Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2068/13-к
номер провадження 1-кс/695/124/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2013 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд, Черкаської області в складі:

слідчого судді Орла С.І.

при секретарі Біліченко С.В.

з участю

прокурора Жук І.В.

слідчого Харіної І.В.

підозрюваного ОСОБА_1

захисника-адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області погоджене з Золотоніським міжрайонним прокурором відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого сторожем в Вознесенській ЗОШ, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

про застосування запобіжного заходу особистого зобовязання, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_3 звернулася до суду, з погодженим із Золотоніським міжрайонним прокурором, клопотанням про застосування запобіжного заходу - особистого зобовязання.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Золотоніського МРВ УМВС України в Черкаській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 29.03.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Вказує на те, що ОСОБА_1 згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 березня 2006 року, на підставі якого видано виконавчий лист № 2- 327/2006 від 17.03.06 року, був зобовязаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в твердій грошовій сумі в розмірі 100,00 грн. щомісячно, починаючи з 17.03.2006 року і до зміни матеріального становища платника аліментів. Однак ОСОБА_1 протягом червня, липня, жовтня 2006 року, січня-грудня 2007 року, січня- грудня 2008 року, січня-грудня 2009 року, січня-грудня 2010 року, січня-грудня 2011 року, січня-серпня 2012 року будучи працездатним, злісно ухилявся від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, матеріальної допомоги дитині не надавав, діючи з метою ухилення від сплати аліментів умисно не повідомив державного виконавця відділу державної виконавчої служби Золотоніського МРУЮ про своє офіційне працевлаштування з метою уникнення звернення стягнення на заробіток, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 вересня 2012 року у сумі 7100,00 грн., що в понад 11 разів перевищує сукупну суму виплат за 6 місяців.

03.06.2013 року ОСОБА_1 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Підставою внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, підозрюваний на протязі 3-х років ухилявся від примусових процедур відносно нього, тобто не повідомив державного виконавця ВДВС Золотоніського МРУЮ про своє офіційне працевлаштування з метою уникнення звернення стягнення на заробіток, що призвело до виникнення заборгованості. Дана підстава вказана в письмовому клопотанні.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання.

Також в судовому засіданні прокурором вказувалося на те, що метою подання є запобігання спробі підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, також просила врахувати ту обставину, що підозрюваний на протязі 3-х років ухилявся від примусових процедур відносно нього які застосовувалися ВДВС Золотоніського МРУЮ

Підозрюваний ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні подання, оскільки від слідства не переховується і всіляко сприяє слідству. Також зазначав, що дійсно має заборгованість по аліментам, однак від ВДВС Золотоніського МРУЮ повідомлень про наявність заборгованості не отримував. Після рішення суду про стягнення аліментів він вислав поштовим переказом кошти в сумі 300 грн., однак колишня дружина відмовилася від їх отримання, а тому кошти повернулися назад.

Захисник ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні подання, оскільки підозрюваний ОСОБА_1 від слідства не переховується і всіляко сприяє слідству, тому відсутні будь-які ризики і обставини визначені ст. 177, 178 КПК України.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув'язнення.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов'язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров'я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв'язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобовязаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Враховуючи викладене, суд вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового слідства, оскільки як встановлено в судовому засіданні підозрюваний зявляється на всі вимоги слідчого, дає добровільно пояснення по справі, позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не судимий, має сталі соціальні звязки.

За вказаних обставин суд вважає, що подання не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 205, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ УМВС України в Черкаській області Харіної І.В., погодженого з прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання відносно підозрюваного ОСОБА_1, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України відмовити .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом пяти діб.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_7

Копію цієї ухвали мені вручено 04.06.2013 року _______год. _______хв.

Одночасно роз'яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний ОСОБА_8