляційних скаргах не оспорюється.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіркою матеріалів справи та доводів апеляційних скарг встановлено, що судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстав для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції не встановлені.
Щодо призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , з яким захисник ОСОБА_10 не погоджується, воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України та обґрунтовано призначене у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі передбаченої санкціями вмінених частин статей, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину (згідно з ч.4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 187 КК України, є тяжким, згідно з ч.3 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України, є злочином середньої тяжкості); особі обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, розкаюється у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, на утриманні має двох малолітніх дітей, одна із яких інвалід дитинства, відшкодував матеріальну шкоду, врахувавши думку потерпілих, які просили суворо не карати, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Відносно призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , з яким захисник ОСОБА_9 не погоджується, воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України та обґрунтовано призначене у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі передбаченої санкцією вміненої частини статті, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину (згідно з ч.4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 187 КК України, є тяжким); особі обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, розкаюється у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, стан здоров`я є інвалідом третьої групи, відшкодував матеріальну шкоду, врахувавши думку потерпілих, які просили суворо не карати, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Стосовно покликання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_10 про повне відшкодування обвинуваченим ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, то згідно заяви потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 від 23.03.2015 р., моральна шкода не повернута. (а.с. 199)

Ті обставини, на які в апеляційних скаргах покликаються захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , як на підставу зміни вироку, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.

З урахуванням в сукупності усіх обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_7 та особи обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України при призначенні їм покарання.

Підстав вважати, що призначене обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинувачених через суворість, немає. Доводи апеляційних скарг є безпідставними та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 необґрунтованими й приходить до висновку, що призначене обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційні скарги адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 25 березня 2015 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4