Справа №10-250/07 Головуючий
у І інстанції Сівчук А.Є.
запобіжний захід Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 29
жовтня 2007 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Волинської

області у складі: головуючого - судді Фідрі О.М. ,

судців - Опейди
В.О., Бешти Г.Б.,

з участю
прокурора - Литвинчука
Р.В.,

обвинуваченого
- ОСОБА_1,

захисника
- ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку апеляцію помічника прокурора
міста Луцька на постанову Луцького міськрайонного суду від 18 жовтня 2007
року, якою щодо ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця й мешканця АДРЕСА_1, з неповною середньою освітою, неодруженого,
непрацюючого, несудимого, відмовлено в обрані запобіжного заходу взяття
під варту та обрано запобіжний захід підписку про невиїзд, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Луцького міськрайонного суду від 18 жовтня 2007 року відмовлено у задоволенні
подання слідчого СВ Луцького MB УМВС України у Волинській області про обрання
запобіжного заходу взяття під варту відносно ОСОБА_1, який обвинувачується у вчиненні
злочинів, передбачених ч.4 ст. 296,
ч.2 ст. 186 КК України, та обрано йому запобіжний захід підписку про
невиїзд.

В
апеляції на дану постанову суду прокурор ставить питання про її скасування та
повернення подання на новий судовий розгляд,
посилаючись на неврахування судом при прийнятті рішення тяжкості
злочинів та конкретних обставин справи,
які свідчать про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого.

Вислухавши
доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію з викладених у ній
підстав, обвинуваченого та його
захисника, які заперечили доводи
апеляції, пояснення слідчого, дослідивши матеріали кримінальної
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляцію слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Відповідно
до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №4
«Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту
та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового
слідства», взяття під варту обирається
лише за наявності підстав вважати, що
інші запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим
процесуальних обов'язків і його належної поведінки, та коли є достатні підстави вважати, що ця особа може ухилитися від слідства й
суду або виконання процесуальних рішень,
перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну
діяльність.

Судом
першої інстанції встановлено, що
відсутні факти чи обставини, які б
давали достатні підстави вважати, що
ОСОБА_1, перебуваючи на волі, може ухилятися від слідства й суду, перешкоджати встановленню дійсних обставин
справи. Тяжкість злочину, у вчиненні
якого обвинувачується особа, не є
безумовною підставою для обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту.

Крім
того, ОСОБА_1 раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався, має
постійне місце проживання,
характеризується позитивно,
зобов'язується з'являтися на виклики слідства й суду, виконувати покладені на нього процесуальні
обов'язки.

Тому суд першої
інстанції, врахувавши вищенаведені
обставини, обгрунтовано відмовив в
обранні щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу взяття під варту та обрав запобіжний захід
підписку про невиїзд.

Керуючись ст.
ст. 362, 382 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію помічника прокурора міста Луцька
залишити без задоволення, а постанову
Луцького міськрайонного суду
від 18 вересня
2007 року щодо ОСОБА_1
- без зміни.