Справа № 1-20/2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1
березня 2007 року Іваничівський
районний суд Волинської області

в
складі: головуючого-судді Шумського
А.А.

за
участю секретаря Вишневської
Л.Л.

за
участю прокурора Демчишина
І.П.

потерпілого ОСОБА_2

представника
потерпілого ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, українця, громадянина України, уродженця і жителя
АДРЕСА_1, освіта базова середня, робітника підземного гірничого забою шахти
ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину та вагітну
дружину, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ст.121ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2006 року біля 2-ї години ОСОБА_1, перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння, на подвір'ї власного будинку умисно наніс удар
ножем в праве стегно неповнолітньому ОСОБА_2, чим спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження по
признаку небезпечності для життя в момент скоєння.

В судовому засіданні підсудний свою вину в скоєному визнав повністю, щиро
розкаявся і показав суду, що ввечері та в ніч з 13 на 14 грудня 2006 року вони
святкували ОСОБА_4 в нього дома. Вживали спиртне. Підсудний приблизно випив
200-250 грам горілки. За столом у нього з рідним братом виникла сварка. Устам
повчав його як треба жити., звинувачував, що він ображає матір, а потім обізвав
його нецензурними словами та вийшов з хати. Вказані дії брата дуже розсердили
підсудного, він схопив ножа і вибіг за братом. На вулиці підсудний брата не знайшов.
Повернувшись на власне подвір'я біля хати побачив ОСОБА_2, який сказав, щоб він
віддав ножа. На прохання потерпілого підсудний ножа не віддав, а махаючи ножем
перед собою намагався пройти за хату. Тоді ОСОБА_2 повалив його на землю.
Підсудний піднімаючись відразу наніс потерпілому удар в ногу ножем, після чого
заніс ніж в хату і поклав на столі. В цей час ОСОБА_1 Помітив як в хату
заносять ОСОБА_2, який втрачає свідомість. Тоді підсудний разом з іншими поклав
жгут на ногу щоб
зупинити кров, перев'язав рану і викликав «швидку допомогу».

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні дав показання аналогічні показанням
підсудного про час, місце і спосіб скоєння злочину і уточнив, що під час
конфлікту між братами ОСОБА_1 він сидів в сусідній кімнаті дивився телевізор.
Після того як ОСОБА_1 схопив ножа і вискочив на вулицю, він вибіг за ним і
намагався впросити його, щоб віддав ножа. Коли ж підсудний не віддаючи ножа
намагався пробігти мимо нього, потерпілий подумав, що за хатою він побачив
брата і з метою його захисту штовхнув підсудного і повалив на землю. Вважав, що
підсудний при падінні ножа втратив і в цей момент відчув удар в ногу і різкий
біль. Помітивши кров відійшов під хату.

На даний момент потерпілий
немає ніяких претензій до підсудного. Той забезпечив його лікування. Вони
помирились. Просить не позбавляти волі підсудного враховуючи його сімейний
стан.

Заслухавши показання підсудного, потерпілого, думку прокурора суд приходить
до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин
справи, які ніким не оспорюються.

Винність підсудного крім зазначених показань стверджується висновком
експерта ІНФОРМАЦІЯ_3 з якого вбачається, що ОСОБА_2 заподіяно тілесне
ушкодження яке відноситься до тяжких по признаку небезпечності для життя як в
момент його утворення так і в подальшому його протіканні.

Аналізуючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази суд
приходить до висновку, що ОСОБА_1 Умисно заподіяв ОСОБА_2 тяжке тілесне
ушкодження і кваліфікує його дії за ст.121 ч.1 КК України.

При призначенні покарання суд
враховує, що скоєно тяжкий злочин.

По місцю проживання підсудний характеризується
посередньо. До кримінальної відповідальності притягується вперше, має на
утриманні малолітню дитину та вагітну дружину.

До обставин, що пом'якшують покарання підсудного суд відносить щире каяття,
сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

До обставин, які обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину особою,
що перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Враховуючи наведені пом'якшуючі обставини, дані, що позитивно
характеризується, особу підсудного, а також клопотання потерпілого, суд
приходить до висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливе без
ізоляції від суспільства із застосуванням вимог статтей 75,76 КК України.

Керуючись ст.ст.
323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК
України та призначити йому покарання 5 (п'ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування
призначеного покарання за умови, що він протягом трьохрічного іспитового строку
не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього передбачені ст.7б КК
України обов'язки :

- повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання та праці, періодично з'являтись для реєстрації в органи КВІ.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити
попередню -підписку про невиїзд.

Речовий доказ по справі - знищити.

Стягнути з засудженого в дохід держави 235,39 грн судових
витрат за проведення експертизи.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області
протягом 15 діб з моменту його проголошення через Іваничівський районний суд.