У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Микитенка О.П.

та засудженого

ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 21 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційними поданням зі змінами заступника прокурора Донецької області, касаційними скаргами та доповненнями до них
засудженого ОСОБА_1, захисника-адвоката ОСОБА_2 на вирок Апеляційного суду
Донецької області від 2 листопада 2007 року, яким засуджений

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець м. Білозерське

Донецької області, раніше

судимий 11 червня 1996 року

Червоногвардійським районним судом

м. Макіївки Донецької області за ст. 94

КК України 1960 року на 7 років позбавлення волі,

звільнений із місць позбавлення волі 13 червня 2000 року

умовно-достроково на 3 роки 4 місяці 24 дні,

за
пунктом 13 ч. 2 ст. 115 КК України на п'ятнадцять років позбавлення волі, за ч.
2 ст. 15, пунктами 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України на чотирнадцять років
позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
ОСОБА_1 призначено остаточне покарання - п'ятнадцять років позбавлення волі.

ОСОБА_1 засуджений за те, що будучи
особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, знову вчинив умисне вбивство
ОСОБА_3 та з метою приховати цей злочин скоїв замах на умисне вбивство ОСОБА_4.

Злочини вчинені за таких, як зазначено
у вироку, обставин.

15 грудня 2006 року, приблизно о 2 годині, ОСОБА_1,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті особистих неприязних
стосунків до своєї дружини - ОСОБА_5 безперешкодно зайшов у будинок АДРЕСА_1. З
метою умисного вбивства ОСОБА_5 він пройшов у спальню, де спала ОСОБА_3 -
сестра ОСОБА_5. Сподіваючись, що у ліжку спить ОСОБА_5 ОСОБА_1 закрив рукою рот
ОСОБА_3 та наніс ножем удар у груди. Вважаючи, що вчинив убивство дружини,
ОСОБА_1 намагався покинути місце події.

Однак, останній був затриманий батьком
потерпілої - ОСОБА_4 Побоючись, що ОСОБА_6 може повідомити про вчинений ним
(ОСОБА_1) злочин у правоохоронні органи, з метою приховання вчиненого ним
убивства, ОСОБА_1, продовжуючи свої злочинні дії, з метою позбавлення
життя ОСОБА_4. ножем наніс
тому удар у груди, однак злочинний умисел не був доведений до кінця з
незалежних від його волі причин, оскільки сам потерпілий ОСОБА_4 зі своєю
дружиною ОСОБА_7 вчинили активний опір, затримали ОСОБА_1, а потім вигнали його
з будинку.

Незважаючи на кваліфіковану медичну
допомогу та лікування, ІНФОРМАЦІЯ_2 від заподіяного ОСОБА_1 проникаючого
ножового поранення та наслідку цього поранення - тромбоемболії потерпіла
померла.

У зміненому касаційному поданні
прокурор просить вирок суду змінити у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону, виключити з обвинувачення по епізоду умисного вбивства
ОСОБА_3 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України і вважати ОСОБА_1 засудженим за цим
епізодом за ч. 1 ст. 115 КК України. При цьому зазначає, що попередня судимість
ОСОБА_1 за умисне вбивство погашена у встановленому законом порядку.

У касаційній скарзі та доповненнях до
неї засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати, а справу направити на
додаткове розслідування. Зазначає, що умислу на вбивство у нього не було.
Твердить, що стосовно нього застосовувалися недозволені методи слідства.

Захисник - адвокат ОСОБА_2 у касаційній
скарзі просить вирок щодо ОСОБА_1 змінити, перекваліфікувати його дії з п. 13
ч. 2 ст. 115, ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 9, 13 КК України на ст. 121 ч. 2 КК
України та призначити покарання відповідно з санкцією цього закону. Зазначає,
що умислу на вбивство потерпілих в ОСОБА_1 не було.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав доводи своєї
касаційної скарги, думку прокурора, який підтримав зміни до касаційного
подання, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи касаційних скарг та
зміненого касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційні скарги
підлягають частковому задоволенню, а змінене касаційне подання підлягає задоволенню.

Суд правильно встановив фактичні
обставини справи і його висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
за які його засуджено, ґрунтуються на перевірених доказах, які є правильними і
колегією суддів під сумнів не ставляться.

Сам ОСОБА_1 під час досудового слідства
не заперечував факту нанесення ним ножових поранень ОСОБА_3 та ОСОБА_4, але
твердив, що умислу на вчинення вбивств потерпілих у нього не було.

У судовому засіданні ОСОБА_1 також
заперечував наявність у нього умислу на вбивства потерпілих. Зазначав, що
спричинив ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження випадково, а її вбивство не вчиняв.
Нанесення удару ножем
ОСОБА_6 не пам'ятає.

Щодо безпосередніх обставин події
злочину, то суд, як видно з мотивувальної частини вироку, робив свої висновки
на показаннях ОСОБА_1 і тих даних, на які вказували під час допитів потерпілі
та свідки.

Так, з показань допитаної під час
досудового слідства потерпілої ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1, приблизно о 3
годині, 15 грудня 2006 року, затуливши їй рукою рот, чимось ударив у лівий бік.
Відчувши різкий біль, зрозуміла, що це був удар ножем. Звільнившись від руки
ОСОБА_1, вона закричала. Після чого її батько почав боротися з ОСОБА_1 у якого
в руці був ніж, останнього вона допомогла відібрати. У батька і в неї побачила
кров та зробили одне одному перев'язку.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні
показав, що вночі 15 грудня 2006 року, у них в будинку ОСОБА_1 наніс його дочці
- ОСОБА_3 та йому удари ножем по тілу, внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_2 його донька
ОСОБА_3 померла в лікарні, а йому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_7 також показала в
судовому засіданні про нанесення ОСОБА_1 ударів ножем спочатку її дочці
ОСОБА_3, а потім чоловікові, внаслідок чого ОСОБА_3 померла в лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2,
а ОСОБА_3 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

Із показань свідка ОСОБА_9 вбачається,
що від ОСОБА_10, друга ОСОБА_1, йому стало відомо, що перед вчиненням злочинів
ОСОБА_1 взяв без дозволу в ОСОБА_10 ніж, яким були спричинені поранення ОСОБА_3
та її батьку.

Допитаний під час досудового слідства
свідок ОСОБА_10 підтвердив показання свідка ОСОБА_9

Із даних висновку повторної
судово-медичної експертизи вбачається, що між заподіяними ОСОБА_1 потерпілій
ОСОБА_3 тяжкими тілесними ушкодженнями і наслідками, які настали - її смертю
від тромбоемболії стовбура та великих гілок легеневої артерії зліва, є прямий
причинний зв'язок.

Відповідно до висновку судово-медичної
експертизи ОСОБА_3 було заподіяно проникаюче колото-різане поранення грудної
клітки зліва, яке є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент
заподіяння.

Доводи засудженого та захисника про
відсутність в ОСОБА_1 умислу на вбивство потерпілих є безпідставними, оскільки,
як установлено судом, наносячи їм удари ножем зі значною силою у
життєво-важливі органи - груди він усвідомлював можливість настання смерті
ОСОБА_3. Дії ОСОБА_1 щодо ОСОБА_4. також були направлені на протиправне
позбавлення життя останнього, з метою приховання першого злочину, однак свій
злочинний намір ОСОБА_1 не зміг довести до кінця з незалежних від його волі
причин, так як потерпілий і його дружина чинила активний опір.

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_1 за
ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п.п. 9, 13 КК України щодо потерпілого ОСОБА_4 є
правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
дії ОСОБА_1 за епізодом, пов'язному з умисним убивством ОСОБА_3 кваліфіковані
судом за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України неправильно. Їх належить кваліфікувати
за ч. 1 ст. 115 КК України з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 108 КК
України такими, що не мають судимості, визнаються неповнолітні, засуджені до
позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом трьох років з дня
відбуття покарання не вчинять нового злочину.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 раніше судимий в неповнолітньому віці - 11 червня 1996 року
Червоногвардійським районним судом м. Макіївки Донецької області за ст. 94 КК
України 1960 року на 7 (сім) років позбавлення волі та звільнений з місць
позбавлення волі 13 червня 2000 року умовно-достроково на 3 роки 4 місяця 24
дні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КК
України 1960 року зазначений злочин є тяжким.

Умисне вбивство ОСОБА_3, ОСОБА_1 вчинив
15 грудня 2006 року, тобто після трьох років з дня відбуття покарання, а тому
попередня судимість ОСОБА_1 погашена у встановленому законом порядку і його дії
за зазначеним епізодом слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України.

З цієї ж підстави колегія суддів приходить до висновку про необхідність
виключення з мотивувальної частини вироку обставини, яка обтяжує покарання
ОСОБА_1 - рецидив злочину.

Незважаючи на перекваліфікацію дій
ОСОБА_1 на ч. 1 ст. 115 КК України колегія суддів, з урахуванням ступеню
тяжкості вчинених злочинів, даних про особу винного, обставини, яка обтяжує
відповідальність - вчинення злочинів в стані алкогольного сп'яніння, вважає за
необхідне за вказаним законом призначити засудженому максимальне покарання та
за сукупністю вчинених злочинів до позбавлення волі на максимальний строк.

Посилання у скарзі засудженого про
застосування щодо нього недозволених методів ведення слідства були предметом
прокурорської перевірки, за результатами якої винесено постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону України не виявлено.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора
задовольнити, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 та захисника - адвоката
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Донецької
області від 2 листопада 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити. Перекваліфікувати дії
ОСОБА_1 з п. 13 ч. 2 ст. 115 на ч. 1 ст. 115 КК України і призначити йому за
цим законом п'ятнадцять років позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів, передбачених зазначеною статтею цього Кодексу і ч. 2
ст. 15, п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, призначити ОСОБА_1 остаточне покарання - п'ятнадцять років позбавлення
волі.

У порядку ст. 395 КПК України виключити
з мотивувальної частини вироку висновок суду про рецидив злочину, як про
обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_1

У решті вирок залишити без зміни.

Судді:

Редька А.І. Лавренюк М.Ю. Заголдний
В.В.