Кримінальне провадження №1-кп/760/69/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

представників

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

провівши в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002269 по обвинуваченню ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, з реєстром матеріалів досудового розслідування.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілі і представники вважають за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений і захисник, вказуючи на недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування, просили повернути обвинувальний акт прокурору.

Заслухавши сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню з наступних підстав.

У відповідності до п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

П. 5) ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт повинен містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, наведені вимоги кримінального процесуального закону прокурором не дотримані.

Так, у відповідності до диспозиції ст. 289 КК України заволодіння транспортним засобом винною особою повинно бути саме незаконним, тобто винна особа повинна вчинити умисні дії з протиправного вилучення транспортного засобу у власника або користувача всупереч їх волі.

Разом з тим, слідчий, викладаючи в обвинувальному акті фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, вказує, з чим погоджується і прокурор, що « ОСОБА_13 в період часу з серпня 2013 року по березень 2014 року шляхом обману заволодівав транспортними засобами громадян.»

При цьому, по тексту обвинувачення слідчий зазначає, що ОСОБА_13 заволодівав транспортними засобами потерпілих шляхом шахрайства, тобто в результаті введення потерпілих в оману, внаслідок чого, потерпілі добровільно передавали обвинуваченому транспортні засоби у користування, вважаючи таку передачу вигідною для себе.

Таким чином, аналізуючи викладені в обвинувальному акті наведені вище фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, суд приходить висновку, що вони істотно суперечать правовій кваліфікації дій ОСОБА_13 за статтею КК України.

При цьому, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 289 КК України, є закінченим з моменту вилучення винною особою транспортного засобу, що полягає у здійснення дій з запуску двигуна або переміщення транспортного засобу іншим чином (буксир, за допомогою іншого транспортного засобу, тощо), тобто з моменту початку руху транспортного засобу або встановлення контролю над транспортним засобом, який рухається.

У відповідності до п. 1) ч. 1 ст. 91 КПК України обставинами, які підлягають доказуванню є подія кримінального правопорушення (в тому числі, час і місце вчинення.)

Вказані вимоги кримінального процесуального закону прокурором не дотримані, оскільки в обвинувальному акті відсутні відомості про час і місця заволодіння ОСОБА_13 транспортними засобами потерпілих, тобто момент закінчення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України.

На переконання суду, відсутність в обвинувальному акті відомостей про місця заволодіння ОСОБА_13 транспортними засобами потерпілих, позбавляє суд можливості встановити місце закінчення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке є тяжчим, ніж кримінальне правопорушення, передбачене ст. 358 КК України, що, в свою чергу впливає на визначення територіальної підсудності у провадженні

При цьому, суд враховує, що порушення правил територіальної підсудності у кримінальному провадженні є безумовною підставою для скасування судового рішення.

За викладеним, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, повернути старшому прокурору відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуюча: