Ухвала

іменем україни

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Тельнікової
І.Г.,

суддів Лагнюка
М.М., Кравченка С.І.,

при секретарі Шапулі В.В.,

розглянувши у судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
ЄРДР за № 0000573 за обвинуваченням

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця Черкаської області,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190
КК України,

за участю прокурора Чупринської Є.М.,

захисника ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_1,

за касаційною скаргою прокурора на
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28
січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У касаційній скарзі прокурор ставить
питання про скасування ухвали
апеляційного суду та призначення
нового розгляду в суді апеляційної
інстанції. Вказує на неправильне
застосування кримінального закону,
невідповідність призначеного із
застосуванням ст. 75 КК України
покарання ступеню тяжкості вчиненого
злочину та особі засудженого,
внаслідок м'якості. Зазначає, що ОСОБА_1
вчинив особливо тяжкий злочин, вину не
визнав, не розкаявся, заподіяну шкоду
фактично не відшкодував, ухилявся від
слідства і суду, в зв'язку з чим
оголошувався у розшук. Вважає, що
покарання із застосуванням ст. 75 КК
України не буде сприяти виправленню та
перевихованню засудженого та
попередженню вчинення ним нових
злочинів.

В письмових поясненнях представник
потерпілого-цивільного позивача
касаційну скаргу прокурора вважає
обґрунтованою і просить задовольнити.

В запереченнях на касаційну скаргу
засуджений та його захисник ухвалу
апеляційного суду вважають законною,
обґрунтованою і просять залишити без
зміни, а скаргу прокурора - без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді; думку
прокурора, який підтримав касаційну
скаргу у повному обсязі; пояснення
засудженого та його захисника, які
заперечували доводи касаційної скарги;
перевіривши матеріали кримінального
провадження та, обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Вироком Печерського районного суду м.
Києва від 18 вересня 2013 року ОСОБА_1
засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України на 6
років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю
засудженого.

Стягнуто із засудженого на користь
ОСОБА_3 460637,79 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди та 10000 грн.
моральної шкоди.

Вирішені питання про речові докази та
судові витрати у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
28 січня 2014 року вирок суду змінено в
частині призначеного покарання.

Основне покарання за ч. 4 ст. 190 КК
України ОСОБА_1 пом'якшено до 5 років
позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
засудженого звільнено від відбування
покарання з випробуванням, встановлено
іспитовий строк 3 роки та покладено
обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.

В решті вирок суду залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1 заволодів
чужим майном в особливо великих
розмірах шляхом шахрайства за
наступних обставин.

Так, у березні 2008 року, ОСОБА_1,
знаходячись по вул. Оранжерейній, 3 у м.
Києві, під приводом придбання
автомобіля марки «Mercedes-Benz МL 320 CDI»,
шляхом обману та зловживання довірою,
заволодів грошовими коштами ОСОБА_3 на
загальну суму 380616 грн., чим заподіяв
потерпілому матеріальну шкоду в
особливо великому розмірі.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованого кримінального
правопорушення та кваліфікація його
дій за ч. 4 ст. 190 КК України у
касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується покарання призначеного
ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції,
яке, на думку прокурора, є м'яким і не
відповідає вимогам закону, то колегія
суддів дійшла наступного.

Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Апеляційний суд не дотримався вимог ст.
65 КК України щодо загальних засад
призначення покарання, через які
реалізуються принципи його законності,
справедливості, обґрунтованості та
індивідуалізації.

Згідно з цими засадами, призначаючи
покарання у кожному конкретному
випадку, суди мають дотримуватися
вимог кримінального закону й
зобов'язані враховувати ступінь
тяжкості вчиненого злочину, дані про
особу винного та обставини, що
пом'якшують і обтяжують покарання.

Апеляційний суд, змінюючи вирок, не
звернув уваги на точні положення
закону, згідно з якими при вирішенні
зазначених питань суд має належним
чином досліджувати і оцінювати всі
обставини, які мають значення для
справи, та враховувати, що ст. 75 КК
України застосовується лише в тому
разі, коли для цього є умови і підстави,
на які слід послатися у рішенні.

Звільняючи ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням, апеляційний
суд належним чином не вмотивував, які
саме обставини справи та дані про особу
засудженого дають підстави для
висновку про можливість його
виправлення та перевиховання без
ізоляції від суспільства.

Як убачається з ухвали, приймаючи
рішення про пом'якшення покарання і
застосування ст. 75 КК України, колегія
суддів апеляційного суду виходила з
тих самих обставин, які були враховані
судом першої інстанції при призначенні
покарання, яке за своїм розміром
наближене до мінімальної межі санкції
статті обвинувачення.

Однак, апеляційний суд не в повній мірі
врахував ступінь суспільної небезпеки
вчиненого злочину, його тяжкість,
помилково зазначивши про вчинення
тяжкого, а не особливо тяжкого злочину,
особу винного. Проігнорував суд дані
про його ставлення до вчиненого
злочину, поведінку після вчинення
кримінального правопорушення,
довготривале ухилення від
відшкодування завданої шкоди, думку
потерпілого та не навів переконливих
мотивів про недоцільність відбування
ОСОБА_1 призначеного покарання.

Також, суд апеляційної інстанції
належно не вмотивував, які саме
обставини справи та дані про особу
засудженого, крім зазначених судом
першої інстанції, дають підстави для
висновку про можливість його
виправлення та перевиховання без
ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене, колегія суддів
не може визнати справедливим і
обґрунтованим призначення покарання
ОСОБА_1 із застосуванням ст. 75 КК
України, внаслідок м'якості.

За таких обставин, ухвала апеляційного
суду підлягає скасуванню з
призначенням нового розгляду в суді
апеляційної інстанції, під час якого
необхідно врахувати наведене та
постановити законне і обґрунтоване
судове рішення.

Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора
задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28
січня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати та
призначити новий розгляд в суді
апеляційної інстанції

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

І.Г.Тельнікова М.М.Лагнюк С.І.Кравченко