Справа № 751/3992/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/585/2015
Категорія - ст.152ч.2КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у закритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000931 від 12 лютого 2015 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2015 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 28 липня 1998 року за ст.141 ч.2 КК України (1960 р.) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України засуджений умовно з іспитовим строком 3 роки;

2) 22 листопада 1999 року за ст.ст. 117 ч.1, ч.3, 118 ч.1, 118 ч.2, 42, 43 КК України (1960р.) до 8 років позбавлення волі, звільнений 07.03.2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 1рік 3 місяці 2 дні;

3) 16 листопада 2007 року за ст.ст. 153 ч.2, 152 ч.2, 70 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений 12.03.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 13 днів;

що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 152, ч.2 ст.153 КК України.

З участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2015 року обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152 КК України з призначенням покарання у виді дев`яти років позбавлення волі; за ч.2 ст.153 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 міру покарання у вигляді дев`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.11.2007 року у вигляді шести місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_7 міру покарання у вигляді дев`яти років шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою в Чернігівському слідчому ізоляторі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислюється з часу його затримання, з 13 лютого 2015 року.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 2488 грн. 14 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винним в тому що в ніч на 12 лютого 2015 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в гаражі № НОМЕР_1 , автокооперативу № 39 по вул. Кірова в м. Чернігові, з метою примусу ОСОБА_9 до вступу з ним в статеві зносини, наніс їй не менше семи ударів руками та ногами в область голови, лівої руки, тулуба, правої ноги, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, тулуба, правої ноги, які згідно висновку СМЕ № 115 від 05.03.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та висловлюючи погрози до застосування фізичного насильства, вчинив відносно неї дії, спрямовані на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, після чого, вступив з ОСОБА_9 в статеві зносини природнім шляхом із застосуванням фізичного насильства та погрозою його застосування, всупереч волі потерпілої.

Захисник ОСОБА_6 не погодилася з вироком суду та в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом була допущена невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Вказує, що суд першої інстанції посилався на докази, які не доводять вини ОСОБА_7 , а саме, жоден із свідків не дав показань, з яких би випливало, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.152, ч.2 ст.153 КК України. Зазначає, що згідно висновку експерта № 115 у ОСОБА_9 мались тілесні ушкодження, але у ньому зазначено, що тілесних ушкоджень, характерних для вчинення з нею насильницького статевого акту, як природним так і неприродним способом, не виявлено, але суд першої інстанції не взяв до уваги висновок в цій частині.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила задовольнити з підстав у ній наведених, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану його захисником апеляційну скаргу та просив закрити щодо нього кримінальне провадження, оскільки відсутні достатні докази його причетності до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч.2 ст.153 КК України, вислухавши прокурора, який не погодився з поданою апеляційною скаргою, вважав вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку.

Так, згідно показань обвинуваченого ОСОБА_7 , останній не визнав своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та пояснив, що ввечері 11 лютого 2015 року познайомився з дівчиною в районі Шерстянки, біля пішохідного переходу. Він представився ОСОБА_10 , вона ОСОБА_11 . Запропонував їй випити горілки, вона погодилась. На автобусі маршруту №24 вони поїхали до зупинки «Ремзавод». В магазині «Квартал» він придбав пляшку горілки та 2,5 літра пива, виходячи з магазину потерпіла зачепилась і впала, він допоміг піднятись. Разом з дівчиною він підійшов до будинку, де мешкає, подивитись чи вдома його мати. Мати була вдома тоді він взяв ключі від гаражу, закуску і запросив ОСОБА_11 до гаражу, на що остання погодилась. В гаражі вони розпивали горілку та пиво і заснули на задньому сидінні автомобіля «Рено», а вранці він прокинувся, бо задзвонив будильник. Дівчина під час вживання горілки ще раз впала і вранці сказала, що у неї зник телефон. Він набирав її номер зі свого телефону, але дзвінка не було. Він провів ОСОБА_11 на зупинку, дав їй гроші, а сам поїхав на роботу. Ніяких насильницьких дій не вчиняв відносно неї та в статеві зносини будь-яким способом не вступав.

Спростовуючи доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність у його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч.2 ст.153 КК України, суд послався на докази у кримінальному провадженні, які у своїй сукупності є допустимими і підстав сумніватися у їх достовірності не встановлено, як під час судового розгляду так і не наведено в апеляційних скаргах, ні обвинуваченим, ні його захисником.

З показань потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що 11 лютого 2015 року вдень вона зустрілась зі своїм знайомим ОСОБА_12 і у нього в під`їзді вони розпивали пляшку горілки, а ввечері, близько 20 години вона пішла додому і біля пішохідного мосту вона зустріла чоловіка, який представився ОСОБА_10 і запропонував їй випити горілки і вона погодилась. Коли вони приїхали до зупинки «Ремзавод», ОСОБА_13 придбав горілку і вони пішли до гаражів, де вживали горілку. Після чого вона почала збиратись додому, але ОСОБА_13 почав до неї чіплятись, а вона чинила опір і він почав її бити ногами та руками по голові та по тулубу. Потім вхопив за волосся, затягнув до машини та примусив її вступити з ним в статеві пристрасті неприродним способом, вона боялась його, тому змушена була це зробити. Після цього просила, щоб він її відпустив, але він відповів, що відпустить потім і вони заснули в автомобілі. Вранці ОСОБА_13 їй сказав, що її одяг під сидінням, одягнувшись почали шукати телефон, але в сумці його не було. Він знов почав чіплятись до неї, вона відмовлялась, після чого він знов її бив і вона вимушена була погодись вступити з ним в статеві зносини, статевий зв`язок відбувся природнім способом. Виходячи з гаражу, ОСОБА_13 натягнув їй шапку на обличчя, щоб вона не бачила, але коли він закривав гараж, то вона підняла шапку і побачила номер гаражу НОМЕР_1 . Потім він її вивів з території гаражів і дозволив дивитись. Дав гроші на тролейбус і вона поїхала додому. Вдома лягла спати, батько, побачивши, що вона побита, відвіз її до міліції.

Такі показання потерпілої повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_14 , який підтвердив, що 11 лютого 2015 року він зустрівся з ОСОБА_11 і вони в під`їзді будинку, де він мешкає, розпили пляшку горілки. На початку 21 години ОСОБА_11 пішла додому, а вранці йому зателефонував її батько і повідомив, що її побили і забрали мобільний телефон. Ввечері він зателефонував ОСОБА_11 , вона йому повідомила, що коли поверталась додому, то познайомилась з чоловіком та поїхала з ним в гараж, де він її побив та зґвалтував, також сказала, що побачила номер гаражу, піднявши шапку, яку на неї натягнув той чоловік. Свідок пояснив, що коли вони з ОСОБА_11 розійшлись, то ніяких пошкоджень у неї на обличчі не було.

Крім того, показання потерпілої повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_15 , який показав, що донька прийшовши додому лягла спати, а вранці він побачив у неї синці та спитав їх появу. Вона розповіла, що була з незнайомим чоловіком в гаражі, який її побив та зґвалтував. Також сказала, що запам`ятала номер гаражу і у неї зник телефон, ланцюжок та хрестик.

Колегія суддів вважає, що суд дав вірну юридичну оцінку показанням потерпілої та вказаних свідків, з урахуванням того, що вони попереджались про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань. Ніяких неприязне них відносин між обвинуваченим потерпілою та свідками під час досудового слідства та судового розгляду встановлено не було, тому суд правомірно визнав їх свідчення допустимими доказами по справі.

Крім того вина ОСОБА_7 у вчиненому, повністю доведена іншими доказами по справі, належним чином викладеними та обґрунтованими у вироку суду.

З протоколу огляду місця події від 13.02.2015 року ( а.к.п.37-38) в гаражі № НОМЕР_1 по вул. Кірова було виявлено мобільний телефон в чохлі, пляшки з під пива та були вилучені чохол з сидіння та вищевказані речі. Як було встановлено, мобільний телефон належить потерпілій ОСОБА_9 .

Згідно протоколу особи для впізнання (а.к.п.39-41) потерпіла ОСОБА_9 серед чотирьох представлених осіб впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка з застосуванням фізичного насильства, примусила її вступити в статеві зносини неприродним та природним способом.

Згідно висновку експерта № 115 (а.к.п.44-47) у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, тулубу, лівої руки, правої ноги. Дані тілесні ушкодження належать до категорії легких тілесних ушкоджень і по давності утворень можуть відповідати даті 11-12.02.2015 року і могли утворитись за обставин, на які вказує потерпіла ОСОБА_9 .

Згідно висновку експерта № 120 (а.к.п.50-52) в змивах зі статевого члену ОСОБА_7 отримано позитивний результат на слину, що підтверджує показання потерпілої ОСОБА_9 про примусовий статевий акт, вчиненим обвинуваченим відносно неї неприроднім способом.

Відповідно до висновку експерта № 320 (а.к.п.72-75) на автомобільному чохлі, вилученому 13.02.2015 року в ході ОМП, виявлено сліди крові людини та з урахуванням групи крові, не виключається її походження від потерпілої ОСОБА_9 .

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 130 (а.к.п.54-56) у ОСОБА_7 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення та у вчиненні якого він обвинувачується, психічного розладу не виявлено, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За наведених обставин у суду першої інстанції не було підстав сумніватися в об`єктивності та правдивості показань потерпілої ОСОБА_9 про обставини вчинених стосовно неї кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_7 , а тому, ретельний аналіз досліджених в судовому засіданні доказів дав суду змогу дійти обґрунтованого висновку, як про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, так і про юридичну оцінку останнього.

Таким чином, з урахуванням встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, на переконання колегії суддів, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані місцевим судом за ч. 2 ст. 152, ч.2 ст.153 КК України, а саме вчинення умисних дій, що виразились у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, вчиненими повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.152 КК України та вчиненні умисних дій, що виразились у статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, вчиненими повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.153 КК України.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно врахував ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, те що раніше був судимим, в тому числі і за вчинення ідентичних злочинів, вчинив нові аналогічні кримінальні правопорушення через незначний проміжок часу після звільнення з міць позбавлення волі, у скоєному не розкаявся. Прийняв до уваги відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючих вину обставин вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, відповідає скоєному та особі обвинуваченого.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону при розслідуванні справи та її розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4