У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Коротких О.А. і
Кармазіна Ю.М.

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула в судовому засіданні 2 жовтня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Чернівецької області на
ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Чернівецької області від 27 червня 2006 року щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Вироком Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 28 березня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, раніше не судиму,

засуджено:

- за ч.
5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на п'ять років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади
строком на два роки, з конфіскацією всього належного їй майна;

- за ч.
5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на чотири роки
позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна;

- за
ст. ст. 28, 15, 194 ч. 2 КК України на чотири роки позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим ОСОБА_1 за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання -
п'ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати
матеріально-відповідальні посади строком на два роки, з конфіскацією всього
належного їй майна.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянку України,
раніше не судиму,

засуджено:

- за ч.
5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на чотири роки
позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади
строком на два роки, з конфіскацією всього належного їй майна;

- за ч.
5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на чотири роки
позбавлення волі, з конфіскацією всього належного їй майна;

- за
ст. ст. 28, 15, 194 ч. 2 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 за сукупністю злочинів
визначено остаточне покарання - чотири
роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні
посади строком на два роки, з конфіскацією всього належного їй майна.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України,
раніше не судимого,

засуджено:

за ст. ст. 28, 15, 194 ч. 2 КК України
на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3
звільнено від відбування покарання з випробуванням з однорічним іспитовим
строком і покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п. 3, 4 ст. 76 цього
Кодексу.

Постановлено стягнути в солідарному
порядку на користь
ОСОБА_4:

- з
ОСОБА_2, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 8450 грн;

- з
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 3923 грн і 49798 грн 69 коп.;

- з
ОСОБА_2, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на рахунок НДЕКЦ 192 грн 78 коп. за проведення
експертизи.

Ухвалою колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області
від 27 червня 2006 року вирок в частині засудження ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за ст. 191
ч. 5 КК України скасовано і справу в цій частині направлено на додаткове
розслідування.

Перекваліфіковано дії ОСОБА_1
і ОСОБА_2 з ч. 5 на ч. 4 ст.
185 КК України та із застосуванням ст.
69 КК України призначено за цією статтею кожній покарання у виді двох років
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів, з врахуванням покарання, призначеного судом за ст. ст.
15, 194 ч. 2 КК України, ОСОБА_1
визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, а
ОСОБА_2 - строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звільнено
від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки і
покладенням на них обов'язку не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Виключено з вироку рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 солідарно 49798 грн. 69 коп. на користь ОСОБА_4

У решті вирок залишено без зміни.

З урахуванням змін, внесених апеляційною інстанцією у
вирок, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 засуджено за вчинення наступних злочинів.

30 грудня 2003 року приблизно о 23-ій год. 30 хв.
ОСОБА_1, ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3 і особою, матеріали справи
щодо якої виділено в окреме провадження, з метою умисного знищення майна
ОСОБА_4 вчинили підпал магазину “Продукти”, розташованого по вул. Комарова,
32-б у м. Чернівці, але свій злочинний намір до кінця не довели, оскільки на
місце пожежі прибула пожежна охорона і погасила полум'я. В результаті пожежі
було пошкоджено і знищено майно ОСОБА_4 на загальну суму 15250 грн 78 коп., чим
заподіяно їй шкоди в особливо великих розмірах.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за попередньою змовою з особою,
матеріали справи щодо якої виділено в окреме провадження, в той же день перед
підпалом з касових апаратів і сейфу, що знаходились у приміщенні цього
магазину, таємно викрали належні ОСОБА_4 грошові кошти на суму 7500 грн.,
завдавши їй шкоди у великих розмірах.

Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_1 і ОСОБА_2 обвинувачувались
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 191 ч. 5 КК України, а саме в тому, що
вони, працюючи продавцями в кондитерському відділі магазину “Продукти”, що
належав МПП “Універсал”, будучи матеріально-відповідальними особами, які мають
вільний доступ до товарно-матеріальних цінностей і грошових коштів, за
попередньою змовою з особою, матеріали справи щодо якої виділено в окреме
провадження, у період із 1 липня по 31 грудня 2003 року привласнили і
розтратили товарно-матеріальні цінності і грошові кошти на загальну суму 49798
грн. 69 коп., чим завдали вищевказаному підприємству шкоди в особливо великих
розмірах.

У касаційному поданні прокурор порушує питання про
скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і направлення справи
на новий апеляційний розгляд. Вказує на необґрунтованість скасування вироку в
частині засудження ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 191 КК України, зазначаючи, що
апеляційний суд залишив поза увагою показання потерпілої ОСОБА_4, засудженої
ОСОБА_2, дані висновку судово-бухгалтерської експертизи про виявлення нестачі
товарно- матеріальних цінностей на загальну суму 49798 грн. 69 коп. Вказує на
порушення апеляційним судом вимог ст. 362 КПК України та безпідставне
застосування до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ст. 75 КК України і звільнення їх від
покарання, мотивуючи тим, що вони вчинили особливо тяжкий злочин, не
розкаялись, вину визнали частково та не відшкодували в повному обсязі заподіяні
збитки. Водночас стверджує, що матеріали справи не містять доказів, які б
підтверджували вчинення злочинів у складі організованої групи.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, який
касаційне подання підтримав лише в частині, що стосується безпідставності
застосування до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ст. 75 КК України і їх звільнення від
покарання з випробуванням, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів дійшла висновку, що воно підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Як видно зі змісту ухвали касаційного суду від 18 квітня
2006 року, однією з підстав для скасування рішення апеляційного суду від 5
липня 2005 року було те, що цей суд призначив ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за ст.ст. 185
ч. 4, 15, 194 ч. 2 КК України покарання, яке не відповідало ступеню тяжкості
вчинених ними злочинів унаслідок його м'якості (т. 5 а.с. 376-378).

Відповідно до ст. 399 КПК України вказівки суду, який
розглянув справу в касаційному порядку, є обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при повторному розгляді справи.

Незважаючи на такі приписи закону, апеляційний суд знехтував
вказівками касаційного суду і знову призначив ОСОБА_1 і ОСОБА_2 покарання, яке,
за переконанням колегії суддів, не відповідає ступеню тяжкості вчинених ними
злочинів, оскільки один із них є тяжким, а інший - особливо тяжким, і тому є
несправедливим внаслідок м'якості.

З огляду на вищезазначене, ухвала апеляційного суду в
частині засудження ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за ст.ст. 185 ч. 4, 15, 194 ч. 2 КК
України підлягає скасуванню, а справа в цій частині направленню на новий
апеляційний розгляд. Якщо при новому апеляційному розгляді справи підтвердиться
обсяг обвинувачення, винними у якому ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнані цим вироком, то
суду апеляційної інстанції при вирішенні питання про необхідність та
достатність саме такого покарання, яке засудженим призначив суд першої
інстанції, необхідно виходити із установлених ст. 65 КК України загальних засад
його призначення.

Що ж стосується доводів касаційного подання про
незаконність рішення апеляційного суду в частині скасування вироку місцевого
суду щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за обвинуваченням у злочині, передбаченому ст. 191
ч. 5 КК України, та направлення справи за цим епізодом обвинувачення на
додаткове розслідування, то відповідно до ст. 383 ч. 2 КПК України ухвала суду
апеляційної інстанції про це перевірці в касаційному порядку не підлягає.

Не ґрунтується на матеріалах справи, а, отже, є
безпідставною вимога прокурора про необхідність виключення із вироку місцевого
суду і ухвали апеляційного суду посилання на вчинення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підпалу
магазину в складі організованої злочинної групи, оскільки це зробив суд
апеляційної інстанції, зазначивши про це в своїй ухвалі від 5 липня 2005 року
(т. 5 а.с. 333-336).

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника
прокурора Чернівецької області задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області від 27
червня 2006 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині їх засудження за ст.ст. 185
ч. 4, 15, 194 ч. 2 КК України скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд у той же суд в іншому складі суду.

Судді:

В.О. Паневін О.А. Коротких Ю.М. Кармазін