Справа №591/9374/13-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/141/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в заді суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 08 січня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 , який порушує питання про скасування вироку Зарічного районного суду м. Суми від 08 січня 2015 року та ухвалення нового виправдувального вироку.

За судовим рішенням ОСОБА_8 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України, з призначенням покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди розміром 642 грн., та моральної шкоди суму розміром 3000 грн.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 вважає, що належних та допустимих доказів того, що він вчинив кримінальне правопорушення немає, а все обвинувачення ґрунтується на припущеннях. Зазначає, що показання потерпілої ОСОБА_7 майже повністю протирічать показам інших свідків, а особа, яка підтвердила факт вчинення правопорушення, свідок ОСОБА_10 , є матір`ю ОСОБА_7 і у нього склалися неприязні стосунки з нею, тому дані показання не можуть прийматися до уваги. Також, під сумнів ставляться показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та не прийнято до уваги показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . Вважає, що тілесні ушкодження у ОСОБА_7 могли утворитися внаслідок падіння її на дерев`яний піддон та невідомо чи були вони до початку конфлікту у потерпілої з ним. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий виправдувальний вирок.

За рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 січня 2015 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 31.07.2013 р. приблизно о 16-00 годині знаходячись біля свого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку з ОСОБА_7 , яка переросла в бійку. Затягнувши потерпілу у двір свого будинку ОСОБА_8 наніс їй удари руками та ногами по обличчю і тулубу, та за допомогою металевого прута, один удар по гомілці лівої ноги, в результаті чого ОСОБА_7 втратила свідомість.

Дії ОСОБА_8 суд першої інстанції кваліфікував за ч.1 ст.125 КК України, як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , і його адвоката ОСОБА_9 , які повністю підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , потерпілу ОСОБА_7 ,, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу обвинуваченого такою, що задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно ст.477 КПК України злочин, передбачений ч.1 ст.125 КПК України відноситься до правопорушення, провадження яких проводиться у формі приватного обвинувачення, лише на підставі заяви потерпілого.

Згідно ст.478 КПК України потерпілий має право подати до слідчого, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення, протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення, що і мало місце в даному кримінальному провадженні.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005401 від 01.08.2013 р. (а.с.1-2) внесені матеріали за фактом вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.

Що стосується тверджень обвинуваченого ОСОБА_8 , що докази вчинення ним кримінального правопорушення ґрунтуються на припущеннях, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадження доказам була дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Так, будучи допитаною в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 31.07.2013 р. приблизно о 16-00 годині йшла біля оселі ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , побачивши її, обвинувачений ОСОБА_8 почав робити їй зауваження з приводу чому вона тут ходить, потім вчинив з нею словесну сварку, яка переросла в бійку, на її крик у подвір`я прибігла її мати, яку ОСОБА_8 разом з нею затягнув до себе у двір. Після чого, почав ОСОБА_7 наносити удари руками та ногами по обличчю і тулубу та за допомогою металевого прута, один удар по гомілці лівої ноги, в результаті чого вона втратила свідомість і прийшла до свідомості в кареті швидкої медичної допомоги.

З показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що почувши крики своєї дочки, вона вибігла на вулицю і побачила як ОСОБА_8 силою тягне її дочку ОСОБА_7 до себе в двір, вона почала її обороняти, однак сили були нерівні і ОСОБА_8 силою затягнув їх обох до себе у двір, де замкнувши двері на замок, почав бити ОСОБА_7 , вони намагались втекти, однак це їм не вдалось. Наостанок ОСОБА_8 вдарив її дочку металевим прутом по нозі і вона знепритомніла. Після цього, ОСОБА_8 почав комусь телефонувати, а вона скориставшись цим перелізла через паркан і викликала працівників міліції, після госпіталізації її дочка тривалий час лікувалась.

Свідок ОСОБА_11 , суду пояснила, що бачила як ОСОБА_7 поверталась до себе додому, йшовши повз двір ОСОБА_8 у них виник словесний конфлікт, який потім переріс у бійку, в ході якої ОСОБА_8 затягнув ОСОБА_7 і її матір, яка намагалась боронити дочку, до себе в двір. З двору вона чула як сім`я ОСОБА_15 кликала на допомогу, потім були викликані працівники міліції і лікарі, в результаті конфлікту потерпіла ОСОБА_7 була госпіталізована.

Зі слів свідка ОСОБА_12 вбачається, що вона спостерігала з двору свого будинку на конфлікт який мав місце між ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , подробиці конфлікту вона не бачила, однак чула як мати ОСОБА_7 і сама ОСОБА_7 кликали на допомогу, через деякий час були викликані працівники міліції і бригада швидкої медичної допомоги яка забрала потерпілу ОСОБА_7 в лікарню.

Крім цього, ці обставини підтверджуються також іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме висновком судово-медичної експертизи № 1678 від 10.10.2013 р. (а.с.188), яким визначено ступінь тяжкості завданих ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які відносяться до легких; протоколами слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_7 (а.с.192-202), яка в деталях продемонструвала як ОСОБА_8 наносив їй тілесні ушкодження, та свідків ОСОБА_10 (а.с.213-219), ОСОБА_11 (а.с.203-207) і ОСОБА_16 (а.с.208-212).

Будь-яких підстав не довіряти вказаним вище і наведеним у вироку доказам колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також є логічними за своєю суттю та об`єктивно узгоджуються між собою, у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім цього, свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що на прохання ОСОБА_8 , який йому зателефонував 31.07.2013 р. близько 16-00 чи 16-30 години, приїхав до місця його мешкання, щоб знайти телефон, а також ланцюжок. Через деякий час приїхали працівники міліції, разом з ними він зайшов на подвір`я ОСОБА_8 , де побачив самого обвинуваченого, у якого був порваний одяг, а також ОСОБА_7 , яка лежала у дворі, пізніше приїхала швидка медична допомога і він особисто допомагав її госпіталізувати.

Зі слів свідка ОСОБА_14 вбачається, що його дійсно викликали на конфлікт між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , саму потерпілу він не застав, так як вона була госпіталізована, однак відбирав пояснення свідків і передав матеріали до слідчого відділу СМВ на вулицю Першотравневу м. Суми, рішення за результатами конфлікту йому не відомі.

Тому, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що судом не враховано покази свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 є необгрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються зазначеними вище доказами.

Що стосується тверджень обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що тілесні ушкодження у ОСОБА_7 могли утворитися внаслідок падіння її на дерев`яний піддон та невідомо чи були вони до початку конфлікту у потерпілої з ним, колегія суддів розцінює як спосіб захисту та уникнення від відповідальності, оскільки всі докази, зібрані по даному кримінальному провадженні є належними і допустимими, зібрані відповідно до вимог КПК України, підстав не довіряти яким у суду не має.

Що стосується призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , то суд першої інстанції повністю дотримався вимог ст.65 КК України, належним чином урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Приймаючи до уваги всі обставини, думку потерпілої, суд дійшов правильного висновку, що обрана обвинуваченому ОСОБА_8 міра покарання у виді громадських робіт буде необхідною і достатньою для його виправлення і попередження ним нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування судом вироку і ухвалення виправдувального вироку та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 404, 405,407,418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 08 січня 2015 року відносно ОСОБА_8 засудженого за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4