Справа № 192/524/15-к
Провадження № 1-в/192/172/15
Ухвала
"20" квітня 2015 р.смт.Солоне

СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника СВК-21 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 (приймає участь

у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку заяву засудженого ОСОБА_5 , 1966 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 судимий:

- 21.12.1998 року за ч.3ст.142, ч.1 ст.222, ч.1 ст.145, 42 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. Звільнений 25.02.2005 року по відбутті строку покарання.

У даній справі ОСОБА_5 засуджено 21.12.2006 року Староміським районним судом м.Вінниці за ч.3 ст.187 КК України до 10 років позбавлення волі.

Початок строку: 26.03.2006 року. Кінець строку: 26.03.2016 року.

26.09.2013 року ОСОБА_5 відбув 3/4 частини строку покарання.

До Солонянської виправної колонії №21 для відбування покарання засуджений прибув 06 лютого 2014 року, до цього відбував покарання у Городищенській ВК-96. 28.02.2014 року ОСОБА_5 адміністративною комісією Солонянської ВК-21 відмовлено у підготовці матеріалів про його умовно-дострокове звільнення.

06 квітня 2015 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на необґрунтованість відмови адміністрації установи у такому звільненні, оскільки під час відбування покарання у Городищенській ВК-96 він 7 років працював на виробництві установи на різці металу. З квітня 2014 року працював комірником. Має 5 заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. Стягнення за порушення режиму утримання в нього погашені. 22 лютого 2015 року в нього був вилучений предмет, заборонений для зберігання засудженими, за результатами перевірки даного порушення з ним проводилася профілактична бесіда, під час якої він пояснив, що знайдена у його тумбочці акумуляторна батарея йому не належить, стягнення на нього накладене не було.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії №21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого. Вказав, що засуджений характеризується посередньо, за власним бажанням не працює, участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає, не бере участі у виховних заходах, роботі самодіяльних організацій, не входить до складу ради колективу засуджених. Адміністративною комісією Солонянської ВК №21 від 28.02.2014 року відмовлено засудженому у направлені матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення, як такому, що не довів своє виправлення. За весь час відбування покарання допустив 14 порушень режиму утримання, за що на нього були накладені стягнення, які на даний час погашені.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 , оскільки поведінка останнього не свідчить про те, що він довів своє виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК-21, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після відбуття певної частини строку, зазначеної у ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Як убачається з матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_5 відбуває покарання в місцях позбавлення волі за злочин, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів.

З 06 лютого 2014 року ОСОБА_5 відбуває покарання у СВК-21. Згідно довідки про стягнення та заохочення ОСОБА_5 за весь період відбування покарання був 5 разів заохочений за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до праці, мав 14 стягнень за порушення режиму відбування покарання, та, відповідно до ст.133 КВК України був злісним порушником установленого порядку відбування покарання. Останнє стягнення зняте 31.01.2015 року.

Згідно витягу з протоколу засідання методичної виховної ради від 11 березня 2015 року, ОСОБА_5 погоджена оцінка ступеню виправлення не довів свого виправлення. У характеристиці також зазначено, що ОСОБА_5 не довів своє виправлення. Так, засуджений участі у програмах диференційованого впливу та у виховних заходах не приймає, на даний час на виробництві установи не працевлаштований.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_5 відбув необхідну частину покарання для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, стягнення, застосовані до засудженого погашені, суд уважає, що поведінка засудженого не є такою, що має слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення, оскільки його поведінка на протязі всього строку відбування покарання не є сумлінною. За 9 років відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений має лише 5 заохочень, мав 14 стягнень, та відносився до злісних порушників режиму утримання, що свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви засудженого необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий