Справа № 1-48/07 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2007 року Монастирищенський
районний суд

Черкаської
області

в складі: головуючої - судді: Мазай
Н.В.

при секретарі: Возній В.В.

з участю
прокурора: Мінька
В.К.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, уродженця с.
Миролюбівка Широківського району, Дніпропетровської області, українця,
громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, не одруженого,
раніше не судимого, проживаючого в с.
АДРЕСА_1, у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. згідно
рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області № 2-387 від 01.06.2005 року
зобов'язаний сплачувати 1А частину всіх видів заробітку на користь ОСОБА_2на
утримання дочки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження. Однак, ОСОБА_1. на протязі всього часу з липня місяця 2005 року по
березень місяць 2007 року ніде не працює, на роботу не влаштувався,
заборгованість по сплаті аліментів готівкою не сплачує, матеріальної допомоги
на утримання дочки не надає, тобто навмисно злісно ухиляється від сплати
аліментів. В результаті чого, за 20 місяців з липня місяця 2005 року по
березень місяць 2007 року, сума боргу по сплаті аліментів становить 2 492
гривні, з розрахунку по 101 гривні щомісячно з липня місяця 2005 року по лютий
місяць 2006 року, по 125 гривень щомісячно з березня місяця 2006 року по
червень місяць 2006 року, по 148 гривень щомісячно з липня місяця 2006 року по
лютий місяць 2007 року включно, так як боржник не працює і не має постійного
заробітку ( ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження).

ОСОБА_1. на
стадії досудової перевірки та судового слідства свою вину визнав повністю, у
вчиненому щиро розкаявся і пояснив при цьому, що дійсно він є батьком дитини -
дочки ОСОБА_3, 2001 року народження, на яку він у відповідності з рішенням
Монастирищенського районного суду зобов'язаний виплачувати аліменти. Аліменти
він не платив тому, що не мав постійного заробітку. В центр зайнятості в
пошуках роботи не звертався. Гроші на утримання дитини він інколи давав, але не
багато, заробляючи їх на тимчасових заробітках. Щиро кається у вчиненому та
зобов'язується працевлаштуватися та сплачувати аліменти, а також погасити суму
заборгованості.

Потерпіла
ОСОБА_4. в судовому засіданні пояснила, що підсудній по справі є батьком її
дитини, на утримання якої він за рішенням суду зобов'язаний сплачувати
аліменти. З дня винесення рішення суду і по теперішній час він аліменти на
дитину не сплачував. Дочці він подарував велосипед, а також віддав земельний
пай. Матеріальної допомоги грішми дитині не надає, аліменти не сплачує. Вважає,
що немає необхідності позбавляти волі ОСОБА_1., просить щоб сплатив суму
заборгованості по аліментах.

Крім повного
визнання ОСОБА_1. вини під час судового слідства, його вина у вчиненні злочину
доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудової
перевірки, які за його клопотанням, у відповідності до ст.299 КПК України, в
судовому засіданні, крім його показів, потерпілої, характеризуючих особу
підсудного даних не досліджувались, оскільки фактичні обставини справи ніким не
оспорюються.

Оцінюючи зібрані
по справі докази, в їх сукупності в результаті повного, всестороннього та
об'єктивного дослідження їх в судовому засіданні, суд вважає пред'явлене
обвинувачення доведеним.

2

Дії ОСОБА_1.
суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК
України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей (аліментів).

При призначенні
покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
підсудного, яка за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що
пом'якшує покарання підсудного суд визнає щире каяття.

Обставин, що
обтяжують покарання підсудного суд не вбачає.

Враховуючи те,
що підсуднім вчинено злочин, який Законом віднесено до категорії злочинів
невеликої тяжкості, він щиро кається у вчиненні злочину, позитивно
характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, суд вважає, що
виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства і
находить за необхідне призначити йому покарання у вигляді обмеження волі і
призначення саме такого покарання є необхідним і буде достатнім для його
виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для
застосування іншого виду покарання передбаченого санкцією ч. 1 ст. 164 КК України та
ст. 69 КК
України суд не вбачає.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 323,
324 КПК України, суд -

3АСУДИВ:

Підсудного
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначити
ОСОБА_1. покарання у вигляді 2
(двох) років обмеження волі.

Керуючись ст.
ст. 75-76 КК
України засудженого ОСОБА_1. від відбування покарання у вигляді 2 (двох) років
обмеження волі звільнити, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку
тривалістю в 1 (один)
рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки:

І.Не виїжджати
за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи.

2.Повідомляти
органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання, навчання,
роботи.

3.Періодично з'являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Вирок може бути
оскаржений в апеляційний суд Черкаської області протягом 15 діб з дня його
проголошення через Монастирищенський районний суд.