У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Скотаря
А.М.

суддів Кузьменко
О.Т., Шевченко Т.В.

за участю
прокурора Сухарєва
О.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 21 лютого 2008
року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постановлені
щодо ОСОБА_2 судові рішення.

Вироком Личаківського районного суду м.
Львова від 28 вересня 2006 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до
ст. 89 КК України судимості не має,

засуджено
за ч.2 ст.286 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлено
стягнути із засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 матеріальну шкоду
в сумі 22 000 грн., моральну шкоду - 100 000 грн.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 26 січня 2007 року вирок залишено без змін. У порядку ст.365 КПК
України виключено з вироку посилання на судимості ОСОБА_2

ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 14 травня 2006 року, рухаючись по
вулиці Зеленій у м. Львові, керуючи мотоциклом “ЯВА - 350”, державний номер
НОМЕР_1, порушив пункти 1.5, 2.1 “а”, “б”, 8.7.3. “г”, “е”, 10.1, 18.2 Правил
дорожнього руху України та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5, у результаті
чого остання отримала тілесні ушкодження, від яких настала її смерть.

За змістом касаційної скарги захисник ОСОБА_1, посилаючись на
суворість призначеного ОСОБА_2 основного покарання та неправильне
вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, просить вирок змінити й пом'якшити призначене
ОСОБА_2 покарання, і відмовити потерпілим у стягненні
матеріальної шкоди і зменшити суму моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення
прокурора, який вважав за необхідне частково задовольнити касаційну скаргу
захисника та пом'якшити призначене ОСОБА_2 основне покарання до 5 років
позбавлення волі, а також вказував на необхідність скасування судових рішень у
частині вирішення матеріального цивільного позову, а справу направити на новий
судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, обговоривши доводи скарги,
заперечення потерпілих, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника
підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні
інкримінованого злочину та щодо
кваліфікації його дій за ч. 2 ст.286 КК України є законними й обґрунтованими, і в скарзі захисником не
заперечуються.

Твердження захисника ОСОБА_1 у скарзі про те, що призначене ОСОБА_2 основне
покарання не відповідає ступені тяжкості злочину та його особі внаслідок
суворості заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання,
необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З матеріалів справи вбачається, що суд обґрунтовано призначив ОСОБА_2
основне покарання у виді позбавлення волі. Разом із тим, визначаючи його строк,
суд у вироку хоча і зазначив, що враховує щире каяття ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, його особу, який за місцем проживання характеризується позитивно,
працює, має на утриманні батьків похилого віку, однак призначив йому покарання,
наближене до максимального, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України. На
думку колегії суддів касаційного суду, з урахуванням наведених у вироку
обставин, які підтверджуються матеріалами справи, для виправлення ОСОБА_2 і
попередження нових злочинів достатньо менш тривалого строку позбавлення волі, а
тому судові рішення у цій частині підлягають зміні з пом'якшенням основного
покарання.

Є обґрунтованими і доводи касаційної скарги захисника про незаконність
судових рішень щодо ОСОБА_2 у частині вирішення цивільного позову, то вони.

Відповідно до вимог ч.1 ст.28 КПК
України особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при
провадженні в кримінальній справі пред'явити до обвинуваченого або до осіб, що
несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов,
який розглядається судом разом з кримінальною справою.

Як убачається з матеріалів справи,
потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пред'явили до ОСОБА_2 цивільний позов
на відшкодування завданої їм від злочину матеріальної шкоди в сумі 22 000 грн.
та моральної в сумі 150 000 грн. Обґрунтовуючи свої матеріальні вимоги,
потерпілі вказували, що вони складаються з витрат на поховання дочки ОСОБА_5 - 20 000 грн. та
витрат на оплату послуг їх представника адвоката ОСОБА_6 - 2 000 грн. На
підтвердження цього вони надали суду угоду від 27 червня 2006 року укладену між
ОСОБА_3 та приватним підприємцем ОСОБА_7, відповідно до
якої останній зобов'язувався до 30 червня 2007 року виготовити на замовлення
першого надмогильний пам'ятник вартістю 20 000 грн. Документів, які б
підтверджували, що потерпілі у зв'язку з учиненим ОСОБА_2 злочином, на час
розгляду справи понесли реальні витрати, не надано.

Отже, задовольняючи позов в частині
відшкодування матеріальної шкоди пов'язаної з похованням дочки потерпілих, суд
виходив лише з даних про їх витрати у майбутньому.

Що ж стосується відшкодування витрат на
оплату послуг представника потерпілих, то вони також ніяких документів, які б
підтверджували понесені ними витрати, не надали.

Відповідно до ст.334 КПК України в
мотивувальній частині вироку викладаються підстави для задоволення або
відхилення цивільного позову.

Разом із тим, суд приймаючи рішення про
стягнення з ОСОБА_2 на користь потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 100 000 грн.
моральної шкоди, не навів обґрунтування визначення саме такого розміру
моральної шкоди.

Крім того, у порушення вимог ст.ст.50, 51 КПК України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і
ОСОБА_2 не були допущені та притягнуті по справі відповідно як цивільні
позивачі та цивільний відповідач, передбачених законом прав, їм не
роз'яснювалось.

Не звернув увагу на вказані недоліки
при вирішенні цивільного позову і апеляційний суд, який також допустив
порушення закону, оскільки обґрунтування ним правильності задоволення
цивільного позову не випливають їз пояснень потерпілих в суді першої інстанції.

У зв'язку з вищевикладеним судові
рішення по справі в частині вирішення цивільного позову необхідно скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, при
якому необхідно врахувати положення ст. 1187 ЦК України та п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Керуючись статтями 395 і 396 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Личаківського районного суду м.
Львова від 28 вересня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області
від 26 січня 2007 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Пом'якшити
призначене ОСОБА_2 основне покарання за ч.2 ст.286 КК України до 5 років
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк
3 роки.

Ці ж судові рішення в частині вирішення
цивільного позову потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо
відшкодування на їх користь матеріальної й моральної шкоди скасувати, а справу
в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного
судочинства.

Судді:

СКОТАРЬ А.М КУЗЬМЕНКО О.Т. ШЕВЧЕНКО Т.В.