Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1986/15-к
Провадження № 1-кс/553/508/2015
У Х В А Л А
Іменем України
20.05.2015м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтава у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю старшого слідчого Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави матеріали клопотання старшого слідчого Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні за № 0000018 від 09 квітня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
20 травня 2015 року старший слідчий Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, в кримінальному провадженні за № 0000018 від 09 квітня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні СВ Ленінського РВ ПМУ перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000018 від 09.04.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом шахрайства відносно ОСОБА_4 ..

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що у 2013 році він вирішив придбати для себе та родини приватний будинок. З метою його придбання він почав вивчати друковані видання. У газеті оголошень «Жовта» за № 71/1765 за 9-11 вересня 2013 року він знайшов два оголошення, якими зацікавився, і як в подальшому йому стало відомо, що обидва оголошення продавали один і той самий будинок. В оголошеннях були вказані номери телефонів, а саме: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в першому оголошенні, щодо продажу будинку в районі Вакуленців та - щодо продажу будинку на Крутому березі у м. Полтава. Він зателефонував на номер НОМЕР_1 де розпитав з приводу розміщеного оголошення. Йому була озвучена сума у 50 000 доларів США, яка його не влаштувала, тому він вирішив шукати далі. В подальшому, у січні 2013 року, а саме 05.01.2014 року, він знову зателефонував за номером: НОМЕР_1 та домовився подивитись будинок. 06.01.2014 року він приїхав за адресою: АДРЕСА_1 , де чоловік, що назвався ОСОБА_5 , показав йому будинок, територію і вони з ним обумовили ціну, що охоплювала вартість двох земельних ділянок та будинку, у сумі 35 000 доларів США. Окрім того, в ході спілкування з ОСОБА_5 , він дізнався, що на той час, у домогосподарстві проживала його матір, яка вже похилого віку. Мати також виходила спілкуватись з ним, вказувала, що будинок будувала для себе, і він є достатньо добрим. Ввечері того ж дня, після бесіди з дружиною, він зателефонував ОСОБА_5 , та повідомив йому, що згоден придбати будинок. Всі документи по оцінюванню будинку та нотаріальних послугах готував ОСОБА_6 . Будинок оцінили в 99 000 грн. Власницею будинку та земельних ділянок за вказаною адресою по всім документам була ОСОБА_7 . Ніяких заборон, обмежень чи обтяжень на майно не було. 11 січня 2014 року між ним та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі продажу будинку та двох земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 119 500 грн. Фактично ж він сплатив за даним договором 35 000 доларів США. про що є відповідна розписка написана власноруч ОСОБА_6 , а підписана власноруч ОСОБА_7 . Договір було нотаріально посвідчено нотаріусом - ОСОБА_8 . При укладанні договору був присутнім ОСОБА_6 ОСОБА_7 та їх юрист ОСОБА_9 . На час придбання будинок мав жилий стан, без ремонту. Будинок одноповерховий, 3 жилі кімнати, кухня, коридор. Загальна площа будинку - 91,2 кв.м.. На весь будинок було встановлено два металопластикові вікна. Земельні ділянки знаходились в запущеному стані. В подальшому ним було здійснено ремонт у будинку, а саме повністю перештукатурили стіни будинку зсередини та прогрунтувані їх під поклейку шпалер, замінили повністю електропроводку, замінили старі поли на ламінат, встановили 6 металопластикових вікон, перевстановили 2 металопластикові вікна, що вже були встановлені, через те, що вони були встановлені неправильно, замінили 3 дверей, а саме встановили вхідні броньовані двері та двоє дверей до ванни та залої кімнати, зробили ванну кімнату - зробили вигрібну яму під ванну кімнату, кафельну підлогу та стіни, натяжну стелю. Ремонтні роботи здійснювали найняті робітники. На даний ремонт було витрачено загалом близько 15 000 доларів США. В подальшому, наприкінці березня 2014 року, до нього звернулась адвокат ОСОБА_10 , яка повідомила йому, що даний будинок йому не належить і повідомила про наявність договору дарування від 30 травня 2006 року, згідно якого ОСОБА_7 подарувала даний будинок та земельні ділянки своїй доньці ОСОБА_11 . Про даний факт, він відразу повідомив ОСОБА_6 , який під`їхав до мене та розповів про факт укладання договору дарування та про те, що даний договір був скасований судом Апеляційної інстанції. При цьому ОСОБА_5 запевнив його, що він придбав будинок та землю абсолютно законно і дані питання, що виникли він вирішить особисто. На протязі 2014 - 2015 років відбувалися судові розгляди даного питання і було винесено рішення про скасування укладеного між ним та ОСОБА_7 договору та визнання права власності за ОСОБА_11 на основі договору дарування. При чому його інтереси в суді абсолютно не взяті до уваги і питання з приводу повернення коштів ніхто не вирішив. У червні 2014 року йому зателефонували з паспортного столу Ленінського району, а саме ОСОБА_12 та запитала з приводу того, чи він власник будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Він відповів, що він власник. Тоді, ОСОБА_13 повідомила, що до них звернулась ОСОБА_11 з донькою з метою прописки у його будинку. При цьому останні надави до паспортного столу документи на будинок, які попередньо були викрадені у ОСОБА_7 . Про факт викрадення були офіційні звернення до ОСОБА_14 . Окрім того, ОСОБА_13 попросила під`їхати до паспортного столу. Коли він приїхав. ОСОБА_11 та її доньки вже не було. Окрім того, на даний час ОСОБА_6 не виходить на зв`язок і ухиляється зі мною зустрітися. Таким чином, вважає, що його ошукали і шахрайським шляхом заволоділи його коштами у сумі 35 000 доларів США.

Допитана у якості свідка ОСОБА_7 показала, що дійсно здійснила продаж будинку ОСОБА_4 . При цьому вона повідомила, про те, що у 2006 році вона була ошукана власною донькою ОСОБА_11 , яка користуючись її станом здоров`я, зловживаючи її довірою уклала договір дарування. Про факт шахрайства ОСОБА_15 дізналася лише у 2012 році і відразу звернулася до суду з приводу визнання договору дарування недійсним. Отримавши на руки рішення Апеляційного суду Полтавської області, що задовольнив її позовні вимоги і скасував договір дарування, тим самим повернувши всі права на нерухоме майно та земельні ділянки ОСОБА_7 , остання вирішила продати майно і придбати собі квартиру, що і зробила 11 січня 2014 року. Окрім того, ОСОБА_7 підтвердила факт викрадення донькою її документів на будинок та земельні ділянки, які на даний час використовуються ОСОБА_11 з метою узаконення майна, що перейшло у її власність шахрайським шляхом. Також, як зазначає ОСОБА_7 , факт шахрайства щодо неї став можливим через дружні відносини її доньки ОСОБА_11 та нотаріуса, що посвідчував договір дарування ОСОБА_16 ..
Допитана в якості свідка нотаріус ОСОБА_8 , пояснила, що дійсно нотаріально посвідчувала договір купівлі - продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . При цьому, вказує на те, що на час продажу заборон, обмежень чи обтяжень на майно не було.
Опитаний ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 , підтвердив покази викладені ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та підтвердив факт вчинення шахрайських дій з боки сестри ОСОБА_11 щодо матері, спрямованих на заволодіння нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зловживання її довірою та користуючись хворобами зору ОСОБА_7 ..
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що на даний час власником нерухомого майна та земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .
У судовому засіданні старший слідчий Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та просив його задовольнити.
Заслухавши пояснення старшого слідчого Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області та власника майна, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає клопотання підлягає до часткового задоволення за наступних обставин.
Частиною 1 ст. 172 КПК України визначено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Крім того, ч. 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Приймаючи до уваги вище викладене, з метою повноти, всебічності та неупередженого розслідування кримінального провадження, необхідно накласти арешт (заборону розпорядження) майна, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на приватизованій земельній ділянці площею 0,1000 га., кадастровий номер :07:001:0003, земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:001:0004, площею 0,0576 га та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:001:0003, площею 0,1000 га. Так, як незастосування заборони може призвести до зникнення майна, в нашому випадку у разі не накладення заборони (арешту) на нерухоме майно та земельні ділянки ніщо не перешкоджатиме здійснити відчуження майна, що в подальшому може призвести до неможливості встановлення його законного власника, що перешкодить повному та неупередженому проведенню досудового розслідування по кримінальному провадженню та в подальшому відшкодуванню завданих збитків.
Проте, суд знаходить безпідставними вимоги слідчого в частині заборони на використання майна власником, оскільки в разі задоволення клопотання в цій частині це призведе до надмірного обмеження власника в його праві на власність та суттєво позначиться на його інтересах.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171, 309, 369-372, 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти заборону (арешт) на розпорядження майном, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на приватизованій земельній ділянці площею 0,1000 га., кадастровий номер :07:001:0003, земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:001:0004, площею 0.0576 га. та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:001:0003, площею 0,1000 га та які належать ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 ..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1