Справа № 215/6612/14-к
1-кп/215/152/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2015 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого водієм на ТзОВ Виробник плюс, розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ст.ст. 125 ч.1 164 ч.1 КК України,-
Рішенням Тернівського районного суду № 2 113 від 26.12.2001 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, до повноліття дитини на користь матері ОСОБА_6 , починаючи стягнення з 11.12.2001 року.

З січня 2014 року ОСОБА_4 , діючи з метою невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, незважаючи на неодноразові попередження державного виконавця про працевлаштування, необхідності виконання своїх обов`язків і можливості притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, аліменти не виплачував і ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. В Тернівському районному центрі зайнятості м. Кривого Рогу на обліку по працевлаштуванню не перебував і не перебуває.

В березні 2014 року ОСОБА_4 виплатив в рахунок заборгованості по аліментам на адресу ОСОБА_6 аліменти в сумі 200 гривень, в червні 2014 року 200 гривень та в липні 2014 року в сумі 100 гривень, що є недостатнім, так як мінімальний розмір аліментів, а саме 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку протягом 2014 року в Україні склав 385,80 гривень.

Державним виконавцем ОСОБА_4 неодноразово попереджався про необхідність працевлаштування, виконання своїх обов`язків, а також про притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Однак, ОСОБА_4 , належних висновків не зробив, на попередження державного виконавця не реагував, ніяких заходів, направлених на погашення заборгованості по виплаті аліментів не вживав та продовжував злісно ухилятись від сплати аліментів.

З кінця грудня 2014 року ОСОБА_4 приступив до виконання обов`язків на посаді водія ТОВ Виробник Плюс з випробувальним строком на один місяць, однак, незважаючи на обов`язок в Тернівський ВДВС Криворізького МУЮ про це не повідомив, чим продовжив злісно ухилятися від сплати аліментів.

Згідно до п.10 ст.74 Закону України Про виконавче провадження зі змінами від 09.03.2011 року розмір щомісячних виплат розраховувався державним виконавцем, виходячи із середнього розміру заробітної плати по даній місцевості. Період злісного ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів складає 12 місяців та 4 дні з 01.01.2014 року по 04.01.2015 року. Сума заборгованості за вказаний період складає 7544,15 гривень, що згідно Закону України "Про виконавче провадження" зі змінами від 09.03.2011 року перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за 6 місяців, яка за станом на 04.01.2015 року складає 4089,3 гривень.

Ухилення ОСОБА_4 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини привело до утворення заборгованості по аліментах на адресу матері дитини ОСОБА_6 , яка станом на 04.01.2015 року в загальній сумі склала 39466,84 гривень.

Крім того, 20.09.2014 року приблизно о 16:30 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля зупинки маршрутних таксі № 83 розташованої на відстані близько 30-35 метрів від лівої частини будівлі Будинок Торгівлі по вул. А. Головко, 40 в Тернівському районі м. Кривого Рогу, в ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, між ним та знайомою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс її удар кулаком своєї правої руки в межі лівого ока ОСОБА_5 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 завдав потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, який згідно з висновком експерта № 2168 від 23.09.2014 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, у скоєних злочинах розкаявся, підтвердив фактичні обставини обвинувачення. Пояснив суду, що не сплачував аліменти, в зв`язку з тим, що тривалий час не міг працевлаштуватися, тому і утворилася заборгованість, зараз він має намір працевлаштуватися та сплачувати заборгованість та аліменти за поточний період. Збитки відносно потерпілої ОСОБА_5 відсутні.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили обставини які зазначені в обвинувальних актах, просили в письмовій заяві розглянути справу за її відсутності.

Учасники судового процесу не заперечують визнати недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, судом роз`яснено обвинуваченому правила ст.349 КПК України, про те, що в цьому разі він буде позбавлений права оскаржувати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані по ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками умисного спричинення легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки та по ст. 164 ч.1 КК України за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується ст.65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання: обвинувачений провину визнав, розкаявся в скоєному, за місцем проживання характеризується позитивно, - т.2 а.с.38-55, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо з призначенням йому покарання в вигляді обмеження волі з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Керуючись ст.ст.370, 371 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання:

- за ст..125 ч.1 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ст. 164 ч.1 КК України у вигляді одного року обмеження волі.

В силу ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання в вигляді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном один рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти в зазначений орган про зміну місця проживання і роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку за виключенням підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.

СУДДЯ: