Справа № 11-а-562-2007 року Головуючий у І
інстанції: Яковлев О.В.
ч.2 ст. 186 КК України Доповідач у суді II
інстанції: Драний О. П.
Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 липня 2007
року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого -
судді Драного О.П. суддів - Палічука А.О.,
Борща B.C.

з участю
прокурора - Чабанюк Т.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді кримінальну справу за
апеляціями прокурора м. Кіровограда та
засудженого ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 квітня 2007 року, яким

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, українець,

громадянин України, з середньою
освітою,

непрацюючий, неодружений,

раніше судимий:

21.02.2005 р.
Ленінським районним судом

м. Кіровограда за ч.2 ст. 185,

ч.3 ст. 185КК
України

до 3 років
позбавлення волі

з іспитовим
строком на 2 роки,

засуджений за
ч.2 ст. 186 КК України на 5 років
позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю
вироків ОСОБА_1 до призначеного покарання частково приєднано не відбуте
покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2005 року і
остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6
місяців.

Суд визнав
винними ОСОБА_1 і
засудив його за те, що він 22 листопада
2006 року близько 19 год.
10 хв. будучи в стані алкогольного сп'яніння, маючи намір на викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1, побачив раніше йому незнайому ОСОБА_2.
Реалізуючи свій злочинний намір діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи та скориставшись
тим, що потерпіла його не бачить, підбіг до неї і шляхом ривка намагався
зірвати сумочку, яка висіла у ОСОБА_2.
на плечі. ОСОБА_2. усвідомлюючи небезпеку почала чинити опір і утримувати
сумочку. Після чого, ОСОБА_1
застосовуючи насильство, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілої,
наніс ОСОБА_2. приблизно п'ять ударів в область голови, вирвав у останньої сумочку, вартістю 60 гривень в якій знаходився
гаманець, вартістю 55 гривень, мобільний телефон «Самсунг С100», вартістю 500 гривень, з сім картою «Білайн», вартістю 10 гривень на рахунку якої знаходились
гроші, у сумі 10 гривень, сім карта «Київстар», вартістю 50 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 710
гривень, чим завдав потерпілій
матеріальну шкоду на вказану суму.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 не оспорюючи своєї вини у скоєному злочині, просить вирок суду змінити, призначивши йому покарання, не пов'язане з позбавленням волі, посилаючись на те, що він свою вину визнав повністю, у скоєному розкаявся, у нього сестра інвалід 1 групи, і батько також інвалід.

В
апеляції адвокат ОСОБА_3, що діє в
інтересах засудженого ОСОБА_1 просить вирок суду в частині призначеного
покарання змінити, за суворістю
призначеного покарання та призначити більш м'яке покарання за сукупністю
вироків. Крім того, ОСОБА_1 позитивно
характеризується за місцем проживання,
на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, у скоєному розкаюється. Заподіяна шкода
потерпілій відшкодована в повному обсязі.

В
апеляції прокурор м. Кіровограда просить
вирок суду змінити, у зв'язку з
невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі
засудженого, мотивує це тим, що суд призначив засудженому надто суворе
покарання, що не відповідає всім
обставинам справи.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора який
підтримав доводи апеляції, засудженого
ОСОБА_1 який просив апеляцію задовольнити і призначити йому покарання не
пов'язане з позбавленням волі,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частковому задоволенню
з наступних підстав.

Висновок
суду про винність засудженого ОСОБА_1 при обставинах, вказаних у вироку суду ґрунтується на
зібраних по справі доказах, і
зокрема, його показах, де він повністю визнав свою вину і детально
розповів про обставини скоєння ним злочину.

Проаналізувавши
всі докази в їх сукупності, суд
правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.2
ст. 186 КК України, як відкрите
викрадення чужого майна, поєднаного з
насильством, яке не
є небезпечним для
життя та здоров'я

потерпілого.

Призначаючи
покарання ОСОБА_1, суд у відповідності з
вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, те, що
засудженим було скоєно злочин в період іспитового строку, але при цьому недостатньо врахував, дані про особу, який по місцю проживання характеризується
позитивно, щиро розкаявся в
скоєному, завдані збитки потерпілій
повністю відшкодовані, тяжких наслідків
від скоєного ним не настало, а
тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про
можливість його виправлення та перевиховання в умовах ізоляції його від
суспільства на більш менший строк, ніж
визначив йому суд, застосувавши при
цьому ст. 69 КК України.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засудженого ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_3 та прокурора м. Кіровограда задовольнити частково.

Вирок
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 16 квітня 2007 року,
відносно ОСОБА_1
змінити.

Пом'якшити
йому покарання та вважати його засудженим за ч.2 ст. 186 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 3 років позбавлення
волі.

На
підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати
невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2005 року і
остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3
роки 1 місяць.

В решті цей
вирок залишити без змін.