АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/13/15 Справа № 186/1008/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, матеріали заяви засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ст. 395, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенська Дніпропетровської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14 червня 2000 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ст. 46-1 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, з відстроченням виконання вироку на два роки та штрафом у розмірі 680 грн.; 25 грудня 2000 року постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області відстрочка виконання вироку відмінена, засудженого направлено у виправну колонію для відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки;

- 10 грудня 2003 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, звільненого у квітня 2008 року по відбуттю строку покарання;

- 28 травня 2010 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк три роки, звільненого 12 березня 2013 року по відбуттю строку покарання;

- 03 жовтня 2013 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 395, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців;

за його апеляційною скаргою на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2014 року, за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 .

В апеляції засуджений ОСОБА_6 просить застосувати відносно нього Закон України Про амністію у 2014 році. На переконання останнього, суд першої інстанції необґрунтовано залишив поза увагою стан його здоров`я, зокрема наявність хронічних хвороб, визнання ним вини, щире каяття та часткове відшкодування шкоди. Засуджений вважає, що у Законі України Про амністію у 2014 року містяться пункти, які допускають його звільнення від відбування покарання.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор не погоджується з доводами обвинуваченого та вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. На думку прокурора, підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ЗУ Про амністію у 2014 році немає, а тому висновки суду першої інстанції є обґрунтованими.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_6 , засудженого вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2013 року за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ст. 395, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, про застосування до нього акту амністії та звільнення його від відбування покарання на підставі п. г ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році, у зв`язку з хронічними захворюваннями ВІЧ 2008, гепатит С - 200, відмовлено. Відмовляючи у задоволенні заяви засудженого, суд першої інстанції посилався на те, що злочини, за якими ОСОБА_6 засуджений, відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими, що згідно з вимогами п. г ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році виключає можливість звільнення засудженого від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, що підтримує державне обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який не підтримав апеляцію засудженого та вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін, доводи засудженого, який підтримав апеляцію, позицію захисника, який підтримав апеляцію свого підзахисного, перевіривши матеріали клопотання засудженого в межах апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що його апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовного цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

08 квітня 2014 року в України було прийнято Закон Про амністію у 2014 році. Зазначений закон набрав чинності 19 квітня 2014 року.

Відповідно до п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році із змінами і доповненнями від 06 травня 2014 року, звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, зокрема, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року № 3/6.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_6 засуджений 03 жовтня 2013 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 395, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Виходячи з вимог ст. 12 КК України, злочини, передбачені ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, за який засуджено ОСОБА_6 відноситься до категорії тяжких.

За таких обставин, виходячи із встановлених законом обмежень, підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання, у зв`язку з наявністю численних хвороб, відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає прийняте ним рішення обґрунтованим і належно мотивованим та не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ст. 395, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду :
____________ ________________ ____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4