АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11кп/796/1492/2014 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року, відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання.

Суд своє рішення мотивував тим, що на момент опублікування та початку дії Закону України «Про амністію у 2014 році», ОСОБА_6 не мав відповідного правового статусу, що унеможливлювало застосування до нього вимог зазначеного закону станом на 19.04.2014 р. Ухвалення в подальшому вироку щодо особи та призначення їй покарання не наділяє таку особу правом бути звільненою від відбування призначеного покарання лише з огляду на те, що до такої особи під час досудового розслідування та судового розгляду, був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій проситьскасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року, щодо нього та ухвалити нове рішення, яким застосувати до ОСОБА_6 вимоги Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити його від відбування покарання. При цьому зазначає що висновок суду є безпідставним та необґрунтованим, оскільки на підставі ст.ст. 2 та 4 Закону України «Про амністію у 2014 році» він є суб`єктом амністії та до нього підлягають застосування вимоги зазначених статей закону. Разом з тим зазначає, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.10.2014 року йому призначено покарання у виді трьох років і одного місяця позбавлення волі та визначено рахувати строк тримання під вартою з 11.07.2012 року, а отже покарання він почав відбувати до набуття чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», а саме до 19.04.2014 року, що підтверджує невідповідність висновків суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, посилаючиcь на те, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про незаконність прийнятого судом першої інстанції рішення є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.10.2014 року, ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.185, ч.1 ст. 309, 70 КК України на 3 роки і 1 місяць позбавлення волі.

07 листопада 2014 року засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до засудженого ст.ст. 2, 4 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення останнього від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.10.2014 року, оскільки він фактично відбув строк покарання, у виді позбавлення волі, встановлений цим законом.

Статтями 2 та 4 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено звільнення осіб від відбування покарання у виді позбавлення волі, за умови відбуття ними, на день набрання чинності даним Законом, певних строків покарання.

З матеріалів справи вбачається, що вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 27.10.2014 року, щодо ОСОБА_6 , як на час розгляду його клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі ст. ст. 2, 4 Закону України «Про амністію у 2014 році» в суді першої інстанції, так і на час апеляційного розгляду даної справи не набрав законної сили.

Оскільки вирок суду не набрав законної сили, а положення ст. ст. 2 та 4 даного закону застосовуються до осіб, які відбувають покарання, тому на даній стадій судом не може бути вирішено клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі ст. ст. 2 та 4 Закону України «Про амністію у 2014 році».

За таких обставин, підстав для скасування ухвали суду і постановлення своєї ухвали, як про це йдеться в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12.11.2014 року без змін.
С У Д Д І:

______________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4