154/1108/15-к
1-кп/154/114/15

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000060 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,громадянина України, українця, освіта середня -спеціальна, неодруженого, солдат військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого , у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. ч. 2 ,3 ст. 407 КК Україи,
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 ( по стройовій частині) №76 від 08.04.2014 року солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія електрика 1 зенітно-артилерійського дивізіону .

Згідно наказу командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади АДРЕСА_2 № 39 від 02.05.2014 року військову частину НОМЕР_2 перейменовано та надано їй нове умовне найменування - військова частина польова пошта НОМЕР_4 .

В подальшому наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 ( по стройовій частині ) № 128 від 14.06.2014 року ОСОБА_4 призначено на посаду водія електрика відділення управління зенітного ракетно артилерійського дивізіону.

ОСОБА_4 під час проходження військової служби 07.09.2014 року отримав відпустку строком на 20 календарних днів до 28.09.2014 року .

Однак , по її закінченню він до складу військової частини польова пошта НОМЕР_4 , яка на той час знаходилась в місці постійної дислокації за адресою АДРЕСА_2 не з`явився , а продовжував перебувати вдома за адресою АДРЕСА_1 ,до 25.12.2014 року ,дня прибуття його за викликом до військової прокуратури Луцького гарнізону Західного регіону України .

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 польова пошта № НОМЕР_5 від 29.11.2014 року солдата ОСОБА_4 виключено із списків особового складу частини і з усіх видів забезпечення та з 29 листопада 2014 року направлено до військової частини НОМЕР_1 .

В свою чергу наказом командира військової частини НОМЕР_1 польова пошта від 01.12.2014 року № 20 солдата ОСОБА_4 з 01.12.2014 року зараховано до списків особового складу вказаної частини .

В подальшому на підставі постанови військової прокуратури Луцького гарнізону Західного регіону України від 25.12.2014 року . останній проходив медичне обстеження на встановлення стану придатності в Луцькому військовому госпіталі ( військова частина НОМЕР_6 ) до 13.02.2015 року , за результатами якого , ОСОБА_4 визнано придатним до військової служби з врученням припису про його повернення на військову службу.

Однак , після закінчення обстеження . ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем ( крім строкової служби) упродовж 14.02.-02.03 2015 року продовжував перебувати вдома за адресою АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд. До військової частини НОМЕР_1 , місцем дислокації якої є АДРЕСА_2 , останній повернувся лише 03.03.2015 року.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 та ч. 2 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, а також нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад 10 діб, але не більше одного місяця.

27 березня 2015 року між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000060 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2,3, ст. 407 КК України в повному обсязі.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один ) рік ; за ч.3 ст.407 КК України у виді позбавлені волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим , у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки із звільненням па підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти її про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально- виконавчої системи .

Розглядаючи питання про затвердження угоди, про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюваний ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_4 , цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 27 березня 2015 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати по справі - відсутні.

Керуючись ст.ст.314, 469 , 373, 472, 469, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 27 березня 2015 року між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 та ч. 3 ст. 407 КК України призначивши покарання :

- за ч. 2 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один ) рік;

- за ч. 3 ст. 407 КК України у виді позбавлені волі на строк 2 ( два ) роки.

На підставі ст.70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти її про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально- виконавчої системи.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області в порядку, передбаченому ч.4 ст.394 КПК України .

Головуючий -/-/підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя ОСОБА_1