Справа № 11-1862007 р. Головуючий
Категорія - ст. 125 ч. 1 КК України. Доповідач - Демченко О.В.
УХВАЛА

Іменем України

1 березня 2007
р.

Апеляційний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого судді -
Трейтяк О.П. суддів -
Гром Л.М., Демченка О.В. потерпілої - ОСОБА_1. виправданого - ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_1. на
вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 грудня 2006 року,-

установив :

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця с Гаврилівка,
Кам'янець-Подільського району, Хмельницької області, українця, громадянина
України, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, жителя м.
Прилуки, Чернігівської області, АДРЕСА_1,
раніше не судимого, -

виправдано за
недоведеністю обвинувачення за ч.1 ст. 125
КК України.

22 червня 2006 року ОСОБА_1.
звернулася до суду зі скаргою, в якій просила порушити відносно ОСОБА_2.
кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України та
притягнути його до кримінальної відповідальності. Крім того, скаржницею було
зазначено, що діями ОСОБА_2. їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює
у розмірі 1 700 грн.

Свої вимоги
ОСОБА_1 мотивувала тим, що 4
травня 2006 року,
близько 19 год. ЗО хв.
ОСОБА_2. підійшов до неї на город, розташований поблизу будинку в селі
Стільники Прилуцького району, вирвав з її рук сапу

2

та наніс декілька ударів кулаком в живіт, груди та по
голові, чим умисно спричинив останній тілесні ушкодження.

Вироком суду
ОСОБА_2. виправдано за недоведеністю обвинувачення, а цивільний позов
пов'язаний з відшкодуванням на її користь моральної шкоди, залишено без
задоволення. Своє рішення суд аргументував тим, що обвинувачення за скаргою
потерпілої ОСОБА_1. на адресу підсудного, носить недостовірний та сумнівний
характер, а можливість дослідження нових доказів, вичерпано і поряд з цим, не
спростовуються доводи самого ОСОБА_2. на своє виправдання.

Не погоджуючись
з вироком суду, потерпіла ОСОБА_1. подала апеляцію, в якій просить вирок суду
скасувати та постановити свій вирок. В підтвердження доводів апеляції потерпіла
посилається на незаконність постановленого вироку суду та невідповідність
висновків суду дійсним обставинам справи. А саме, вказує на те, що суд першої
інстанції критично віднісся до показів свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 і вважає, що
вина ОСОБА_2. в умисному спричиненні їй тілесних ушкоджень доведена повністю і
знаходить своє підтвердження в матеріалах справи.

Заслухавши суддю
- доповідача,
пояснення потерпілої ОСОБА_1 та виправданого ОСОБА_2., перевіривши матеріали
справи в повному обсязі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляція підлягає
частковому задоволенню, а вирок суду -
скасуванню. Таке рішення суд ґрунтує наступним.

У відповідності
до ст. 367 КПК
України, підставами для скасування вироку місцевого суду є : однобічність чи
неповнота дізнання, досудового й судового слідства, а також невідповідність
висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.

Потерпіла
ОСОБА_1 ґрунтувала своє обвинувачення на представлених суду доказах: своїх
показаннях, висновках судово-медичної експертизи, показаннях свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4

Постановивши
вирок, яким було виправдано ОСОБА_2., суд у вироку визнав показання вказаних
двох свідків недостовірними, оскільки, на думку суду, вони, ці показання, дані
у різний час, містять істотні суперечності. Інші двоє свідків, допитані по
справі, пояснили, що вони не бачили, як потерпілій були заподіяні тілесні
ушкодження.

Висновок судово - медичної
експертизи № 1071 від 25 грудня 2006 року (а.с.76) не
виключає отримання потерпілою тілесних ушкоджень як внаслідок нанесення їй
ударів, так і внаслідок виривання в неї сапи.

Підсудний
ОСОБА_2. в судовому засіданні заперечував заподіяння ним тілесних ушкоджень
потерпілій, хоча пояснити їхнє походження ніяким чином не зміг.

Вважаючи, що ці
його показання в судовому засіданні ніяк не спростовані, суд виправдав ОСОБА_2.
по ст. 125 ч. 1 КК України.

з

Апеляційний суд,
перевіривши матеріали справи, вважає, що таке рішення суду першої інстанції є
поспішним і не ґрунтується на доказах, представлених суду.

Так, вважаючи
показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 недостовірними, суд належним чином не
мотивував таке своє рішення. У вироку не наведено будь-яких доказів того, що ці
свідки якимось чином зацікавлені у справі і тому давали неправдиві свідчення.
Задля оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням та повноти судового
слідства, суд мав можливість і право більш ретельно допитати ОСОБА_3, ОСОБА_4
та інших свідків, вияснити, чи різняться їхні показання, дані ними в різний
час, а якщо так - то чому.

Даючи оцінку
показанням свідків в їхній сукупності, суд першої інстанції підійшов формально
до цього питання. Оцінюючи їхні показання, суду необхідно було розуміти, що всі
вони опинились на місці пригоди випадково, ніхто з них спеціально не
спостерігав за подіями між ОСОБА_2 і ОСОБА_1. Тому одні свідки могли бачити всі
події чи їхню частину, інші -
чути або бачити наслідки певних дій ОСОБА_2. Ці показання необхідно було
аналізувати після ретельного допиту свідків, виясняючи, з якої відстані і
протягом якого часу, при якій освітленості, з урахуванням особливостей зору,
кожен свідок міг об'єктивно сприймати події. Потім необхідно дати цим
показанням оцінку, встановивши, чи доповнюють або чи взаємовиключають вони одне
одного та як узгоджуються з іншими доказами по справі.

Як видно з
матеріалів кримінальної справи, свідки в судовому засіданні допитані украй
поверхово і зробити однозначний висновок про те, чи являються їхні показання
недостовірними, неможливо.

Висновок
судово-медичної експертизи, на який послався суд, сам по собі не виправдовує
ОСОБА_2. 3 метою
правильної його оцінки, необхідно було допитати судово-медичного експерта, який
мав би право поставити питання як Карп'яку, так і ОСОБА_1, дати відповіді на
інші питання, які могли б виникнути у зв'язку з цим. Тільки після цього
необхідно було дати оцінку експертному висновку як доказу, що підтверджує або
спростовує висунуте потерпілою звинувачення.

При
постановленні вироку, суд повинен був оцінити докази в їхній сукупності.
Необхідно встановити, чи були у ОСОБА_2. мотиви для конфлікту з ОСОБА_1, чи
існували між ними стійкі неприязні стосунки. Також необхідно врахувати і дати
оцінку показанням самої потерпілої -
чи могла вона за подій, що відбулися між нею і ОСОБА_2, обмовити його.

Висновок суду
про відсутність можливостей дослідження нових доказів являється сумнівним, адже
учасники процесу не повідомили суду в ході розгляду справи, що ніяких доказів
більше вони надати суду не зможуть.

4

За вказаних вище
обставин, вирок місцевого суду не може вважатись законним і обґрунтованим, він
підлягає скасуванню.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 366,
367, 377 КПК України, апеляційний суд,-

ухвали в :

Апеляцію
потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково. Вирок Прилуцького міськрайсуду від 25 грудня 2006 року відносно
ОСОБА_2 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд в
іншому складі.

Судді:

Л.М. Гром О.П.
Трейтяк О.В,Жемченко