АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати апеляційного суду Дніпропетровської області з кримінальних справ в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №70002501 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2014 року,
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Шевченко Близнюківського району Харківської області, громадянин України, проживає АДРЕСА_1 , не судимий, -

засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до 2 місяців арешту.

Стягнуто з нього на користь потерпілої 5000 грн. на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 17.08.2014 року приблизно о 20 годині знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , де між ним та громадянкою ОСОБА_8 , виник конфлікт, в ході якого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_7 , діючи умисно наніс ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оскаржуючи фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення і кваліфікації його дій вважає призначене йому судом покарання занадто суворим, а також розмір стягнутої моральної шкоди занадто великим. Просить вирок суду змінити внаслідок невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і даних про його особу, внаслідок надмірної суворості, пом`якшивши йому покарання. Просить призначити йому покарання у вигляді штрафу, та зменшити до 1360 грн. моральну шкоду. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що раніше не судимий, позитивно характеризується, кримінальне правопорушення скоєне вперше, є пенсіонером та інвалідом третьої групи, а суд призначив покарання у вигляді арешту належним чином не вмотивувавши прийняте рішення. Вважає також, що суд безпідставно задовольнив у повному обсязі цивільний позов, у якому моральна шкода належним чином не обґрунтована.

Потерпіла ОСОБА_8 подала апеляційному суду заяву в якій відмовляється від обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України та просить апеляційний суд скасувати вирок місцевого суду і закрити провадження відносно нього.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора яка не підтримала апеляцію і просила її залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи і зіставивши із наявними матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та на кваліфікацію його дій перевіркою матеріалів кримінального провадження не виявлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченої, колегії суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також, слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначене не в повній відповідності до вимог вказаного закону.

З вироку вбачається, що суд першої інстанції, при визначенні виду та розміру покарання виходив із ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, працює. Наявність обставини яка пом`якшує покарання відшкодування завданих матеріальних збитків та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

На переконання колегії суддів місцевий суд не достатньо мотивував призначення покарання у виді арешту, оскільки обвинувачений є пенсіонером та інвалідом третьої групи, та вищевикладені обставини, а тому обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

Підстав для задоволення апеляції обвинуваченого в частині зменшення до 1360 грн. моральної шкоди, колегія суддів також не встановила, оскільки суд першої інстанції розглянув цивільний позов потерпілої у відповідності до норм КПК України і врахував характер та обсяг страждань, яких зазнала потерпіла, наявні докази, обставини кримінального провадження, доводи сторін і виходив із засад розумності, виваженості і справедливості.

Колегія суддів дійшла висновку, що заява потерпілої ОСОБА_8 , подана нею до апеляційного суду про відмову від обвинувачення та про закриття кримінального провадження задоволенню не підлягає, оскільки примирення обвинуваченого з потерпілим можливе лише до видалення суду до нарадчої кімнати для постановлення рішення у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 414 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2014 року, змінити, пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України до 1000(однієї тисячі) гривень, а в решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4