Справа № 371/1964/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/58/15 Доповідач у 2 інстанції Габрієль
Категорія 41 28.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
28 січня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

1)
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні № 0000455, прокурора прокуратури Миронівського району Київської області ОСОБА_8 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 11.11.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимого: 25 вересня 2008 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 308, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на три роки; 13 квітня 2009 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 321, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 208, ч. 2 ст. 309, ст. 70, ст. 72 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 10 лютого 2012 року по відбуттю покарання , -

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України і призначено покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Ухвалено захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили змінити на утримання під вартою і утримувати в Київському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби України у м. Києві та Київській області та з часу взяття під варту рахувати строк відбування покарання.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України вчиненого за наступних обставин.

Відповідно до постанови прокурора Миронівського району Київської області від 11 вересня 2014 року про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі наркотичного засобу у ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_1 , та згідно Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18 лютого 1992 року, працівниками Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області було проведено огляд та помічання грошових купюр номіналом 100 грн., які було вручено покупцю під вигаданим ім`ям ОСОБА_9 .

27 вересня 2014 року покупець, під вигаданим ім`ям ОСОБА_9 , біля 14-45 години прибула до будинку АДРЕСА_2 , де за помічені гроші в сумі 100 грн. придбала у ОСОБА_7 одноразовий ін`єкційний шприц ємкістю 2,5 мл., який близько на 0,6 мл. був заповнений рідиною коричневого кольору. Цього ж дня покупець, під вигаданим ім`ям ОСОБА_9 , добровільно видала працівникам міліції одноразовий ін`єкційний шприц ємкістю 2,5 мл., який близько на 0,6 мл. був заповнений рідиною коричневого кольору, який вона придбала у ОСОБА_7 за 100 грн, яка, згідно висновку експерта № 1445/СВЕ від 30 вересня є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено ацетильований опій. Маса наркотичного засобу (ацетильованого опію) у рідині об`ємом 0,6 мл. в перерахунку на суху речовину становить 0,0063 г.

Крім цього, відповідно до постанови прокурора Миронівського району Київської області від 11 вересня 2014 року про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі наркотичного засобу у ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_1 та згідно Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18 лютого 1992 року, працівниками Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області було проведено огляд та помічання грошових купюр номіналом по 50 грн. 4 шт. на загальну суму 200 грн. які були вручені покупцю під вигаданим ім`ям ОСОБА_9 .

29 вересня 2014 року біля 19-00 години покупець, під вигаданим ім`ям ОСОБА_9 прибула до стадіону «Колос», що розташований в м. Миронівка Київської області, де за помічені гроші в сумі 200 грн. придбала у ОСОБА_7 одноразовий ін`єкційний шприц ємністю 2,5 мл, який близько на 0,8 мл був заповнений рідиною коричневого кольору, який вона придбала у ОСОБА_10 за 200 грн. яка, згідно висновку експерта № 1444 СВЕ від 30 вересня 2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опієм ацетильованим. Маса наркотичного засобу (опію ацетильованого) у рідині об`ємом 0,8 мл. в перерахунку на суху речовину становить 0,0254 г.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, просить вирок суду першої інстанції скасувати і постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним і призначити покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначене судом обвинуваченому покарання є занадто м`яким. Призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд зазначив обставини, які пом`якшують покарання, а саме дача обвинуваченим правдивих показань про обставини справи та перебування на утриманні малолітньої дитини. У той же час, судом не враховано особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 раніше судимий за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, ніде не працює та не навчається, посередньо характеризується за місцем проживання. За вироком Миронівського районного суду від 13.04.2009 року ОСОБА_7 призначалось покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у той же час останній належних висновків не зробив та вчинив нові злочини.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 307 КК України, є тяжким.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття та надання послідовних показів про обставини вчиненого.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом першої та апеляційної інстанції не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , районний суд врахував те, що він раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину та матір пенсійного віку.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про необхідність застосування положень ст. 69 КК України, та про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства і про необхідність призначення йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Таким чином доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурором щодо м`якості призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0000455, прокурора прокуратури Миронівського району Київської області ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Миронівського районного суду Київської області від 11.11.2014 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Головуючий :
Судді :