Справа №1-237-07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2007 року Обухівський
районний суд

Київської області в складі:

головуючого - судді
Ковальова Ю.О.

при секретарі Письменній Ю.В.

за участю прокурора
Горбаренко Ю.Г.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Обухові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, народився у АДРЕСА_1, громадянин України, з професійно-технічною
освітою, неодружений, офіційно не працює, військовозобов"язаний, проживає
в АДРЕСА_2, судимий 15 травня 2001 року Фастівським районним судом Київської
області за ст. 81 ч.3 КК України 1960
року до трьох років і шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, умовно-достроково звільнений 24 жовтня 2003
року на невідбуту частину покарання, тривалістю три місяці і шість днів,

за ст. 289 ч.2 КК України,

встановив:

18 серпня 2007 року,
близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_1, скориставшись ключами, залишеними у замку запалення, повторно
незаконно заволодів автомобілем ОСОБА_2
марки "ЗАЗ-11028", державний НОМЕР_1, вартістю 8433 грн.50
коп., який знаходився біля будівельного майданчика поАДРЕСА_3

Свою вину в цьому ОСОБА_1.
як на досудовому слідстві, так і в суді повністю визнав. По суті обвинувачення
та його наслідків пояснив суду, що інколи раніше користуючись згаданим
автомобілем з відома потерпілого, вдень 18 серпня ц.р. він дійсно бездозвільно
скористався цим транспортним засобом для поїздки у власних справах.Завів
автомобіль, користуючись залишеними в замку запалювання ключами.По дорозі
допустив зіткнення з іншим автомобілем, пошкодивши транспортні засоби.Завдану
цим потерпілому шкоду, в подальшому відшкодував.

При такому визнанні
обвинувачення ОСОБА_1. клопотав про обмеження дослідження доказів по справі
лише його допитом.

Тому, допитавши підсудного
і заслухавши потерпілого щодо міри покарання та дослідивши необхідні для постановления
вироку матеріали справи, а також впевнившись у
правильності розуміння підсудним суті обвинувачення і правових наслідків
задоволення його клопотання та в добровільності й істинності його зізнання, суд
вважав недоцільним дослідження всіх інших доказів по справі стосовно
вищевикладених та неоспорюваних фактичних обставин і наслідків скоєного.

При цьому, встановивши, що
підсудний повторно незаконно заволодів транспортним засобом, суд вважає наявну кваліфікацію його дій за
ч.2 ст. 289 КК України правильною.

Обираючи за такої
кваліфікації дій міру покарання, суд зважає на ступінь тяжкості скоєного та,
враховуючи відсутність обтяжуючих обставин і такі обставини, що
пом"якшують винність, як визнання підсудним своєї винихприяння цим
розкриттю злочину, дієве розкаяння підсудного, який відшкодував шкоду від
злочину, у зв"язку з чим потерпілий не заявив у справі цивільного позову
та засвідчив у суді відсутність матеріальних претензій до підсудного і просив
не позбавляти його волі, а також з огляду на позитивну характеристику
підсудного за місцем проживання, знаходить вірним призначення основного
покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах мінімальної санкції
кваліфікуючого закону і з застосуванням
ст. ст. 75, 76 КК України, тобто
зі звільненням підсудного від реального відбування такого покарання з
випробуванням протягом певного іспитового строку та під певні обов"язки,
що в силу дії ст. 77 КК України виключає
і застосування додаткового покарання у вигляді альтернативно передбаченої
санкцією кваліфікуючої норми кримінального закону конфіскації майна.

Саме таке покарання вважається судом в даному разі
співрозмірним скоєному, його наслідкам та особі винного і необхідним та
достатнім для його виправлення і для попередження рецидиву нових злочинів.

Судові витрати по справі
покладатимуться на підсудного.

Доля речового доказу по
справі вирішуватиметься судом за його правовою належністю.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у
злочині, передбаченому ст. 289 ч.2 КК
України, та призначити покарання - п"ять років позбавлення волі без
конфіскації майна.

На підставі ст. 75
КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з
випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового
злочину та виконає покладені на нього обов"язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов"язати
засудженого повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання та періодично з'являтись в ті ж органи для реєстрації.

Запобіжним заходом засудженому до набрання вироком
законної сили залишити обраний -підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1. на
користь ГУ
МВС України в Київській області 185 грн.23 коп. у
відшкодування судових витрат на експертизи.

Речовий доказ: транспортний
засіб, що у потерпілого, залишити йому за належністю.

Вирок може б)ти оскаржено в
апеляційному порядку протягом 15 діб після проголошення.