УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/3432/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.86 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження №274/3432/14-к за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.12.2014 року якою засудженому
відмовлено за безпідставністю в задоволенні його заяви про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році»,
з участю: прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу Бердичівського міськрайонного суду від 04.11.2014 року та постановити нову ухвалу, якою звільнити засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання з на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» з застосуванням підстави, передбаченої цим Законом, яка найбільшим чином поліпшує становище засудженого. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував належним чином доводи засудженого викладені в його заяві, а саме те, що ОСОБА_7 свою вину в скоєному злочині визнає повністю, відбув на даний час більше 3/4 частини строку покарання, в даний час тяжко хворіє, має пристарілу матір , яка проживає одна, в якої він є єдиною дитиною та яка потребує його допомоги. Протягом відбування покарання в Бердичівській ВК №70 більше 60 разів звертався до медичної частини установи з приводу численних хронічних захворювань, у зв`язку з цим та відсутністю роботи в установі він не міг працювати, тому відповідно і не мав подяк та заохочень. При цьому, всі наявні у особовій картці ОСОБА_7 протоколи щодо стягнень відносно нього є погашеними. Попередні його судимості є погашеними, що підтверджується вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 19.02.2009 року.
Згідно до мотивувальної частини ухвали, суд першої інстанції свій висновок про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 мотивував тим, що згідно до матеріалів провадження засуджений відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину. ОСОБА_7 раніше неодноразово був судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, судимість по яких в порядку ч.5 ст.90 КК України (редакції 2001 р.) вважається не погашеною, що згідно ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», є підставою для не застосування до засудженого амністії.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 про необхідність задоволення поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів судового провадження ОСОБА_7 був засуджений 19.02.2009 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.
Згідно інформаційної довідки про наявність судимостей ОСОБА_7 в період з 1980 року по 2009 рік шість разів засуджувався за вчинення злочинів, в тому числі й тяжких злочинів. Згідно вимог кримінального закону вказані судимості на час постановлення вироку Дніпровським районним судом м.Києва залишалися не погашеними.
Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», тобто до осіб, які мають дві та більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
За вказаних обставин, оскільки засуджений ОСОБА_7 має непогашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, висновки суду першої інстанції про відмову в застосуванні до засудженого Закону України «Про амністію у 2014 році» апеляційний суд вважає обґрунтованими, які узгоджуються з матеріалами провадження та відповідають вимогам кримінального та кримінально-процесуального законів.
Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.12.2014 року, якою відмовлено ОСОБА_7 у застосуванні до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», - без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді :