Справа № 456/464/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/497/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року в м. Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2015 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.03.2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання один рік позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.12.2005 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді семи років позбавлення волі. Обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді взяття під варту. Строк покарання рахується з 27.03.2015 року.

Даний вирок в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який не оспорюючи вину та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить оскаржуваний вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання змінити та частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду, призначивши обвинуваченому, на підставі ст.71 КК України остаточну міру покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримання апеляційних вимог зазначає, що судом повною мірою не враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, повністю визнав вину та щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, є інвалідом ІІІ групи та неодноразово лікувався. Крім цього, на думку сторони захисту, судом не було враховано того, що обвинуваченим заподіяна шкода потерпілій ОСОБА_9 повністю відшкодована та остання ніяких претензій до нього немає і просить його не карати.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 30 грудня 2014 року, близько 10 год. 00 хв., реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно, перебуваючи по місцю проживання своєї колишньої дружини ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому шляхом вільного доступу, зайшов у підвальне приміщення ОСОБА_9 , що знаходиться у вказаному будинку, звідки таємно викрав ударну електродриль марки «КОМПАС ІD», вартістю 250 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на зазначену суму грошей.

Окрім того, ОСОБА_7 , 04 січня 2015 року, близько 10 год. 00 хв., реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно, перебуваючи по місцю проживання своєї колишньої дружини ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , таємно викрав мобільний телефон марки «LenovoA300t» з зарядним пристроєм та сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС», на рахунку якої грошей не було, вартістю 910 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на зазначену суму грошей.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор заперечив проти апеляційної скарги захисника.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, було визнано недоцільним дослідження доказів у справі, оскільки такі ніким з учасників провадження не оспорювалися, також роз`яснено учасникам провадження про позбавлення їх права у подальшому оспорюванні цих обставин в апеляційному порядку.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні злочинних діянь, передбачених ч.2 ст.185 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і в апеляційній скарзі захисника не оспорюється.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд правильно врахував суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який повністю визнав вину у скоєному, позитивно характеризується за місце реєстрації, є інвалідом ІІІ групи, раніше неодноразово судимий, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, відшкодування потерпілій заподіяної шкоди, обставини, що обтяжують покарання рецидив злочинів. Також судом правильно враховано думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого та не заявила жодних претензій.
Суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України у межах встановлених у санкції статті, яке є необхідним й достатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про повне приєднання невідбутої частини покарання ОСОБА_7 за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.12.2005 року, яке обвинувачений не відбув в повному обсязі, а тому, з врахуванням вищенаведеного, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника в частині призначення більш м`якого остаточного покарання обвинуваченому.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.405, 407, 420, 426 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: