справа № 732/534/15-к
провадження № 1-кп/732/48/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2015 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 по обвинуваченню за ч.3 ст. 185 КК України
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клочків, Чернігівського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1)вироком Ніжинського районного суду, Чернігівської області від 27.07.2001 року за ст..17, ч.2 ст. 140 КК України (1960 року) до 2-х років позбавлення волі із застосуванням статті 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, зі сплатою штрафу на користь держави в сумі 680 грн;
2)вироком Чернігівського районного суду, Чернігівської області від 21.03.2003 року за ч. 3 ст. 185 КК України (2001 року), ст.. 71 КК України до 4-х років позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , раніше судимий за корисливий злочин проти власності, повторно в 20-тих числах грудня 2014 року у вечірній час за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, з метою вчинення крадіжки, скориставшись частковою відсутністю огорожі проникли до двору будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , де шляхом зриву навісних замків на вхідних дверях проникли до приміщення сараю, звідки таємно викрали ручну борону вартістю 200 гривень, саморобну металеву драбину, довжиною 4 м., вартістю 200 гривень, насос ручний для викачування води з колонки в зборі, вартістю 300 гривень, тачку господарчу двоколісну вартістю 300 гривень, чотири листи заліза оцинкованого розміром 1,5х2 м вартістю 100 гривень за один загальною вартістю 400 гривень, що належить господарці ОСОБА_6 , чим завдано останній матеріальних збитків на загальну суму 1400 гривень.
Наступного дня у вечірній час обвинувачений ОСОБА_4 за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, скориставшись частковою відсутністю огорожі проникли до двору будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , де скориставшись відсутністю замків на дверях, які вони зірвали раніше, повторно проникли до приміщення сараю, звідки викрали два рулони оцинкованої сітки рабиці довжиною по 10 метрів вартістю 300 гривень за один рулон загальною вартістю 600 гривень та 5 труб із нержавіючої сталі довжиною по 6 метрів діаметром по 60 мм вартістю 50 гривень за один метр загальною вартістю 1500 гривень, що належить господарці ОСОБА_6 , чим завдано останній матеріальних збитків на загальну суму 2100 гривень.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому правопорушень визнав. Підтвердив, що правопорушення вчинялись за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження. Підтвердив спосіб проникнення у приміщення, вказавши, що ними був зірваний навісний замок на вхідних дверях.У своїх показаннях суду розповів, що події крадіжки мали місце у грудні 2014 року в різні дні. Перелік викраденого майна: ручну борону, саморобну металеву драбину, насос ручний для викачування води з колонки в зборі, тачку господарчу двоколісну, чотири листи заліза оцинкованого, два рулони оцинкованої сітки рабиці, 5 труб із нержавіючої сталі; і його вартість обвинувачений не оспорює. Вказує, що викрадене продали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прізвищ яких не пам`ятає. Розповів, що все зазначене майно повернуто потерпілій. У скоєному щиро кається, просить суворо його не карати, вказує, що лікується у Протитуберкульозному диспансері.
Потерпіла заявила клопотання про розгляд кримінального провадження у її відсутності, матеріальних претензій до обвинуваченого не має, у призначенні покарання покладається на розсуду суду (а.с. 42).
Дослідивши наведені стороною обвинувачення докази, оцінивши показання обвинуваченого та свідків, вивчивши протоколи слідчих дій і наявні письмові докази приєднані до провадження, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що обвинувачення доведено в установленому законом порядку.
За показаннями свідка ОСОБА_9 встановлено, що ОСОБА_4 разом із своєю колишньою співмешканкою принесли свідку в кінці грудня 2014 року в її господарство 4 листи оцинкованого заліза, ручний насос, які свідок погодилась у них придбати. Пізніше від працівників міліції свідок ОСОБА_9 дізналась, що ці речі крадені і вони були повернуті господарці. Також свідок повідомила, що ОСОБА_4 і її співмешканка приносили їй металеву драбину, борону та господарську тачку, яку пізніше вона продала ОСОБА_10 .
З протоколу огляду місця події від 27.01.2015 року (а.с. 59-60) встановлено, що о 18-тій годині 10 хвилин у господарстві ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_3 , з дозволу господарки було проведено огляд і встановлено місце знаходження 4 листів оцинкованого заліза і ручного насосу, що були вилучені та визнані речовими доказами, так як підпадали під ознаки тих предметів, які були викрадені з господарства ОСОБА_6 .
З протоколу огляду місця події від 27.01.2015 року (а.с.57-58) встановлено, що о 17-тій годині 40 хвилин у господарстві, що належить ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 з дозволу господаря було проведено огляд і встановлено місце знаходження 2 рулонів сітки рабиці та 5 труб із нержавіючої сталі, що були вилучені та визнані речовими доказами, так як підпадали під ознаки тих предметів, які були викрадені з господарства ОСОБА_6 .
З протоколу огляду місця події від 29.01.2015 року (а.с.61-63) встановлено, що о 10-тій годині 40 хвилин у господарстві, що належить ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_5 з дозволу господаря було проведено огляд і встановлено місце знаходження борони і драбини, що були вилучені та визнані речовими доказами, так як підпадали під ознаки тих предметів, які були викрадені з господарства ОСОБА_6 .
Перелік вилучених речей, вказаних у протоколі огляду предметів від 29.01.2015 року (а.с.64-67) обвинувачений ОСОБА_4 підтверджує як такі, що ним були викрадені та в подальшому збуті. Ринкову вартість таких предметів, що вказана в довідці Городнянського райкоопзаготпром обвинувачений ОСОБА_4 також не оспорює. Вказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, їх доля вирішена у виділеному кримінальному провадженні згідно вироку Городнянського районного суду від 07.04.2015 року.
З протоколу огляду місця події від 27.01.2015 року (а.с. 47-55) встановлена обстановка за місцем вчинення злочину, зокрема відсутність частини паркану у господарстві ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . А також встановлені характерні сліди, що свідчать про проникнення до приміщення сараю. Так, за даними, відображеними у протоколі огляду від 27.01.2015 року у господарстві ОСОБА_6 встановлено, що сарай має двері одностворчаті, які обладнані прибоєм та планкою для навісного замка. На момент огляду двері відкриті, замок відсутній, дужка прибою з дверної скоби зірвана та висить на планці для замка. У приміщенні сараю мається пусте місце, де, як вказувала господарка вона зберігала ручну борону, саморобну металеву драбину, насос ручний для викачування води з колонки в зборі, тачку господарчу двоколісну, чотири листи заліза оцинкованого, два рулони оцинкованої сітки рабиці, 5 труб із нержавіючої сталі.
Таким чином, характерні ознаки зриву дужки прибою з дверної скоби та її знаходження на планці для замка, підтверджують спосіб потрапляння винного у приміщення сараю, і такий спосіб підтвердив обвинувачений у суді.
Свідок ОСОБА_12 (співмешканка обвинуваченого) у судовому засіданні вказувала, що кожен випадок крадіжки, про який йдеться в обвинувальному висновку, мав свою мету, першого разу вони з ОСОБА_4 планували викрасти майно ОСОБА_6 , щоб придбати продукти харчування, а наступного разу нова крадіжка ними була вчинена спонтанно і мету визначили як покриття боргу. Перше і друге діяння не охоплювалось єдиним злочинним наміром. Майно, яке викрадали другого разу, першого разу на місці злочину не бачили.
Згідно вироку Городнянського районного суду Чернігівської області від 07.04.2015 року (а.с. 73-75) у виділеному кримінальному провадженні ОСОБА_12 визнана винною за ч. 3 ст. 185 КК України за діяння, вказані в обвинувальному висновку від 19.02.2015 року, із призначенням покарання.
Таким чином, крім двох кваліфікуючих ознак злочину, таких як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб і поєднаного з проникненням у приміщення, на які вказував захисник, знайшла своє підтвердження і повторність як кваліфікуюча ознака вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень

Зокрема, останні в часі вироки відносно ОСОБА_4 це вироки Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28.09.2006 року та від 17.01.2011 року (а.с. 86-92) . Судимість за ними погашена в силу п.1, п.6 ч. 1 статті 89 КК України, але такі вироки перервали перебіг строку погашення судимості за вироками про корисливі злочини, вказаними в установчій частині цього вироку.
У відповідності до положення ч. 5 ст. 90 КК України, якщо особа, що відбула покарання до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного і додаткового) за останній злочин. Фактичне відбуття покарання за останній злочин пов`язується із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку згідно ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30.01.2013 року. Тому ОСОБА_4 мав непогашену судимість за корисливий злочин на момент вчинення правопорушення у грудні 2014 року, коли від його протиправних діянь потерпіла ОСОБА_6 . Вказане узгоджується із пунктом 1 примітки до статті 185 КК України, крім того доведено два окремі випадки посягань на власність потерпілої.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, в тому числі вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, особу винного, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, освіту, характеристику за місцем проживання. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд вважає за необхідне визнати щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
З огляду на вказане, покарання ОСОБА_4 слід призначити у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Мінімальний його строк суд визнає достатнім.
Зважаючи на позицію потерпілої, якій у ході досудового розслідування повернуто викрадені предмети і яка не наполягала на реальній мірі покарання для обвинуваченого (а.с.42), суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_4 положення статті 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в один рік.
Судом враховується, що згідно положення статті 76 КК України, обов`язки у разі звільнення засудженого з випробуванням покладаються на засудженого на вибір суду. З урахуванням того, що ОСОБА_4 проходить стаціонарне лікування у терапевтичному відділенні Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер» з діагнозом: «дисемінований туберкульоз легень у фазі розпаду» і подальший курс лікування становить близько шести місяців, суд вважає, що покладення на нього обов`язку періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції, ускладнене для нього забороною відвідувати громадські місця за станом здоров`я з метою непоширення захворювання. А тому суд дійшов висновку, що з урахуванням особи винного, на нього слід покласти обов`язки, визначені у п.п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України, що є достатнім для контролю за його поведінкою.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів у виділеному кримінальному провадженні вирішено згідно вироку Городнянського районного суду від 07.04.2015 року.Процесуальні витрати відсутні.
Строк раніше обраного запобіжного заходу закінчився і, зважаючи на те, що ОСОБА_4 продовжує стаціонарне лікування в Комунальному лікувально-профілактичному закладі «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», суд підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком три роки.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік
не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, визначені пп.2,3 ч.1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції і повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання .

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, направити потерпілій.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Городнянський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1