Справа № 192/2961/14-к
Провадження № 1-в/192/13/15
Ухвала
"30" січня 2015 р.смт.Солоне

СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника СВК-21 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 раніше судимий:

- 15.02.1994 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.206, ч.1 ст.215-3, ст.42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 21.10.1997 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.14, ч.2 ст.215-3, ст.42 КК України до 2 років позбавлення волі.

- 07.07.2000 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ст.42 КК України до 1 року 9 місяців 29 днів позбавлення волі;

- 05.12.2000 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ч.2 ст.215-3, ст.42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 23.02.2004 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.15, ч.3 ст.152, ч.3, ст.153, ч.2, ч.3 ст.185 ч.1 ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі. 31.12.2010 року був звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 10 місяців 10 днів;

- 04.07.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі.

У даній справі ОСОБА_6 засуджено 19 листопада 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України 4 років позбавлення волі.

Засудженй відбув 2/3 строку покарання.

Початок строку: 30.03.2012 року, кінець строку: 30.03.2016 року.

До Солонянської виправної колонії №21 для відбування покарання засуджений ОСОБА_6 прибув 23 серпня 2012 року.

26 грудня 2014 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України, вказуючи на те, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав, з підстав викладених у ньому, просив задовольнити. Пояснив, що вину у вчиненому злочині він визнає повністю, щиро розкаюється, у Солонянській ВК №21 працює на виробництві установи різноробочим в цеху ССЦ-3, має два заохочення від начальника установи за сумлінне ставлення до праці.

Представник Солонянської виправної колонії №21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого. Вказав, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

30 липня 2013 року адміністративною комісією Солонянської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області №21 ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно ст.100, ст.101 КВК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

04 квітня 2014 року адміністративною комісією Солонянської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області №21 ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст.82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

12 грудня 2014 року, адміністративною комісією Солонянської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області №21, ОСОБА_6 було відмовлено у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення (ст.81 КК України), як такому, що не довів своє виправлення. Засуджений до праці ставиться посередньо, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачаючи суспільної необхідності у їх виконанні. Не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, а також у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Не проявляє соціальну корисну активність в організації роботи самодіяльних організацій. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня.

Два рази засуджений ОСОБА_6 заохочувався за сумлінне ставлення до праці.

Суд, вислухавши засудженого, прокурора та представника адміністрації СВК-21, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

ОСОБА_6 засуджений 19 листопада 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України 4 років позбавлення волі.

Як убачається з матеріалів з особової справи засудженого, ОСОБА_6 прибув до Солонянської ВК №21 23 серпня 2012 року.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений має два заохочення.

30 липня 2013 року адміністративною комісією Солонянської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області №21 ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно ст.100, ст.101 КВК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

04 квітня 2014 року адміністративною комісією Солонянської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області №21 ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст.82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

Згідно витягу з протоколу №204 від 12 грудня 2014 року, адміністративною комісією Солонянської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області №21, ОСОБА_6 було відмовлено у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення (ст.81 КК України), як такому, що не довів своє виправлення. У характеристиці від 04.12.2014 року також зазначено, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_6 відбув необхідну частину покарання для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд уважає, що поведінка засудженого не є такою, що має слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення, оскільки його поведінка на протязі строку відбування покарання не є сумлінною. Засуджений двічі заохочувався, що свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці.

Крім того, ОСОБА_6 має судимості за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, злочини проти власності, тобто за тяжкі злочини.

ОСОБА_6 раніше вже звільнявся умовно-достроково, належних висновків не зробив і знову вчинив злочини.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні - в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий