Справа № 716/1763/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.12.2014 року м.Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

З участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

З участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 .

З участю перекладача ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Юнокомунарівськ Єнакієвського району Донецької області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, не працює, раніше не судимого,
в скоєнні злочину передбаченого ст.185 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 03 листопада 2014 року близько 16-00 години, перебуваючи на території домогосподарства потерпілого ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись вільним доступом, таємно викрав головку від двигуна мікроавтобуса «Фольксваген Т4» вартістю 4500 гривень, яка зберігалася під гаражем на території вказаного господарства. Вказане викрадене майно належало потерпілому ОСОБА_7 .

В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю і показав, що 03 листопада 2014 року він працював на території домогосподарства, яке межує з територією господарства потерпілого ОСОБА_7 . Він разом із свідком ОСОБА_8 чистили дерева та робили порядок. Між суміжними ділянками була відсутня огорожа. Він пішов на територію потерпілого, щоб попити води з криниці і побачив головку від двигуна. Саме в цей момент у нього виник умисел викрасти її та здати на металобрухт. Свідок ОСОБА_8 пішов згодом додому і він близько 16-00 години викрав вказану річ та заховав в лабуз від кукурудзи. Наступного дня він на транспортному засобі своєї дружини перевіз викрадену річ та здав на металобрухт.

Вказав, що щиросердечно розкаюється у вчиненому та просить його суворо не карати, також зазначив, що він добровільно відшкодував потерпілому завдану шкоду.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію злочину, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують особу.

У обвинувальному акті правильно викладені всі обставини справи.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, його дії кваліфіковано органом досудового слідства правильно по ст.185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлені.

Суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, вчинив злочин, що відноситься до категорії середньої тяжкості, не перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога, одружений. Судом береться до уваги думка потерпілого, який в своїй письмовій заяві вказав, що претензій до обвинуваченого не має, оскільки завдана йому шкода повністю відшкодована та просив суворо останнього не карати. З урахуванням всього вищевикладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_9 визнати винуватим за ст.185 ч.1 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді громадських робіт строком на сто шістдесят годин.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1