Ухвала іменем україни 19 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_11,
суддів:при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Подільського районного суду міста Києва від 01 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 жовтня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_6,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, такого, що немає судимостей,

за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на останнього виконання обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК.

Вироком суду вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 27 травня 2013 року приблизно о 01 годині ночі, у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2, діючи з корисливих спонукань, використовуючи пістолет «ГПМ», який мав при собі, став стріляти у ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, чим подавив волю останніх до опору та спричинив потерпілим, згідно висновку експерта, легкі тілесні ушкодження у виді непроникаючих вогнепальних поранень грудних клітин, а ОСОБА_7 ще й вогнепальне поранення правої щічної ділянки, проникаюче у ротову порожнину. Після чого ОСОБА_6 заволодів майном потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8, на загальну суму 5 200 грн., з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року вищезазначений вирок суду залишений без змін.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_6 та правильності кваліфікації його дій, вважає, що судові рішення щодо останнього підлягають скасуванню у зв'язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості з призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

На думку прокурора, районний суд безпідставно звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, оскільки не надав належної оцінки тим обставинам, що останній вчинив розбійний напад із застосуванням вогнепальної зброї та спричинив трьом особам вогнепальні поранення, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність. Також зазначає, що прокурором в апеляційній скарзі не ставилось питання про призначення ОСОБА_6 реальної міри покарання, тому апеляційний суд був позбавлений можливості усунути допущене районним судом неправильне застосування ст. 75 КК України.

Крім того, прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, разом з тим не зазначає інших підстав незаконності ухваленого апеляційним судом рішення.

На касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_6 подала заперечення в якому зазначає про безпідставність касаційної скарги, просить її не задовольняти та залишити судові рішення без зміни, з урахуванням позиції прокурора та потерпілих у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу, просив ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 187 КК України, за обставин, зазначених у вироку, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі прокурором не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Також згідно з положеннями ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання крім іншого й у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, та встановлює, відповідно до ч. 4 вказаної статті цього Кодексу, іспитовий строк тривалістю від одного до трьох років.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, районний суд врахував усі обставини справи, ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, конкретні обставини справи та дані про його особу, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, які пом'якшують покарання, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, обтяжуючу вину обставину - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння, а також його поведінку в суді, яка свідчить про його щире каяття, ненастання тяжких наслідків, наявність постійного місця проживання та реєстрації, відсутність у потерпілих претензій будь-якого характеру, які просили не призначати покарання пов'язаного з позбавленням волі, та обґрунтовано визнав, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства й звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

В свою чергу апеляційний суд переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 в порядку апеляційної процедури за зміненою апеляційною скаргою, після скасування судом касаційної інстанції за касаційною скаргою прокурора попередньої ухвали апеляційного суду від 23.10.2013 року, визнав доводи зміненої апеляційної скарги необґрунтованими, оскільки районний суд, визначаючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, належним чином урахував тяжкість вчиненого злочину, всі обставини справи та особу засудженого.

На думку колегії суддів, апеляційний суд дійшов правильного висновку про залишення вироку районного суду без зміни, а апеляційної скарги прокурора зі змінами до неї без задоволення, в якій ставилося питання про скасування вироку районного суду в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку, з призначенням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 187 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільненням його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього виконання обов'язків, передбачених ст. 76 КК України, таку ж позицію підтримав і прокурор який приймав участь у розгляді даного провадження судом апеляційної інстанції 23.10.2013 року. Таким чином, апеляційний суд дотримуючись положень ст. 404, ч. 1 ст. 421 КПК України постановив ухвалу яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

З таким висновком апеляційного суду погоджується і суд касаційної інстанції та вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів. Воно відповідає вимогам статей 50, 65, 75 КК України. А тому касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування чи зміну судових рішень, у справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 01 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 жовтня 2014 року щодо засудженого за ч. 1 ст. 187 КК України ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13