У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.,

суддів за участю прокурора

Кузьменко О.Т., Канигіної Г.В., Кравченко Є.С.,

розглянувши
в судовому засіданні в м.Києві 31 січня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на постановлені щодо нього судові
рішення,

в с т а н о
в и л а:

вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 26
грудня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,

засуджено
за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 1 рік позбавлення
волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 3 травня 2007 року вирок залишено без зміни.

За наведених у вироку обставин
ОСОБА_1 засуджено за те, що він 11 вересня 2005 року о 1.30 год. ночі
проїжджаючи на автомобілі БМВ-524 в м.Перечині на вул.Гагаріна, в порушення
п.п.2.3 б, 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, не стежив за
дорожньою обстановкою та допустив наїзд на ОСОБА_2, внаслідок чого потерпілий
отримав тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 винним себе у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не визнає, стверджує,
що тілесні ушкодження потерпілий отримав під час бійки і просить направити
справу на додаткове розслідування, або звільнити від відбування покарання з
випробуванням.

Заслухавши доповідача, прокурора,
який просив залишити судові рішення без зміни, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню.

Висновок про доведеність вини
ОСОБА_1 у вчиненні зазначених дій, незважаючи на невизнання ним вини, суд у
вироку обгрунтував дослідженими у судовому засіданні доказами, яким дав належну
оцінку.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_2, свідки
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 як на досудовому слідстві, так і в судовому
засіданні ствердили, що саме ОСОБА_1 автомобілем БМВ травмував ногу
потерпілому.

Згідно з даними, які містяться у
висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи, заподіяні ОСОБА_2
тілесні ушкодження у виді перелому великогомілкової та малогомілкової кісток,
відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні експерти Боднар
С.С., Фенцик В.Л., Товтин Я.В. і Попович І.М., які проводили наявні у справі
судово-медичні експертизи пояснили, що тілесні ушкодження у потерпілого виникли
лише від удару автомобіля і не могли утворитися внаслідок удару ногою іншою
людиною, або внаслідок падіння з висоти власного росту на тверде покриття.

Згідно з висновком
судово-автотехнічної експертизи в ситуації, що склалася, винен водій ОСОБА_1,
який порушив Правила дорожнього руху і не вжив заходів до своєчасного
гальмування, а згідно з даними протоколу огляду і перевірки технічного стану
автомобіля БМВ і висновку спеціаліста, на правому передньому крилі та передній
правій дверці виявлено сліди неправильної форми тертя з іншим предметом.

Тому твердження у касаційній скарзі
засудженого ОСОБА_1 щодо отримання потерпілим тілесних ушкоджень в ході бійки є
неспроможними, оскільки спростовуються наведеними вище висновками експертиз і
показаннями свідків.

Вивченням матеріалів справи не
виявлено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б перешкодили чи
могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути справу та постановити
законний і обгрунтований вирок.

Дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.286 КК України
кваліфіковано вірно.

Разом з тим, призначаючи засудженому
покарання суд не в достатній мірі врахував характер і ступінь суспільної
небезпечності вчиненого та даних про особу ОСОБА_1

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 навчається на 3-ому курсі
Львівського інституту банківської справи за спеціальністю “Банківська
справа”, з липня 2005 року працює на
посаді завідувача господарством адміністративно-господарського відділу
Західного регіонального департаменту АКІБ “УкрСиббанк”, де характеризується
виключно з позитивної сторони, а тому колегія суддів, враховуючи тяжкість
вчиненого, його молодий вік і першу судимість, вважає можливим на підставі
ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з іспитовим
строком.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково, а вирок Перечинського районного суду Закарпатської
області від 26 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської
області від 3 травня 2007 року щодо нього змінити.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування
основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та
зобов”язати його, згідно з п.4 ст.76 КК України, періодично з”являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Судді:

Канигіна Г.В.
Скотарь А.М.
Кузьменко О.Т.