УХВАЛА

іменем України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів:при секретаріОСОБА_2., ОСОБА_3.,ОСОБА_4.,
за участю прокуроразасудженого ОСОБА_5., ОСОБА_6,
розглянувши в режимі відеоконференції у судовому засіданні в м. Києві 3 березня 2015 року кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, судимого, останній раз 25 липня 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України - звільнений від покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

встановила:

У касаційній скарзі з доповненнями засуджений порушує питання про зміну вироку апеляційного суду та пом'якшення йому покарання.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого строку покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2012 року, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Зазначеним вироком стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.

Згідно вироку ОСОБА_6 30 травня 2014 року, приблизно о 20 год. 25 хв., знаходячись біля будинку АДРЕСА_1, умисно, з метою залякування, наніс ОСОБА_8 не менш як 4-5 ударів кулаком правої руки в область обличчя та голови, від яких остання впала на землю та втратила свідомість, після чого ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 жовтня 2014 року вказаний вирок в частині призначеного покарання скасовано. ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 122 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого строку покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2012 року, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишено без зміни.

Обгрунтовуючи прохання про зміну вироку засуджений вказує, що апеляційним судом призначено надмірно суворе покарання без врахування фактичних обставин справи та даних про його особу. Крім того, зазначає про порушення вимог КПК при розгляді його справи.

У письмових запереченнях потерпіла ОСОБА_7 просить залишити вирок апеляційного суду без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого, який підтримав доводи касаційної скарги та просив пом'якшити йому покарання, пояснення прокурора, який не підтримав доводи касаційної скарги та просив вирок суду апеляційної інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація його дій за ч.2 ст.122 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, є законним та обґрунтованим.

Суд першої інстанції справу щодо ОСОБА_6 розглянув у скороченому порядку на підставі ст.349 КПК України, оскільки засуджений та інші учасники судового провадження фактичні обставини вчиненого злочину не оспорювали і проти такого порядку розгляду справи не заперечували.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ст.404 КПК, переглянув вирок щодо ОСОБА_6 в межах апеляційної скарги та частково скасувавши його, на підставі ст. 407 цього Кодексу ухвалив новий вирок.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст.420 КПК, є законним, вмотивованим і обґрунтованим.

Що стосується доводів касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок суворості, то вони є безпідставними, оскільки апеляційний суд, правильно, скасувавши вирок у частині призначеного покарання, ухвалив новий вирок, яким покарання призначив у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України.

Покарання засудженому призначено з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого та всіх інших обставин справи, у тому числі і тих, на які посилається засуджений у касаційній скарзі, а тому підстав для пом'якшення покарання, призначеного за ч.2 ст.122 КК немає.

Також немає підстав і для пом'якшення покарання, призначеного засудженому апеляційним судом за сукупністю вироків, оскільки апеляційний суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_6 новий злочин вчинив протягом іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення і свідчить про підвищену небезпечність особи засудженого для суспільства.

Колегія суддів вважає, що призначене апеляційним судом покарання засудженому відповідає загальним засадам призначення покарань та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав вважати його таким, що не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок суворості немає.

Істотних порушень кримінального процесуального чи неправильного застосування кримінального законів, які тягнуть за собою скасування чи зміну оскарженого судового рішення, під час перевірки матеріалів справи не встановлено, а тому й підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_6 немає.

Керуючись статтями 436, 438 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2