Святошинський районний суд м. Києва
ун. № 759/4989/15-к
пр. № 1-кп/759/363/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002247 по обвинуваченою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Канів Черкаської обл., українки, громадянки України, номер катки фізичної особи платника податків невідомий, яка здобула середню освіту, не працює, не заміжня, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

- 06.12.1999 Радянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 140; ч. 2 ст. 140; ч. 2 ст. 81; ч. 4 ст. 81; ст.ст. 17, 42 КК України в редакції 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна;

- 24.11.2003 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185; ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 03.10.2008 Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 4 місяці;

- 31.10.2011 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185; ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 19.03.2015 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн 00 коп., -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 , інші учасники кримінального провадження: потерпіла ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 13.03.2014 приблизно о 15 год. 00 хв., знаходячись у приміщенні магазину «Вишукана Річ», гіпермаркету «VMB», який розташований за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 136, з метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на повторне заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь та незаконного особистого збагачення, шляхом вільного доступу, поклала до поліетиленового пакету, з яким прийшла, чуже майно, а саме: 2 сукні, загальною вартістю 3100 грн 00 коп.

Після цього, маючи намір повторно викрасти вказане чуже майно, обвинувачена ОСОБА_4 довести кримінальне правопорушення до кінця, а саме: винести викрадене майно не розрахувавшись на касі та розпорядитися ним на власний розсуд, не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена ОСОБА_7 , яка є власником вказаного магазину, разом з товаром, яке намагалась викрасти.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася, підтвердила обставини вчинення нею кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення та показала, що 13.03.2014 приблизно о 15 год. 00 хв. вона зайшла до магазину «Вишукана Річ», що по пр. Перемоги, 136 в м. Києві. Перебуваючи в приміщенні магазину, вона взяла 2 сукні, які поклала в поліетиленовий пакет, який взяла з собою до магазину, після чого вона направилася до виходу. Однак, при виході була зупинена жінкою, як потім вона дізналася, це була власниця магазину ОСОБА_7 . Чому намагалася вчинити крадіжку вона пояснити не може.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження прокурор, захисник та потерпіла, не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують її особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй складу кримінального правопорушення доведена повністю, а тому її дії кваліфікує за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст.ст. 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; обставину, яка пом`якшує її покарання, та відсутність обставин, які обтяжують її покарання; дані про особу обвинуваченої, а саме: те, що вона не заміжня, не працює, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується посередньо, згідно з характеристикою від 31.05.2013, затвердженою начальником Збаразької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області ОСОБА_8 , стає на шлях виправлення, за даними облікової документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак, перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 1999 року, також знаходиться на диспансерному обліку у Київському міському центрі з 2007 року, раніше неодноразово судима за корисливі злочини, вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України в межах санкції даної частини ст. 185 КК України.

Разом з тим, враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть її виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.03.2015ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн 00 коп.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 72 КК України покарання, призначене ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.03.2015, слід виконувати самостійно.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_6 та самої обвинуваченої ОСОБА_4 про те, що вона вчинила дане кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, оскільки такі доводи, окрім показань обвинуваченої ОСОБА_4 , жодним чином документально не підтверджені.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не пред`являвся. Процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373, 374, 376, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України покарання, призначене ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.03.2015, виконувати самостійно.

Речові докази по справі:

- сукні в кількості 2 штуки, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , власнику магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , - залишити у належного володільця;

- відеозапис, на якому зафіксовано вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 та який приєднаний до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання час перебування її під вартою з 19.11.2014 до 17.01.2015 включно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1