Справа № 761/3038/15-к
Провадження №1-кп/761/385/2015
В И Р О К
іменем України
13 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

із участю в судовому розгляді

прокурора ОСОБА_4

потерпілого Хок Мд. Момінул

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
21 листопада 2014 року приблизно 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись в підземному переході площі Майдан Незалежності в м. Києві, поблизу входу у вестибюль станції метро «Майдан Незалежності», разом зі своїми знайомими - невстановленими слідством особами, звернув увагу на раніше незнайомого йому ОСОБА_6 . Після чого, діючи в групі з невстановленими особами, з метою показати свою зневагу до існуючих норм поведінки в суспільстві та протиставити себе іншим громадянам, демонстративно для очевидців, умисно, безпричинно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, почали ображати ОСОБА_6 та виражатись нецензурною лайкою по відношенню до нього.

В подальшому, невстановлена слідством особа нанесла ОСОБА_6 два удари в обличчя, тим самим спричинила фізичний біль останньому.

Після чого, ОСОБА_6 покликав на допомогу працівників ЛУ в метрополітені ГУМВС України в м. Києві, які зробили зауваження ОСОБА_3 та невстановленим особам. Однак ОСОБА_3 , продовжуючи свої хуліганській дії, діючи в групі з невстановленими слідством особами, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, кулаком правої руки, умисно наніс ОСОБА_6 три удари в обличчя, внаслідок чого заподіяв останньому тілесне ушкодження, у вигляді: «підшкірні гематоми правої орбітальної області, підшкірні гематома верхньої губи» та в подальшому був затриманий на місці працівниками ЛУ в метрополітені при ГУМВС України в м. Києві інспектором патрульної служби ОСОБА_7 та інспектором патрульної служби ОСОБА_8 .

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , допитаний у суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.296 КК України, винним у обвинуваченні визнав себе повністю, щиро розкаявся. Підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 показав, що 21 листопада 2014 року у вечірній час прибув на ОСОБА_9 , з метою відсвяткувати річницю Майдану. Приблизно о 23 год. 00 хв. він, знаходячись в підземному переході разом зі своїми малознайомими під час спілкування з останнім, звернув увагу на дівчат, які столи неподалік до яких підійшов дорослий чоловік. Йому здалось, що даний чоловік чіпляється до дівчат, яким як він подумав, ще не виповнилось 18 років, у зв`язку з чим, він вирішив зробити даному чоловіку зауваження та захистити дівчат. Підійшовши до даного чоловіка він виразився на адресу даного чоловіка нецензурними словами, та в цей час хтось з його малознайомих, що стояли поруч, наніс цьому чоловіку декілька ударів в область обличчя чи тулубу. Цей чоловік втік та через певний час повернувся зі співробітниками міліції та почав обвинувачувати його у побитті. Він, знаходячись у збудженому та знервованому стані не витримав та наніс декілька ударів потерпілому в область обличчя. В подальшому його затримали працівники міліції. Він дуже шкодує про вчинене, розкаюється, вибачається перед потерпілим, частково відшкодував та в подальшому планує відшкодувати завдану потерпілому матеріальну та моральну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що 21 листопада 2014 року він перебував на Майдані Незалежності у м.Києві, у зв`язку із святкуванням річниці Майдану. Повертаючись приблизно о 23 год. до дому він спустився у підземний перехід майдану Незалежності в м.Києві, де зустрів свого сусіда, який перебував у пригніченому стані, у зв`язку з втратою товаришів. Спілкуючись зі своїм знайомим, він звернув увагу на дівчат віком 12-14 років, які стояли поруч та палили, у зв`язку з чим він вирішив їм зробити зауваження, що паління шкодить їхньому здоров`ю. Коли він зробив цим дівчатам зауваження до нього підбігли біля 3-4 раніше не знайомих осіб та хтось з них наніс йому декілька ударів у обличчя. Вирвавшись від цих хлопців, він побіг до кімнати міліції, що знаходиться у вестибюлі станції метро «Майдан Незалежності», де повідомив про те, що сталось, та разом з працівникам міліції повернувся до місця події. На місці події до нього підійшов ОСОБА_3 , який наніс йому декілька ударів у область обличчя. Після чого працівники міліції відвели його до кімнати міліції, а в подальшому тільки тоді, як він зателефонував по спецлінії «102», був затриманий ОСОБА_3 та ще якийсь хлопець. Він вибачив ОСОБА_3 , оскільки останній частину завданої йому шкоди відшкодував, продовжує відшкодовувати й надалі, дійсно розкаявся у вчиненому та він просить його суворо не карати.

Відповідно до ч. 2 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, судовим розглядом встановлено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Суд вважає таку кваліфікацію правильною, оскільки розпочаті дані дії були в групі осіб, в громадському місці, хуліганські дії були вчинені стосовно особи значно старшої за віком, та не були припинені навіть за втручання працівників міліції, що в сукупності свідчить про зухвалість таких дій.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним злочину, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік підсудного, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Зокрема судом враховуються, наступні обставини, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 , раніше не судимий, вчинив злочин вперше, даний злочин відносить до злочинів середньої тяжкості, працює за домовленістю, по місцю проживання характеризується позитивно та те, що добровільно потерпілому відшкодував завдану матеріальну шкоду в розмірі 8500 грн.

В якості обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 8500 грн.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, положень ст. 69-1 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.2 ст.296 КК України, у виді обмеження волі на певний строк.

Враховуючи, наявні у суду характеризуючі матеріали на особу обвинуваченого, його критичне ставлення до скоєного, те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, став на шлях виправлення, що підтверджується його поведінкою, думку потерпілого, який пробачив обвинуваченого та просив не позбавляти останнього волі та строго не карати, звільнити від призначеного судом покарання, а тому суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без реального відбування призначеного судом покарання у виді обмеження волі, у зв`язку з чим вважає за необхідне звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням і іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ст.76 КК України.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі за даним вироком, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на ОСОБА_3 визначити строком 1 (один) рік.

Зобов`язати на підставі п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України ОСОБА_3 без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції не виїжджати за межі України на постійне проживання, повідомляти про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись на реєстрацію.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 залишити без змін у вигляді особистого зобов`язання.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:
суддя