ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №4-2697/08

18 грудня 2008 року суддя
Печерського районного суду м. Києва Вовк С.В., при секретарі Пшегарницькій
І,Є., за участю прокурора Милостивої В.М., представника скаржника ОСОБА_1., розглянувши справу за скаргою представника ОСОБА_2.
якій діє в інтересах ОСОБА_3 на постанови про порушення кримінальних справ, про
притягнення як обвинуваченого, про об'єднання кримінальних справ, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3- ОСОБА_2. звернувся до суду в
порядку передбаченому ст. 236 КПК України із скаргою в яких просить скасувати
наступні постанови прокурора та слідчого органів прокуратури:

1. Постанову Генеральної прокуратури України
від 27.05.2005 року про порушення кримінальної справи за фактами зловживань
службовим становищем службовими особами Державного управління справами при
використанні авіаційної техніки за ст.364 ч.2 КК України.

2. Постанову Генеральної прокуратури України
від 01.08.2005 року про порушення кримінальної справи за фактами зловживань
керівником Державного управління справами ОСОБА_3. при використанні авіаційної
техніки ДАП "Україна" за ст.364 ч.2 КК України;

3. Постанову Генеральної прокуратури України
від 22.03.2005 року про порушення кримінальної справи за фактом зловживання
службовим становищем та перевищення службових повноважень службовими особами
Державного управління справами під час відчуження майнових комплексів
"Готель "Дніпро", "Готель Україна", нерухомого майна
Національного комплексу "Експоцентр України" за ст.ст.364 ч.2, 365
ч.2 КК України;

4. Постанову прокуратури м. Києва від
04.11.2005 року про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 за ст.ст. 15
ч.2, 364 ч.2 КК України;

5. Постанову Генеральної прокуратури України
від 11.02.2005 року про порушення кримінальної справи щодо службових осіб
Державного управління справами за фактом зловживання службовим становищем та
порушення законодавства про бюджетну систему за ст.с.364 ч.2, 210 ч.2КК
України;

6. Постанову прокуратури м. Києва від
25.10.2005 року про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_3за фактами
службових зловживань та службових підроблень при незаконному відчуженні
державного майна, формуванні джерел фінансування Державного управління справами
та наданні житла, порушення законодавства про бюджетну систему, службової
недбалості, заволодіння чужим майном
шляхом зловживання своїм службовим становищем за ст.ст.28 ч.2,364 ч.2, 28 ч.2,
366 ч.2, 364 ч.2, 210 ч.2, 367 ч.2, 191 ч.5 КК України;

7. Постанову прокуратури м.Києва від
04.11.2005 року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_3за ст.ст.28
ч.2,364 ч.2, 28 ч.2, 366 ч.2, 364 ч.2, 210 ч.2, 367 ч.2, 191 ч.5 КК України;

8. Постанову прокуратури м. Києва від
01.08.2005 року про притягнення ОСОБА_3як обвинуваченого;

9. Постанову прокуратури м. Києва від
04.11.2005 року про притягнення ОСОБА_3як обвинуваченого;

10. Постанову прокуратури м. Києва про
об'єднання кримінальної справи щодо ОСОБА_3., порушеної 04.11.2005 року за ст.
ст.ст.28 ч.2,364 ч.2, 28 ч.2, 366 ч.2, 364 ч.2, 210 ч.2, 367 ч.2, 191 ч.5 КК
України з кримінальною справою №49-1431;

11. Постанову прокуратури м. Києва про
об'єднання кримінальної справи щодо ОСОБА_3., порушеної 04.11.2005 року за
ст.ст.15 ч.2, 364 ч.2 КК України з кримінальною справою №49-1431.

Окрім цього скаржник просив визнати
незаконними та скасувати всі постанови, розпорядження, рішення та акти
Генеральної прокуратури України і прокуратури м.Києва, які виносились в рамках
розслідування кримінальних справ №№49-1431, 49- 1499, 49-1565, зокрема,
постанови про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, речі, грошові
кошти, цінні папери.

Також в скарзі порушувалось питання про
зобов'язання Генеральну прокуратуру України, прокуратуру м. Києва здійснити
подання до МВС України, ГУ МВС України в м.Києві, Українського національного
бюро Міжнародної кримінальної поліції ІНТЕРПОЛ про припинення розшуку ОСОБА_4

Скарга обґрунтована тим, що оскаржувані
постанови винесені всупереч вимог кримінально - процесуального закону, за
відсутності будь - яких ознак злочину. Вони є немотивованими, а їх висновки
ґрунтуються на домислах та припущеннях. Винесення цих постанов грубо порушує
права ОСОБА_3як людини та громадянина.

Постановою Печерського районного суду м.
Києва від 06.12.2006 року скарга задоволена частково, скасовано:

- Постанову Генеральної прокуратури України
від 27.05.2005 року про порушення кримінальної справи за фактами зловживань
службовим становищем Державного управління справами при використанні авіаційної
техніки за ст.364 ч.2 КК України;

- Постанову Генеральної прокуратури України
від 01.08.2005 року про порушення кримінальної справи за фактами зловживань
керівником Державного управління справами ОСОБА_3. при використанні авіаційної
техніки ДАП "Україна" за ст.364 ч.2 КК України;

- Постанову Генеральної прокуратури України
від 22.03.2005 року про порушення кримінальної справи за фактом зловживання
службовим становищем та перевищення службових повноважень службовими особами
Державного управління справами під час відчуження майнових комплексів
"Готель "Дніпро", "Готель Україна" нерухомого майна
Національного комплексу "Експоцентр України" за ст.ст.364 ч.2, 365
ч.2 КК України;

- Постанову прокуратури м. Києва від
04.11.2005 року про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_3за ст.ст.15
ч.2, 364 ч.2 КК України;

- Постанову Генеральної прокуратури України
від 11.02.2005 року про порушення кримінальної справи щодо службових осіб
Державного управління справами за фактом зловживання службовим становищем та
порушення законодавства про бюджетну систему за ст.с.364 ч.2, 210 ч.2 КК
України;

- Постанову прокуратури м. Києва від 25.10.2005
року про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_3за фактами службових
зловживань та службових підроблень при незаконному відчуженні державного майна,
формуванні джерел фінансування Державного управління справами та наданні житла,
порушення законодавства про бюджетну систему, службової недбалості, заволодіння
чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем за ст.ст.28 ч.2,364
ч.2, 28 ч.2, 366 ч.2, 364 ч.2, 210 ч.2, 367 ч.2, 191 ч.5 КК України;

- в задоволенні іншої частини вимог скарги -
відмовлено.

Приходячи до такого висновку суд першої
інстанції виходив з того, що постанова, яка винесена 27.05.2005 року начальником
Головного управління нагляду за додержанням законів органами державної
податкової служби та на транспорті Генеральної прокуратури України Швецем В.Д.
про порушення кримінальної справи за фактами зловживань службовим становищем
службовими особами Державного управління справами при використанні авіаційної
техніки Державного авіаційного підприємства за ознаками злочину, передбаченого
ст.364 ч.2 КК України та постанова, яка винесена 01.08.2005 року старшим
слідчим з особливо важливих справ Генеральної прокуратури України М.Зубчинським
про порушення кримінальної справи за фактами зловживань Керівником Державного
Управління справами ОСОБА_3. за ст.364 ч.2 КК України у зв'язку з виконанням
ДАП " Україна" 68 комерційних рейсів, є фактично ідентичними
за своїм змістом, такі постанови є повністю необґрунтованими, кримінальну
справу порушено передчасно за результатами поверхової та однобічної перевірки
всіх обставин, з урахуванням помилкових даних, за відсутності достатніх
ознак складу злочину в діяннях службових осіб ДУС, може породити негативні
наслідки для особи, в інтересах якої діє скаржник, у вигляді порушення її
конституційних прав, а тому ці постанови підлягають скасуванню.

Також суд першої інстанції виходив з того, що
22.03.2005 року начальником відділу захисту фінансово - економічних та
інших інтересів держави порушено кримінальну справу за фактом зловживання
службовим становищем службовими особами Державного управління справами та
перевищення службових повноважень службовими особами Державного управління
справами при використанні та розпорядженні державним майном, що спричинило
тяжкі наслідки державним інтересам, за ознаками злочинів, передбачених
ст.ст.364 ч.2, 365ч.2 КК України, та в оскаржуваній постанові всупереч вимогам
ст.130 КПК України належним чином не вказана посада особи, яка прийняла
рішення, не зазначений відповідний орган дізнання чи досудового слідства, у
зв'язку з чим неможливо перевірити компетенцію ОСОБА_5 щодо можливості
порушення кримінальної справи, фактично особа, яка винесла оскаржувану
постанову, не вказує, на підставі яких даних вона прийшла до відповідних
висновків про наявність в діях службових осіб ДУС ознак злочину, передбачених
ст.ст.364 ч.2, 365 ч.3 КК України та при цьому взагалі не посилається на
конкретні документи перевірки. Оскаржувана постанова не містить обґрунтування
прийнятого рішення, а тому винесена без мотивування всупереч вимогам ст.130 КПК
України, матеріали перевірки, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення, на
момент його прийняття, не містять достатніх даних, які б вказували на наявність
ознак злочину саме в діях службових осіб ДУС при відчуженні цілісних майнових
комплексів "Готель Україна", нерухомого майна комплексу
"Експоцентр Україна", майна "Готель Дніпро", гуртожитку по
вул. Академіка Заболотного, 132 в м. Києві, будь-які службові особи ДУС,
працівники готелів, експоцентру взагалі не опитувались, стосовно відчуження
майнового комплексу ДП «Готель Україна» в оскаржуваній постанові вказується на
наявність винних дій службових осіб ФДМУ за змовою з керівником ДУС, однак
службові особи Фонду та ОСОБА_3. не опитувались, в матеріалах перевірки
відсутні будь-які ознаки змови, а обставини відчуження цілісних майнових
комплексів "Готель Україна", нерухомого майна комплексу
"Експоцентр Україна", майна "Готель Дніпро" вже були
предметом перевірки суду, так Постановою Печерського районного суду м. Києва від
04.08.2006 року скасовано постанову ст. слідчого прокуратури м. Києва від
25.04.2005 року про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_3за ст.ст.27
ч.3, 365 ч.3 КК України, яка ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28.09.2006
року остання постанова суду першої інстанції в частині висновків про
відсутність ознак злочину в діях ОСОБА_3- залишено без змін.

Одночасно суд першої інстанції пов'язував
наведене вище обґрунтування як таке, що стосується і постанови про порушення
кримінальної справи ст. слідчим прокуратури м.Києва від 04.11.2005 року, якою
порушено кримінальну справу стосовно ОСОБА_3за ознаками злочину, передбаченого
ст.ст.15, 364 ч.2 КК України, у зв'язку з передачею майна ВАТ "Готель
Дніпро", при цьому зазначалось, що слідчим фактично встановлено, що майно
ВАТ "Готель Дніпро" не вибуло із власності останнього. Разом з тим,
на момент винесення вказаної постанови матеріали справи не містили жодних ознак
умисних дій ОСОБА_3спрямованих на зловживання службовим становищем з корисливих
мотивів, іншої особистої зацікавленості чи дій в інтересах третіх осіб при
відчуженні майна "Готель Дніпро".

Крім того суд першої інстанції виходив з
того, що 11.02.2005 року начальником відділу захисту фінансово -
економічних та інших інтересів держави ОСОБА_5. порушено кримінальну справу
щодо службових осіб ДУС за фактом зловживання
службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, порушення законодавства про бюджетну систему України,
предметом яких були бюджетні кошти в особливо великих розмірах, за ознаками
злочинів, передбачених ст.ст.364 ч.2,
210 ч.2 КК України, а при цьому суб'єкт порушення кримінальної справи вважав
встановленим, що службові особи ДУС, зловживаючи службовим становищем, діючи
умисно в інтересах третіх осіб упродовж 2003 року незаконно використали
державні бюджетні кошти за програмами "Організаційне, інформаційно -
аналітичне та матеріально - технічне забезпечення діяльності Адміністрації
Президента України", "Обслуговування діяльності Президента
України", "Фінансова підтримка санаторно - курортних закладів
ДУС", "Перевезення вищих посадових осіб держави авіаційним
транспортом" на суму 81695 грн., чим заподіяли державі збитки на
вказану суму, а також незаконно було використано кошти державного бюджету на
суму 271, 1 тис. грн., тобто в особливо великих розмірах, не за цільовим призначенням.

Такий висновок суд першої інстанції зроблено,
з того, що насамперед, в оскаржуваній постанові всупереч вимогам ст.130 КПК
України належним чином не вказана посада особи, яка прийняла рішення, не
зазначений відповідний орган дізнання чи досудового слідства, у зв'язку з чим
неможливо перевірити компетенцію ОСОБА_5 щодо можливості порушення кримінальної
справи, а мотивування начальника відділу захисту фінансово - економічних та
інших інтересів держави про достатність підстав вважати, що в діях службових
осіб ДУС в даному випадку вбачаються ознаки злочину є передчасним та не
ґрунтується на матеріалах справи.

Продовжуючи суд першої інстанції зазначено,
що з постанови про порушення кримінальної справи не вбачається, які саме дані
визнані достатніми для встановлення в діях службових осіб ДУС ознак зловживання
службовим становищем чи порушення законодавства про бюджетну систему, не
наведено ознак об'єктивної сторони таких дій. Формулювання постанови є
неконкретним, містить словосполучення "і т.д., і таке інше", що
є неприпустимим. В постанові не зазначається,
на підставі яких даних ( документи перевірок, пояснення осіб) зроблено висновки
про наявність в діях службових осіб ДУС ознак злочину, передбачених ст.ст.364
ч.2, 210 ч.2 КК України та при цьому взагалі не немає посилань на конкретні
документи перевірки. Оскаржувана постанова не містить обґрунтування прийнятого
рішення, а тому винесена без мотивування всупереч вимогам ст.130 КПК України.

При винесенні постанови про порушення
кримінальної справи за ст.210 ч.2 КК України взагалі не з'ясовувалось коло осіб
ДУС, які об'єктивно могли вчинити відповідні дії з урахуванням спеціально -
конкретного суб'єкту зазначеного складу злочину (не встановлювались особи, які
крім ознак службової особи, додатково наділені правом здійснювати діяльність,
пов'язану з використанням бюджетів різних рівнів і розпорядження бюджетними
коштами).

Матеріали перевірки, на підставі яких
прийнято оскаржуване рішення від 11.02.2005 року, на момент його прийняття, не
містять достатніх даних, які б вказували на наявність ознак злочину в діях
службових осіб ДУС.

Всупереч вимогам ст. 97 КПК України службові
особи ДУС з приводу обставин згідно оскаржуваної постанови не опитувались.

Відповідно до п. 10 Положення про Державне
Управління справами, затвердженого Указом Президента України від 17.12.2002
року № 1180/2002 року керівник ДУС організовує роботу Державного управління
справами, несе відповідальність за його роботу, розпоряджається коштами в межах
кошторису, має право підпису фінансових актів. Таким чином, саме керівник ДУС
має безпосереднє відношення до використання
бюджетних коштів Управління. Керівником ДУС у 2003 році призначено
ОСОБА_3За таких обставин у разі встановлення ознак злочинних дій кримінальну
справу повинно бути порушено стосовно конкретної особи. Разом з тим, в
порушення вимог ст.98 КПК України резолютивна частина оскаржуваної постанови
містить взаємовиключні посилання на порушення кримінальної справи "щодо
службових осіб", а також " за фактом".

Також суд першої інстанції виходив з того, що
постановою прокуратури м. Києва від 25.10.2005 року відносно
ОСОБА_3порушено кримінальну справу за фактами вчинення ним за попередньою
змовою групою осіб спільно з іншими службовими особами та невстановленими
особами службових зловживань та службових підроблень при незаконному відчуженні
державного майна, при формуванні джерел фінансування ДУС та при наданні житла,
що спричинило інтересам держави тяжкі наслідки; порушення ним законодавства про
бюджетну систему України, предметом були бюджетні кошти в особливо великому
розмірі; службової недбалості, що спричинило інтересам держави тяжкі наслідки
та заволодіння чужим майном в особливо великому розмірі шляхом зловживання ним
своїм службовим становищем за ознаками злочинів ст.ст.28 ч.2,364 ч.2, 28 ч.2,
366 ч.2, 364 ч.2, 210 ч.2, 367 ч.2, 191 ч.5 КК України.

Дана кримінальна справа порушена в рамках
розслідуваної кримінальної справи, порушеної Генеральною прокуратурою України
11.02.2005 року за ст.ст.364 ч.2, 210 ч.2 КК України.

При цьому суд першої інстанції вказував, що
згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_3. протягом 2003-2004 років за попередньою
змовою із невстановленими слідством особами та службовими особами ДП
"Укрінвестбуд", зловживаючи владою та службовим становищем умисно в
інтересах третіх осіб - ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт", ТОВ
"Догляд", АК "Укрсоцбанк", ТОВ "Зорич", ТОВ
"Синтез -Плюс" підготував 15 розпоряджень, якими зобов'язав передати
окремі об'єкти ДП "Санаторій Форос", ДП "Санаторій
"Гурзуфський", "Санаторій Дніпро", "Санаторний комплекс
"Зорі України" на баланс ДП "Укрінвестбуд". В подальшому
зазначені об'єкти були відчужені - ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт",
ТОВ "Догляд", АК "Укрсоцбанк", ТОВ "Зорич", ТОВ
"Синтез -Плюс", чим державі спричинено тяжкі наслідки у вигляді
незаконного вилучення майна, та одночасно зазначав що така постанова про
порушення кримінальної справи винесена передчасно, без встановлення достатніх
ознак злочину в діях особи - керівника ДУС із наступним обґрунтуванням.

Так матеріали справи на момент винесення
оскаржуваної постанови не містять ознак того, що переведення окремих об'єктів
санаторно - курортних закладів на баланс Державного підприємства
"Укрінвестбуд" здійснювалась з метою подальшого їх незаконного
відчуження. Згідно розпоряджень керівника ДУС переведення здійснено для
проведення ремонтних робіт. Дані матеріалів справи не усувають зазначене
твердження, не зібрано даних, які б вказували на наявність злочинної змови
керівника ДУС з іншими особами, які не названі в постанові, що оскаржується, а
тому вона не може вважатись конкретною за змістом та мотивованою у
відповідності до ст. 130 КПК України.

З урахуванням матеріального характеру складу
злочину, слідчим на час порушення належним чином не з'ясовані наявність,
характер та розмір завданої державі шкоди, а лише зазначено, що ряд об'єктів
певної вартості виведено із державної власності. Разом з тим, зазначені об'єкти
були реалізовані згідно договорів іншим суб'єктам господарювання з відповідними
розрахунками, однак це питання не з'ясовувалось.

До моменту порушення кримінальної справи не
були допитані ( опитані ) службові особи ДУС, ДП "Укрінвестбуд", а
також ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт", ТОВ "Догляд", АК
"Укрсоцбанк", ТОВ "Зорич", ТОВ "Синтез -Плюс",
які б могли надати дані щодо мети дій ОСОБА_3стосовно вказаних обставин.

Також згідно вказаної постанови ОСОБА_3.,
використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби з
кар'єристських мотивів, що полягали у прагненні набути авторитет ефективного
керівника у період з жовтня 2003 року по грудень 2004 року направив листи до
інших суб'єктів господарювання про виділення ними ДУС безповоротної фінансової
допомоги. Такі листи за усними вказівками ОСОБА_3були направлені його
заступниками ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8. Всього у період часу з 02.10.2003 року
по грудень 2004 року за вказаними листами на рахунок ДУС надійшло 17 млн.758
тис. грн., які зараховані до спеціального фонду кошторису ДУС і використані
цією установою.

Окрім цього, у відповідності до оскаржуваної
постанови, ОСОБА_3., зловживаючи своїм службовим становищем керівника ДУС,
діючи умисно, із кар'єристських спонукань, в інтересах інших осіб - своїх
заступників ОСОБА_9. та ОСОБА_10у грудні 2003 та 2004 років видав розпорядження
керівника ДУС, яким виділив квартири з перевищенням житлових норм.

В даному випадку кримінальну справу порушено
за відсутності будь-яких ознак злочину в діях керівництва ДУС.

При винесенні оскаржуваної постанови не взято
до уваги, що вилучення коштів у суб'єктів господарювання відбувалось
добровільно та безпосередньо за рішенням керівних органів та осіб таких
суб'єктів. Керівник ДУС не видавав розпоряджень чи інших імперативних актів, за
рахунок яких була б надана відповідна допомога, а фактично лише звертався з
проханням. Керівник ДУС був позбавлений можливості використати своє службове
становище, оскільки зазначені суб'єкти господарювання не підпорядковувались
йому. Під час перевірки не здобуто будь-яких даних про дії керівника ДУС як
співучасника злочинних дій службових осіб інших підприємств, установ,
організацій щодо виділення допомоги.

Посилання слідчого на ту обставину, що у
відповідності з п.п.З, 10.9 Положення про Державне управління справами ОСОБА_3.
був відповідальним за фінансове забезпечення діяльності вищих органів
законодавчої, виконавчої та судової влади України не може вказувати на
наявність в його діях ознак злочину, передбаченого ст.364 ч.2 КК України при
формуванні джерел фінансування, оскільки відсутній прямий зв'язок між діями
керівника ДУС та виділенням допомоги іншими суб'єктами господарювання.

Таким чином, в даному випадку, насамперед,
немає об'єктивної сторони злочину, передбаченого ст.364 ч.2 КК України.

Рішення про порушення кримінальної справи за
ст.364 ч.2 ККК України стосовно ОСОБА_3у зв'язку з виділенням житлової площі
понад норму також прийнято передчасно, без достатніх ознак умисності дій
керівника ДУС при виданні розпорядження, що є обов'язковою ознакою складу
злочину.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_3. у
відповідності до п.4.7 Положення про Державне управління справами як Керівник
повинен був забезпечити належними житловими умовами працівників ДУС, однак він
всупереч положенням ст.47 Житлового кодексу України, якою встановлена норма
жилої площі в розмірі 13,65 кв.м, підписав розпорядження про видачу квартир з
площею понад норми.

П.4.7 Положення, на яке посилається слідчий в
обґрунтування власних висновків, визначає наступне: "Державне управління
справами, відповідно до покладених на нього завдань... вживає заходів для
забезпечення належних житлових умов осіб, обслуговування яких здійснюється ДУС.."

Одна лише та обставина, що ОСОБА_3. на момент
виділення квартир своїм заступникам був керівником ДУС, ніяким чином не
свідчить про його обізнаність стосовно особливостей перебування ОСОБА_9. та
ОСОБА_10 на квартирному обліку (законність перебування, кількість та склад
членів їх сімей, статус осіб, які потребують покращення житлових умов, право на
зайняття додаткової площі, тощо). Інші достатні дані щодо такої обізнаності в
матеріалах справи відсутні.

Під час перевірки обставин справи до
порушення кримінальної справи так і не було встановлено, до чиїх обов'язків із
службових осіб ДУС входило здійснення обліку осіб, ясі потребують покращення
житлових умов, підготовка та перевірка відповідних документів.

Матеріали справи не вказують на те, що
вирішення зазначених питань відносилось саме до компетенції керівника ДУС, який
не був опитаний ( допитаний) з приводу підписання розпорядження про виділення
квартир службовим особам Управління.

За матеріалами неповної перевірки неможливо
зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_3 в цьому випадку суб'єктивної
сторони злочину, передбачено ст.364 ч.2 КК України.

Для прийняття рішення про порушення
кримінальної справи за ст.210 ч.2 КК України стосовно використання бюджетних
коштів всупереч їх цільовому призначенню на момент порушення кримінальної
справи необхідно провести повну та всебічну перевірку, під час якої, зокрема,
необхідно з'ясувати джерело походження відповідних коштів, розподіл та
витрачання їх згідно бюджетної класифікації.

Згідно ст. 119 Бюджетного кодексу України нецільовим
є використання бюджетних коштів, тобто витрачання їх на цілі, що не
відповідають бюджетним призначенням, встановлених законом України про Державний
бюджет України, чи рішенням про місцевий бюджет, виділеним бюджетним
асигнуванням чи кошторисам.

З матеріалів справи вбачається, що ДУС
використовувала кошти, отримані не як бюджетні асигнування , а як спонсорську
допомогу.

Так, клінічній лікарні "Феофанія"
було передано медичне обладнання за рахунок коштів, отриманих від Укрзалізниці.
При цьому кошти були використані згідно бюджетної класифікації та затвердженого
кошторису.

Для встановлення ознак злочину, передбаченого
ст.210 ч.2 КК України, в діях певної особи необхідне встановлення наявності
прямого умислу, достатні ознаки якого в даному випадку відсутні. ОСОБА_3. з
цього приводу не опитувався ( допитувався).

Окрім цього, згідно вказаної постанови у
лютому - березні 2004 року ОСОБА_3. вирішив придбати у свою власність
автомобіль НОМЕР_1 за рахунок державних коштів, які знаходились у власності ДП
"САП", залучивши до злочинного наміру інших працівників ДУС,
службових осіб ДП "САП" і невстановлену особу. ДП"САП"
проплатило кошти за автомобіль в розмірі 25% вартості - 216786 грн.,
невстановлена слідством особа як покупець його отримала, а в подальшому ОСОБА_11.
за вказівкою ОСОБА_3зареєстрував вказаний автомобіль на своє ім'я. Висновок про
ознаки в діях ОСОБА_3злочину, передбаченого ст.191 ч.5 КК України в повній мірі
не ґрунтується на матеріалах справи, зроблений на підставі недостатніх та
суперечливих даних, а також є передчасним.

Так під час перевірки не були допитані
службові особи ДП "САП" та СП ТОВ "Автомобільний дім Україна -
Мерседес - Бенс" стосовно обставин придбання автомобіля, належним чином не
з'ясовано, у зв'язку з чим ДП "САП" здійснило проплату частини
вартості, та хто саме здійснив проплату іншої частини.

Висновок про наявність в діях ОСОБА_3ознак
злочину здійснено лише на підставі показань ОСОБА_11 який пояснив, що одного
разу керівник ДУС надав йому ключі від автомобіля та доручив останній зареєструвати
в ДАІ на ім'я ОСОБА_11

Разом з тим, ОСОБА_11., будучи допитаний як
свідок, змінював свої показання стосовно обставин, що є предметом дослідження.
Більш того, в подальшому ОСОБА_11 на свій розсуд самостійно продав автомобіль
сторонній особі. В матеріалах справи відсутні будь - які достовірні дані про
факт заволодіння ОСОБА_3. зазначеним автомобілем. Органом досудового слідства
належним чином не з'ясовано питання, діями якої саме особи завдано шкоди ДП
"САП" у зв'язку з проплатою за автомобіль та подальшою його
реалізацією. Відповідно відсутні будь - які дані, які б свідчили про передачу
ОСОБА_11. ОСОБА_3коштів за проданий автомобіль.

Також судом першої інстанції зазначалось, що
згідно цієї ж оскаржуваної постанови ОСОБА_3. вчинив злочин, передбачений
ст.367 ч.2 КК України, а саме - не розробив механізм дієвого контролю за
дотриманням чинного законодавства службовими особами ДУС та підвідомчих ДУС
підприємств, не організував належним чином взаємодію своїх заступників між
собою та із контролюючими структурними підрозділами ДУС, не забезпечив
ефективну організацію роботи управлінь матеріально - технічного та
транспортного забезпечення, економічного розвитку координації та діяльності
підприємств, контрольно - ревізійного, юридичного та фінансового, не створив
серед керівного складу підрозділів ДУС та підвідомчих підприємств атмосферу
точного та не уклінного дотримання чинного законодавства та виконавської
дисципліни, чим вчинив службову недбалість, яка призвела до створення у
свідомості ряду службових осіб, підпорядкованих ОСОБА_3почуття вседозволеності,
неповаги до чинного законодавства та безвідповідальності і стала підґрунтям для
вчинення цими службовими особами численних порушень чинного законодавства, які
мають ознаки злочинів у сфері господарської діяльності ДУС та підвідомчих ДУС
підприємств. Це призвело до проведення службовими особами ДП "САП" та
ДП "Укрінвестбуд" ряду збиткових операцій, що потягло спричинення
державі матеріальних збитків.

На момент винесення даної постанови не було
з'ясовано, які саме конкретні дії чи бездіяльність Керівника призвели до
вчинення підвідомчими ДП"САП" та ДП "Укрінвестбуд" тієї чи
іншої збиткової операції. В матеріалах справи відсутні будь-які показання осіб
чи інші дані, які б вказували на вчинення незаконних дій в результаті
сформування керівництвом ДУС почуття безвідповідальності чи нехтування законом.
Отже не є встановлений і причинний зв'язок між діями ОСОБА_3та завданням шкоди
державі в результаті здійснення збиткових господарських операцій службовими
особами ДП"САП" та ДП "Укрінвестбуд".

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
08.02.2007 року постанова суду першої інстанції в частині скасування постанов: від
27 травня 2005 року про порушення кримінальної справи за фактами зловживань
службовим становищем ДУС при використанні авіаційної техніки за ст. 364 ч. 2 КК
України; від 1 серпня 2005 року про порушення кримінальної справи за
фактами зловживань керівником ДУС ОСОБА_3 при використанні авіаційної техніки
ДАП „Україна" за ст. 364 ч. 2 КК України; від 22 березня 2005 року про
порушення кримінальної справи за фактом зловживання службовим становищем та
перевищення службових повноважень службовими особами ДУС під час відчуження
майнових комплексів „Готель „Дніпро", „Готель Україна" нерухомого
майна національного комплексу „Експоцентр України" за ст.ст. 364 ч. 2; 365
ч. 2 КК України; від 4 листопада 2005 року про порушення кримінальної
справи стосовно ОСОБА_3за ст.ст. 15 ч. 2, 364 ч. 2 КК України; від 11 лютого
2005 року про порушення кримінальної справи щодо службових осіб ДУС за
фактом зловживання службовим становищем та порушення законодавства про бюджетну
систему за ст.ст. 364 ч. 2; 210 ч. 2 КК України; від 25 жовтня 2005 року про
порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_3за фактами службових зловживань
та службових підроблень при незаконному відчуженні державного майна, формуванні
джерел фінансування Державного управління справами та наданні житла, порушення
законодавства про бюджетну систему, службової недбалості, заволодіння чужим
майном шляхом зловживання своїм службовим становищем за ч.2 ст. 28 та ч. 2 ст.
364; ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 366 ;ч. 2 ст. 364; ч. 2 ст. 210; ч. 2 ст.367 ; ч.
5 ст. 191 КК України, залишено без змін, а в частині відмови в скасуванні постанов слідчого про розшук
та накладення арешту змінена - та скасовані постанови слідчого про
розшук ОСОБА_3., а також постанови слідчого про арешт усього рухомого та
нерухомого майна, речей, грошових коштів, в тому числі на рахунках в банках,
цінних паперів, частки власності у підприємницьких і непідприємницьких
товариствах, закладах, установах, організаціях, що належать на праві власності
або користування ОСОБА_3., його дружині - ОСОБА_12, його тестеві -ОСОБА_13
винесені в рамках вищезазначених постанов про порушення кримінальних справ. В
решті постанова суду залишена без зміни.

До такого висновку суд апеляційної інстанції
дійшов виходячи із того, що, начальник Головного управління нагляду за
додержанням законів органами державної податкової служби та на транспорті
Генеральної прокуратури України, розглянувши матеріали перевірки
фінансово-господарської діяльності ДАП «України» ДУС Президента України своєю
постановою від 27 травня 2005 року порушив кримінальну справу за фактами
зловживань службовим становищем службовими особами ДУС при використанні
авіаційної техніки ДАП « України» за ознаками злочину, передбаченого ст. 364
ч.2 КК України.

Як зазначено в постанові приводом для
порушення кримінальної справи були матеріали перевірки фінансово-господарської
діяльності ДАП «України» ДУС Президента України. Разом з тим, зазначивши в
мотивувальній частині постанови, що в м. Києві протягом 2003-2004 років
службові особи ДУС, зловживаючи службовим становищем, в порушення встановленого
порядку безоплатно використовували авіаційну техніку /літаки і гелікоптери/
підпорядкованого ДАП «Україна» і за вказаний період за письмовими і усними
розпорядженнями службових осіб ДУС було виконано 68 комерційних рейсів на
літаках і гелікоптерах ДАП «Україна», оплата за які в загальній сумі 1009750
грн. на рахунки державної авіакомпанії не надійшла, що спричинило державі тяжкі
наслідки, начальник управління в постанові не наводить жодного доказу на
підтвердження викладеного.

Таким чином, в своєму рішенні районний суд
вірно зазначив, що постанова про порушення кримінальної справи містить
голослівне твердження начальника Головного управління про зловживання службовим
становищем службовими особами ДУС при використанні авіаційної техніки.
Достатніх даних, які вказують на наявність ознак злочину, як того вимагає ч.2
ст. 94 КК України, начальник Головного управління в постанові не зазначив,
відсутні вони і в матеріалах, які надані суду і на підставі яких, як твердить
прокурор, було прийнято рішення про порушення кримінальної справи. Крім того,
начальник Головного управління не є особою, яка, відповідно до вимог ст.ст. 98,
32 КПК України, вправі винести постанову про порушення кримінальної справи.

При цьому апеляційною інстанцією зазначено,
що у начальника Головного управління не було повноважень і достатньо підстав
для порушення кримінальної справи за фактами зловживань службовим становищем
службовими особами ДУС при використанні авіаційної техніки ДАП « України» за
ознаками злочину, передбаченого ст. 364 ч.2 КК України, а тому судове рішення
про скасування зазначеної постанови про порушення кримінальної справи за
ознаками зазначеного злочину слід визнати обґрунтованим.

Також апеляційною інстанцією вказано на
обґрунтований висновок суду першої інстанції про необхідність скасування
постанови від 01 серпня 2005 року про порушення старшим слідчим Генеральної
прокуратури України кримінальної справи за фактами зловживань Керівником ДУС
ОСОБА_3. при використанні авіаційної техніки ДАП «України» за ознаками злочину,
передбаченого ст. 364 КК України, з підстав того, що із змісту такої постанови
вбачається, що приводом для порушення зазначеної кримінальної справи стали
дані, отримані при розслідуванні кримінальної справи, порушеної 27 травня 2005
року за фактами зловживань службовим становищем службовими особами ДУС при
використанні авіаційної техніки ДАП «України» за ознаками злочину,
передбаченого ст. 364 ч.2 КК України.

Підстав для порушення кримінальної справи
щодо ОСОБА_3., крім суб'єктивного твердження слідчого, що протягом 2003-2004
років Керівник ДУС ОСОБА_3., зловживаючи службовим становищем, в порушення
встановленого порядку надавав усні та письмові розпорядження, на підставі яких
безоплатно використовували авіаційну техніку підпорядковану ДАК «Україна»,
слідчий у постанові не навів. В наданих матеріалах відсутні фактичні дані, які
б свідчили про наявність ознак злочину в діях ОСОБА_3.

Крім того, апеляційна інстанція дійшла до
висновку про правильність рішення суду першої інстанції про визнання
незаконними постанови від 22 березня 2005 року про порушення начальником
відділу захисту фінансово-економічних та інших інтересів держави кримінальної
справи за фактом зловживання службовим становищем службових осіб та перевищення
службових повноважень службовими особами ДУС при використанні та розпорядженні
державним майном, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, тобто за
ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 364 і ч.3 ст. 365 КК України і
постанови того ж начальника відділу від 11 лютого 2005 року про
порушення кримінальної справи щодо службових осіб ДУС за фактом зловживання
своїм службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, та порушення
законодавства про бюджетну систему України, предметом яких були бюджетні кошти
в особливо великих розмірах, тобто за ознаками злочинів, передбачених ч.2
ст.210 та ч.2 ст.364 КК України. Такий висновок колегія дійшла з
підстав того, що в постанові від 22 березня 2005 року
зазначено, що приводом до порушення вказаної кримінальної справи були матеріали
перевірки додержання законодавства щодо збереження державної власності ДУС
Президента України, а в постанові від 11 лютого 2005 року - матеріали перевірки
додержання законодавства при використанні коштів Державного бюджету ДУС. Разом
з тим, начальник відділу не навів у постановах будь-яких приводів для порушення
кримінальних справ. Постанови не містять жодної доказової інформації по справі,
немає такої інформації і в матеріалах, які були підставою для порушення
кримінальних справ та були предметом дослідження суду. Відсутність достатніх
фактичних даних, які б свідчили про наявність ознак злочину не давали підстав начальнику
відділу для винесення постанов про порушення кримінальної справи. Крім того
апеляційна інстанція вказала на те, що із постанови видно, що кримінальну
справу порушив начальник відділу без зазначення рівня прокуратури та не
зазначив, що він є прокурором відділу, який має право порушити кримінальну
справу, тому районний суд вірно зазначив у своїй постанові про відсутність
повноважень у зазначеної особи на порушення кримінальної справи.

При цьому апеляційною інстанцією вказано, що
постанова від 22 березня 2005 року порушена по факту, а в мотивувальній
частині начальник відділу посилається на дії конкретних осіб, а саме ОСОБА_3.,
ОСОБА_14. Відповідно до вимог ч.2 ст. 98 КПК України, якщо на момент порушення
кримінальної справи встановлено особу, яка вчинила злочин, кримінальну справу
повинно бути порушено щодо цієї особи. Такі вимоги не були дотримані при
порушенні вказаної кримінальної справи.

Одночасно апеляційна інстанція виходила з
того, що із тексту постанови старшого слідчого прокуратури м. Києва від 04
листопада 2005 року, вбачається що останній, розглянувши матеріали
кримінальної справи порушив щодо ОСОБА_3кримінальну справу за ознаками злочину,
передбаченого ст. 15, ч.2 ст.364 КК України. Крім зазначеного приводу, старший
слідчий не вказав у постанові жодного доказу, який би свідчив про наявність
ознак злочину, передбаченого ст. 15, ч.2 ст.З64 КК України в діях ОСОБА_3В
наданих прокуратурою матеріалах також відсутні будь-які фактичні дані про
наявність ознак злочину в діях ОСОБА_3

Також апеляційна інстанція визнала
обґрунтованим рішення районного суду в частині визнання незаконною постанови
слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури міста Києва
від 25 жовтня 2005 року про порушення щодо ОСОБА_3кримінальної справи за
фактами вчинення ним за попередньою змовою групою осіб спільно із іншими
службовими особами та невстановленими слідством особами службових зловживань та
службових підроблень при незаконному відчуженні державного майна, при
формуванні джерел фінансування ДУС та при наданні житла, що спричинило
інтересам держави тяжкі наслідки; порушення ним законодавства про бюджетну
систему України, предметом яких були кошти в особливо великому розмірі;
службової недбалості, що спричинило інтересам держави тяжкі наслідки та заволодіння
чужим майном в особливо великому розмірі шляхом зловживання ним своїм службовим
становищем, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.28 та ч.2 ст.364; ч.2
ст.28 та ч.2 ст.366; ч.2 ст.364; ч.2 ст.210; ч.2 ст.367; ч.5 ст.191 КК України,
оскільки суд, скасовуючи зазначену постанову, у своєму рішенні зазначив, що
лише те, що ОСОБА_3. з 02 жовтня 2003 року по 24 грудня 2004 року займав посаду
Керівника Державного управління справами, не може бути єдиною достатньою
підставою для порушення кримінальної справи щодо нього. Інших достатніх даних
для порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_3у слідчого в особливо важливих
справах слідчого відділу не було. Таким чином, як правильно робить висновок
суд, при відсутності достатніх фактичних даних, які б свідчили про наявність
ознак злочину в діях ОСОБА_3у слідчого не було підстав виносити постанову про
порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3за ч.2 ст.28 та ч.2 ст.364; ч.2
ст.28 та ч.2 ст.366; ч.2 ст.364; ч.2 ст.210; ч.2 ст.367; ч.5 ст.191 КК України.

Ухвалою Верховного Суду України від
08.02.2007 року постанова Печерського районного суду м. Києва від 6 грудня 2006
року та ухвала Апеляційного суду м.
Києва від 8 лютого 2007 року щодо цієї постанови скасовані, а справу направлено
на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Приходячи до такого висновку касаційна
інстанція виходила із того, що із матеріалів справи, вбачається, що при
розгляді справи суд фактично вдався до оцінки доказів по справі, що допустимо
лише при розгляді справи по суті. Таке порушення
кримінально-процесуального закону колегія суддів вважає істотним і таким, яке є
підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий судовий
розгляд.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав
скаргу та просив скасувати оскаржувані постанови, посилаючись на викладені в
скарзі обставини.

Прокурор в судовому засіданні проти скарги заперечувала,
посилаючись на те, що на час порушення кримінальних справ було достатньо даних
для їх порушення та на те що оскаржувані постанови винесені із дотриманням
вимог чинного законодавства.

Суд дослідивши матеріали на підставі яких було порушено
кримінальних справ, заслухавши пояснення представника скаржника, думку
прокурора, приходить до наступного висновку.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду
України від 30.01.03 року за № З-рп/2003 суд, розглядаючи скарги на постанови
слідчого та прокурора про порушення кримінальної справи, суд перевіряє
наявність приводів і підстав, передбачених ст. ст. 94, 98 КПК України, для
винесення таких постанов.

Згідно вимог ст.236-8 КПК України суд,
розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи повинен
перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови,
законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови
про порушення справи, і не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті
питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Ст. 94 КПК України встановлений вичерпний
перелік приводів та підстав для порушення кримінальної справи.

Відповідно до ст.98 КПК України, справа може
бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на
наявність ознак злочину. За наявності приводів та підстав, зазначених у статті
94 цього Кодексу, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані
винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи та
підстави до порушення кримінальної справи, статтю кримінального закону, за
ознаками якої порушується справа, а також подальше її спрямування.

Із наданих матеріалів, які стали підставою
для порушення кримінальних справ які є предметом оскарження не вбачаються фактичні дані, що підтверджують
наявність об'єктивної сторони інкримінованих злочинів.

В свою чергу такі обставини не виключаються
ухвалою Вищої інстанції, оскільки приходячи до висновку про скасування
постанови суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду м. Києва, касаційна
інстанція виходила із того, що із матеріалів справи, вбачається, що при
розгляді справи суд фактично вдався до оцінки доказів по справі, що допустимо
лише при розгляді справи по суті.

Отже оскаржувані постанови про порушення
кримінальних справ підлягають скасуванню

Оскільки звернення до суду із боку представника ОСОБА_2. за захистом інтересів ОСОБА_3мало місце до набрання чинності
Закону України N
462-V від 14.12.2006 року «Про внесення змін до
Кримінально-процесуального кодексу України щодо оскарження постанови про
порушення кримінальної справи», положення якого є спеціальними по категорії
справ щодо розгляду судом скарг на постанови про порушення кримінальної справи,
та які містять імперативні норми про винесення судом постанову про відмову в
порушенні справи у випадку задоволення скарги і скасування постанови про
порушення справи; та наслідків набрання законної сили постанови судді про скасування
постанови про порушення справи у формі скасування запобіжних заходів,
повернення вилучених речей та поновлення прав, щодо яких на час досудового
слідства встановлюються обмеження, та які фактично по суті пом'якшують
становище останнього, суд вважає за необхідно їх застосувати при вирішенні
даної справи.

Згідно із ч.16 ст. 236-8 КПК України набрання законної сили постановою
судді про скасування постанови про порушення справи тягне за собою скасування
запобіжних заходів, повернення вилучених речей та поновлення прав, щодо яких на
час досудового слідства встановлювались обмеження.

Що стосується вимог скарги про скасування постанов про об'єднання,
виділення кримінальних справ, пред'явлення обвинувачення органом досудового
слідства, винесення інших постанов, розпоряджень, рішень та актів Генеральної
прокуратури України і прокуратури м. Києва, які виносились в рамках
розслідування кримінальних справ №№49-1431, 49- 1499, 49-1565, зокрема,
постанов про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, речі, грошові
кошти, цінні папери суд виходить з того, що способом відновлення порушеного
права у вказаній частині є їх скасування з моменту набрання законної сили
постанови судді про скасування постанов про порушення справи.

Отже враховуючи вище викладене скарга підлягає задоволенню, постанови що
оскаржуються - скасуванню з відмовою в порушенні кримінальної справи по даним
фактам у відповідності до ч. 16 ст. 236-8
КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.9, 29, 55, 58, 63, 123
Конституції України, ст. ст. 94 , 98 ,236, 236-7, 236-8 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3
задовольнити.

Постанову Генеральної прокуратури України від 27.05.2005 року про порушення
кримінальної справи за фактами зловживань службовим становищем Державного
управління справами при використанні авіаційної техніки за ст.364 ч.2 КК
України - скасувати.

В порушенні кримінальної справи за фактами зловживань службовим становищем Державного
управління справами при використанні авіаційної техніки за ст.364 ч.2 КК
України - відмовити.

Постанову Генеральної прокуратури України від 01.08.2005 року про порушення
кримінальної справи за фактами зловживань керівником Державного управління
справами ОСОБА_3. при використанні авіаційної техніки ДАП "Україна"
за ст.364 ч.2 КК України - скасувати.

В порушенні кримінальної справи за фактами зловживань керівником Державного управління
справами ОСОБА_3. при використанні авіаційної техніки ДАП "Україна"
за ст.364 ч.2 КК України - відмовити.

Постанову Генеральної прокуратури України від 22.03.2005 року про порушення
кримінальної справи за фактом зловживання службовим становищем та перевищення
службових повноважень службовими особами Державного управління справами під час
відчуження майнових комплексів "Готель "Дніпро", "Готель
Україна" нерухомого майна Національного комплексу "Експоцентр
України" за ст.ст.364 ч.2, 365 ч.2 КК України - скасувати.

В порушенні кримінальної справи за фактом зловживання службовим становищем та
перевищення службових повноважень службовими особами Державного управління
справами під час відчуження майнових комплексів "Готель
"Дніпро", "Готель Україна" нерухомого майна Національного
комплексу "Експоцентр України" за ст.ст.364 ч.2, 365 ч.2 КК України -
відмовити.

Постанову прокуратури м. Києва від 04.11.2005 року про порушення кримінальної справи
стосовно ОСОБА_3за ст.ст.15 ч.2, 364 ч.2 КК України - скасувати.

В порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_3за ст.ст.15 ч.2, 364 ч.2 КК України - відмовити.

Постанову Генеральної прокуратури України від 11.02.2005 року про порушення
кримінальної справи щодо службових осіб Державного управління справами за
фактом зловживання службовим становищем та порушення законодавства про бюджетну систему за ст.с.364 ч.2, 210 ч.2
КК України - скасувати.

В порушенні кримінальної справи щодо службових осіб Державного управління справами за
фактом зловживання службовим становищем та порушення законодавства про бюджетну систему за ст.с.364 ч.2, 210 ч.2
КК України - відмовити.

Постанову прокуратури м. Києва від 25.10.2005 року про порушення кримінальної справи
стосовно ОСОБА_3за фактами службових зловживань та службових підроблень при
незаконному відчуженні державного майна, формуванні джерел фінансування
Державного управління справами та наданні житла, порушення законодавства про
бюджетну систему, службової недбалості, заволодіння чужим майном шляхом
зловживання своїм службовим становищем за ст.ст.28 ч.2,364 ч.2, 28 ч.2, 366
ч.2, 364 ч.2, 210 ч.2, 367 ч.2, 191 ч.5 КК України - скасувати.

В порушенні кримінальної справи
стосовно ОСОБА_3за фактами службових зловживань та службових підроблень при
незаконному відчуженні державного майна, формуванні джерел фінансування
Державного управління справами та наданні житла, порушення законодавства про
бюджетну систему, службової недбалості, заволодіння чужим майном шляхом
зловживання своїм службовим становищем за ст.ст.28 ч.2,364 ч.2, 28 ч.2, 366
ч.2, 364 ч.2, 210 ч.2, 367 ч.2, 191 ч.5 КК України - відмовити.

Постанови слідчого про розшук ОСОБА_3., а також постанови слідчого про
арешт усього рухомого та нерухомого майна, речей, грошових коштів, в тому числі
на рахунках в банках, цінних паперів, частки власності підприємницьких і
непідприємницьких товариствах, закладах, установах, організаціях, що належить
на праві власності або користування ОСОБА_3., його дружині - ОСОБА_12 його
тестеві - ОСОБА_13 винесені в рамках вищезазначених постанов про порушення
кримінальних справ - підлягають скасуванню із моменту з моменту набрання
законної сили постанови судді про скасування вищевказаних постанов про
порушення справ.

Набрання законної сили постановою судді про скасування постанови про
порушення справи тягне за собою скасування запобіжних заходів, повернення
вилучених речей та поновлення прав, щодо яких на час досудового слідства встановлювались
обмеження.

Копія постанови судді надсилається прокурору, органу, який порушив
кримінальну справу, органу, в провадженні якого вона перебуває, особі, яка
подала скаргу, її захиснику чи законному представнику, потерпілому та особі, за
заявою якої порушено кримінальну справу.

Копії документів залишаються в матеріалах провадження по скарзі.

Подані до суду документи зберігаються в матеріалах провадження по скарзі до
набрання законної сили відповідною постановою судді.

У подальшому ці матеріали зберігаються в суді.

На постанову судді протягом семи діб з дня її винесення може бути подана
апеляція до апеляційного суду.

Подача апеляції не зупиняє виконання постанови судді.

Суддя: