Провадження № 11-кп/792/449/15
Справа № 675/771/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.07.2015 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

оператора ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника ІВК №31 ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Ізяславського районного суду від 05 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою у задоволенні подання начальника Ізяславської виправної колонії №31 та спостережної комісії при Ізяславській райдержадміністрації про заміну засудженому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбутої частини покарання більш м`яким - громадськими роботами відмовлено.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 11.05.2010 ОСОБА_9 було засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 09.07.2013 ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 11.05.2010 йому остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20.06.2014, на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014, невідбуту частину покарання, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва, станом на 19.04.2014 скорочено наполовину.

Початок строку: 09.07.2013.

Кінець строку: 14.12.2015.

15 травня 2015 року до Ізяславського районного суду надійшло подання начальника Ізяславської виправної колонії №31 та спостережної комісії при Ізяславській райдержадміністрації про заміну засудженому ОСОБА_9 невідбутої частини покарання більш м`яким - громадськими роботами.

Відмовляючи в задоволенні подання суд виходив з того, що ОСОБА_9 , який засуджений за тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, в період з липня 2013 року по 21 жовтня 2014 року характеризувався лише задовільно, допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, за що йому оголошувалася догана та його було поміщено в ДІЗО на 10 діб, і тільки в період, який межує з 1/2 частини строку відбуття покарання, який настав лише після застосування амністії, почав намагатися змінювати свою поведінку. За таких обставин суд дійшов висновку, що наведені у клопотанні дані про зразкову поведінку і сумлінне ставлення до роботи є передчасними, а тому підстави для заміни покарання на більш м`яке відсутні.

За змістом апеляційної скарги засуджений просить у ній ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким громадськими роботами як такому, що став на шлях виправлення. В обґрунтування скарги зазначає, що він дійсно за час відбування покарання допустив два порушення режиму утримання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, в чому розкаявся та після проведених з ним бесід вирішив більше порушень не допускати щоб довести своє виправлення. Стверджує, що сумлінно ставився до виконання доручених йому робіт по благоустрою колонії, проявляв ініціативу, за що відповідно, тричі заохочувався адміністрацією установи. Уважає, що цим він довів, що став на шлях виправлення. Заявляє, що готовий громадськими роботами на благо України довести своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, представника ВК, який уважає, що ОСОБА_9 став на шлях виправлення, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, за умови відбуття певної частини строку покарання за злочин відповідної тяжкості, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За змістом вказаної статті положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання свідчать про успішність процесу виправлення, та, що цей процес досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним, і подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш м`якого виду покарання.

Проте за матеріалами особової справи ОСОБА_9 судом першої інстанції встановлено, що за час відбування покарання до 21.10.2014, у тому числі й після зменшення йому строку покарання наполовину на підставі акту амністії, засуджений характеризувався як негативно, так і задовільно.

Зокрема, відповідно до його характеристик, до 21.10.2014 він на індивідуальних бесідах був не завжди відвертий, законні вимоги адміністрації виконував під контролем, на заходи виховного характеру реагував незадовільно, заяв про його працевлаштування не подавав, у програмах диференційованого виховного впливу брав малоактивну участь, у намірах стосовно життя після звільнення з місць позбавлення волі остаточно не визначився, позитивних намірів не виказував. І лише після 21.10.2014, маючи право на заміну покарання більш м`яким у зв`язку відбуттям половини строку покарання, почав змінювати свою поведінку і мав заохочення.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав уважати, що засуджений став на шлях виправлення, і відповідно для задоволення подання про заміну покарання більш м`яким.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду ще й тому, що згідно з характеристиками засудженого від 05.08.2014 та 21.10.2014 він на зауваження реагував незадовільно, відповідно до характеристики від 21.10.2014 у ставленні до представників адміністрації колонії допускав нетактовну поведінку, а, як видно з характеристики від 28.04.2015 року, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок потягу не проявляє.

Самі ж по собі три заохочення: 11.11.2014, 10.02.2015 та 14.04.2015 за зразкову поведінку, сумлінне наклеювання шпалер в кабінеті начальника, прийняття активної участі у двох святкових заходах, зокрема й у виставці художньо-прикладної творчості, за наявних у характеристиках суперечливих даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, не можуть бути визнані достатніми для висновку про те, що він став на шлях виправлення.

Отже колегія суддів уважає доводи апелянта необґрунтованими і підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги не убачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 червня 2015 року про відмову в задоволенні подання начальника Ізяславської виправної колонії №31 та спостережної комісії при Ізяславській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - громадськими роботами засудженому ОСОБА_9 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2