Справа № 1003/7939/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2012 Білоцерківський міськрайонний суд в складі:

головуючий суддя Машарова З. А. ,

при секретарі Калініченко Н. П.,

з участю прокурора Шурашкевича В.М.

захисника ОСОБА_1

.розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві

кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_2, 18.03.1957 року .народження., уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, заміжня, пенсіонерки, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимої в скоєні злочину,передбаченого ст.. 167 КК України

В С Т А Н О В И В:

Підсудна ОСОБА_2використала піклування з корисливою метою на шкоду підопічної,що виразилося в обмеження житлових прав неповнолітньої ОСОБА_3

Злочин скоєно за таких обставин :

Потерпіла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, мала статус дитини-сироти, так як її батько ОСОБА_4 помер 26.08.2006, а її мати ОСОБА_5, згідно рішення Білоцерківського міськрайсуду від 30.05.2007 була позбавлена батьківських прав, а 22.02.2009 вона померла.

12.05.2009 року ОСОБА_2 подала заяву до Білоцерківської міської ради про призначення піклування над неповнолітньою ОСОБА_3 Згідно рішення Білоцерківської міської ради від 09.06.09 за № 276 було встановлено піклування над неповнолітньою ОСОБА_3 та опіка над житлом, в якому остання зареєстрована, а саме: над квартирою № 49 по вул. П.Запорожця, 195 в м. Біла Церква і ОСОБА_2 була призначена піклувальником над ОСОБА_3 та опікуном над житлом, в якому остання зареєстрована, а саме: над квартирою № 49 по вул. П.Запорожця, 195 в м. Біла Церква. Відразу після винесення цього рішення ОСОБА_3 стала проживати разом із ОСОБА_2 АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Цивільного кодексу України, опікун зобов»язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України « Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фондуце відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках та інших приміщень державного житлового фонду на користь громадян України.

В порушення зазначених вимог закону, ОСОБА_2 умисно використала піклування з корисливою метою на шкоду підопічному.

18.08.11 ОСОБА_2 звернулася до ОСББ «Зоря» та гуртожитку «Салют» для її реєстрації за адресою: АДРЕСА_2.

Після реєстрації в квартирі неповнолітньої ОСОБА_3, 26.08.11 року ОСОБА_2 звернулася до КП БМР «Служба приватизації держаного житлового фонду» для оформлення приватизаційних документів на квартиру за адресою: АДРЕСА_2. При цьому, в порушення вимог вищезазначених Законів та рішення Білоцерківської міської ради від 09.06.09 за № 276, в якому згідно п. 3 ОСОБА_2 була зобов»язана зберегти за неповнолітньою право на житло і всі дії щодо відчуження житла здійснювати лише з дозволу органу опіки та піклування, а ОСОБА_2 до органу опіки та піклування для отримання дозволу на приватизацію не зверталась.

12.09.11 КП БМР «Служба приватизації держаного житлового фонду» було оформлено та видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3, згідно якого неповнолітній ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить по ? частині житла. Вказане свідоцтво ОСОБА_2 отримала 18.10.11.

Крім цього, встановлено, що на даний час в квартирі АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_3, проживає гр-н ОСОБА_6 разом зі своєю дружиною ОСОБА_7, таким чином ОСОБА_2 обмежила житлові права ОСОБА_3, в зв»язку з чим остання рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 22.11.11 за № 539 тимчасово влаштована до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода».

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 свою винуватість не визнала та пояснила, що 09 червня 2009 року вона оформила опікунство над своєю племінницею ОСОБА_3 і з того часу ОСОБА_3 проживала у неї вдома. ОСОБА_8 була позбавлена батьківських прав, потім її батьки померли, над ОСОБА_3 спочатку оформили опікунство родина Смак, а пізніше вона, ОСОБА_2, оформила опікунство.

В квартирі АДРЕСА_5, яка належала ОСОБА_3, проживав її, ОСОБА_2, бувший чоловік зі своєю дружиною, але він проживав ще з того часу, коли були живі батьки ОСОБА_8. За весь час проживання до листопада 2011 року між нею та ОСОБА_3 були добрі стосунки. В серпні 2011 року вона дізналася, що ОСОБА_3 планує продати свою квартиру і в серпні 2011 року вона зареєструвалася в квартирі ОСОБА_3. Після цього оформила документи і подала їх в службу приватизації, ? квартири АДРЕСА_6, належала ОСОБА_3, а ? належала їй, ОСОБА_2. В орган опіки та піклування для надання дозволу на приватизацію квартири вона не зверталася, так як не знала про це.

Ніяких планів щодо обмеження прав дитини на житло вона не мала, оформила на себе по приватизації право на 1/2 квартири АДРЕСА_6 лише для тогоЮ щоб ОСОБА_3 не могла продати дану квартиру та залишитися без житла.

Незважаючи на невизнання своєї винуватості у вчиненні злочину підсудною, її винуватість в повному обсязі доведена показами потерпілої,свідків, матеріалами справи.

Потерпіла ОСОБА_3 показала в суді про те,що в червні 2009 року її тітка ОСОБА_2 оформила над нею опікунство і з того часу вона стала проживала у тітки вдома. В її квартирі АДРЕСА_5, яка їй належала, проживав бувший чоловік ОСОБА_2. За весь час поки вона жила у тітки між ними були добрі стосунки. Коли 06 жовтня 2011 року їй виповнилося 18 років вона вирішила піти в ОСББ «Зоря», щоб скласти договір про погашення комунальних боргів і тоді вона дізналася, що її тітка сплатила деякі борги по комунальним службам та прописалася в її квартирі та приватизувала квартиру,що раніше була лише її на неї та на своє ім.»я в рівних частинах

Між нею та підсудною відбулася сварка і вона пішла жити в « Злагоду»

Показами свідка ОСОБА_6, який показав, підсудна його бувша дружина.Вони проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_7. це квартира його матері,яка померла.

. В 2006 році його колишня дружина вигнала його з квартири, він «бомжував» майже пів року, але згодом пішов жити до рідної сестри колишньої дружини ОСОБА_5, яка на той час проживала ІНФОРМАЦІЯ_5. Її доньку ОСОБА_3 він дуже добре знав, але її матір позбавили батьківських прав і ОСОБА_3 направили в «Злагоду». В лютому 2009 року ОСОБА_5 померла, але він продовжував жити у неї в квартирі, бо йому не було куди йти, а в свою квартиру його бувша дружина не пускала. В 2011 році він одружився і продовжує жити по вул. П.Запорожця разом зі своєю дружиною. В січні 2012 року він подав до суду позовну заяву про те, щоб з його квартири, яка знаходиться АДРЕСА_8, примусово виселили його колишню дружину.

Показами свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10, працівників ОСББ «Зоря», які показали, що ОСОБА_2 дійсно зареєструвалася в квартирі АДРЕСА_9, яка належала ОСОБА_3, і пізніше в ОСББ «Зоря» оформила необхідні документи для подання їх в службу приватизації на приватизацію квартири, належної ОСОБА_3 Для можливості реєстрації та приватизації спірної квартири вона в повному обсязі сплатила заборгованість по кварплаті, навіть за той час, що в квартирі проживала Розналевич. Дозволу Служби в справах дітей на реєстрацію ОСОБА_2 в квартиру її підопічної вони не вимагали і вона її не надала.

Показами свідка ОСОБА_11, начальника служби у справах дітей, яка показала, що рішенням виконкому від 09.06.09 ОСОБА_2 . була визнана піклувальником неповнолітньої ОСОБА_3 та була встановлена опіка над житлом ОСОБА_3 АДРЕСА_10. Вказане рішення ОСОБА_2 відразу отримала і ОСОБА_3 стала проживати в квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_7. Стосунки між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були добрі, ніяких скарг не надходило, при обстеження умов проживання зауважень не було виявлено.

19 жовтня 2011 року до служби у справах дітей звернулася ОСОБА_3 із заявою про те, що її тітка ОСОБА_2 без її дозволу приватизувала її квартиру. Службою у справах дітей негайно були направлені листи в Білоцерківську службу приватизації і МБТІ про зупинення приватизації, так як ОСОБА_2 всупереч закону, не отримуючи дозволу в органі опіки та піклування приватизувала квартиру ОСОБА_3. Завдяки вчасному втручанні служби у справах дітей приватизація квартири ОСОБА_3 була скасована. Пізніше ОСОБА_2 була запрошена на комісію з питань захисту прав дитини для з»ясування обставин приватизації квартири і та пояснила, що приватизацію вона провела з дозволу ОСОБА_3, хоч сама ОСОБА_3 це заперечувала, для того, щоб та не продала свою квартиру. ОСОБА_3 пояснювала, що вона не збиралася продавати квартиру. ОСОБА_2 також сказала, що вона сплатила всі комунальні борги в сумі 26.000 грн. за АДРЕСА_10 і коли ОСОБА_3 поверне їй всі ці гроші, вона скасує приватизацію. Після цього ОСОБА_3 була направлена до центру «Злагода», де остання до сьогоднішнього дня і проживає.

Показами свідка ОСОБА_12, начальника служби приватизації, яка показала, що в жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернулася з відповідними документами в їх службу для оформлення приватизації квартири АДРЕСА_9, яка належала неповнолітній ОСОБА_3 Згідно документів ОСОБА_2 являлася опікуном н/л ОСОБА_3 Ніякого дозволу з органу опіки та піклування ОСОБА_2 не надавала і вона, ОСОБА_12, не знала про те, що такий дозвіл ОСОБА_2 повинна була надати. Їх службою була проведена приватизація квартири АДРЕСА_9, яка належала ОСОБА_3 і ОСОБА_2 отримала свідоцтво про власність на ? квартири АДРЕСА_6. Коли згодом із служби у справах дітей в їх службу надійшов лист про те, що ця приватизація була проведена незаконно, так як орган опіки та піклування не надавав дозвіл, приватизація квартири були призупинена, а потім скасовано рішення виконкому про приватизацію цієї квартири.

Крім цього, вина обвинуваченої підтверджується :

- заявою ОСОБА_2 від 12.05.09 про встановлення опіки над ОСОБА_3 / а.с. 14 /

- рішенням Білоцерківської міської ради за № 276 від 09.06.09 про встановлення піклування над н/л ОСОБА_3 і опіки над житлом, в якому вона зареєстрована / а.с. 16 /

- заявою ОСОБА_2 від 18.08.11 про її реєстрацію в квартирі АДРЕСА_9, яка належала ОСОБА_3 / а.с. 28 /

- розпорядженням служби приватизації від 12.09.11 за № 1-2-18 про передачу в особисту та спільну власність державних квартир, згідно якого дозволялася видача свідоцтв на право власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_9 / а.с. 34-35 /

- свідоцтвом на право власності від 12.09.11 за № 43559 / а.с. 36 /

- заявою ОСОБА_3 від 19.10.11 до служби у справах дітей про те, що ОСОБА_2 без її дозволу приватизувала її квартиру та зареєструвалася в її квартирі / а.с. 37 /

- листом служби у справах дітей від 27.10.10 в службу приватизації з повідомленням про незаконне проведення приватизації квартири, належній ОСОБА_3 / а.с. 38 /

- розпорядженням служби приватизації від 04.11.11 про скасування приватизації квартири, належній ОСОБА_3 / а.с. 39 /

- наказом служби у справах дітей за № 109 від 16.11.11 про тимчасове влаштування ОСОБА_3 до центру «Злагода» / а.с. 45 /

- рішенням виконкому за № 539 від 22.11.11 про тимчасове влаштування ОСОБА_3 до центру «Злагода» / а.с. 45 /

- заявою ОСОБА_2 від 25.08.11 до Білоцерківської служби приватизації про приватизацію квартири АДРЕСА_9, належної ОСОБА_3 / а.с. 198 /

Обсудивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає,що винуватість підсудної ОСОБА_2 в скоєні злочину доведена повністю, її дії правильно кваліфіковано по ст.. 167 КК України, як використання опіки з корисливою метою на шкоду підопічної.

Твердження підсудної в судовому засідання,що вона не мала корисливої мети при проведенні приватизації заперечуються самим діями підсудної,яка

В результаті своїх злочинних дій обмежила права неповнолітньої ОСОБА_3 на житло,яка маючи право на житлову площу повністю в квартирі АДРЕСА_11,після приватизації,проведеної ОСОБА_2 отримала право власності лише на половину даної квартири.

Твердження ОСОБА_2 про те,що оформивши приватизацію половини квартири на своє ім.»я,вона хотіла зберегти дане житло для ОСОБА_3 також не відповідає дійсності, поскільки навіть реєстрація опікуна в даній квартирі позбавила б можливості потерпілої оформити відчудження квартири без відома підсудної

Призначаючи покарання, суд враховує обставини скоєння злочину, особу підсудної, обставини, що пом'якшують відповідальність

Підсудна свою вину в скоєнні злочину не визнала і не розкаюється.

Як особа по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судима,являється пенсіонеркою

.Враховуючи те,що по даній справі не настали тяжкі наслідки, ліквідовано в повному обсязі негативні наслідки,які могли б наступити від злочинних дій підсудної. На даний час квартира повернена потерпілій ОСОБА_3 Н, те,що на суворій мірі покарання не настоює потерпіла, суд вважає за можливе призначити покарання не пов»язане з позбавленням волі, в вигляді штрафу.

Міру запобіжного заходу суд вважає за необхідне залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання

З ОСОБА_2 також необхідно стягнути 1641 грн. за проведення почеркознавчих експертиз на користь НД ЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області.

Керуючись ст. 323 ,324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винною в скоєнні злочину,. передбаченого ст. 167 КК України та призначити їй покарання штраф в бюджет держави в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 1700 грн.

Міру запобіжного заходу залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання

Стягнути з ОСОБА_2 1641 грн. за проведення почеркознавчих експертиз на користь НД ЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Київської області на протязі 15 днів з моменту проголошення вироку.

Суддя: З. А. Машарова