Провадження № 11-кп/780/203/15 Доповідач у 2 інстанції Говоруха
Категорія 4 03.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
3 березня 2015 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України і призначено їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, стягнуто судові витрати та вирішено питання по речовим доказам.

Згідно вироку, 31 серпня 2014 року близько 2 годин 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля входу до магазину « Вілена», що по вул. Некрасова, 84-а в м. Біла Церква на грунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_9 , під час сварки з останньою, маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_2 взяла кухонний ніж і повернувшись до магазину «Вілена» умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, нанесла потерпілій один удар ножем в живіт, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді рани на боковій поверхні живота та ушкодження очеревини зліва. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя.

Не погоджуючись з таким рішенням суду обвинувачена подала апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок суду першої інстанції, яким звільнити її від призначено покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції призначив їй занадто суворе покарання, тому існують підстави для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання. Вказує, що вона раніше не притягувалась до кримінальної чи адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, зайнята суспільно-корисною працею, оскільки працевлаштована на посаду комплектувальника в ТОВ СП « Бегленд», а також має бажання виправитись без ізоляції від суспільства. Крім того, вона щиро розкаюється у вчиненому та активно сприяла слідству, визнавала свою вину, має бажання повністю відшкодувати завдану потерпілій шкоду та почала вже відшкодовувати, про що надає поштову квитанцію. Також зазначає, що хворіє, протягом попередніх років отримала ряд травм, потребує постійного лікування, що фактично на її думку не можливо в місцях позбавлення волі, стан її здоров`я потребує тривалої реабілітації та кваліфікованої медичної допомоги, а міра покарання у виді позбавлення волі унеможливить відновлення функції колінного суглоба та обмежить доступ до кваліфікованого медичного лікування. ОСОБА_7 просить також врахувати її молодий вік, бажання створити сім`ю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, думку обвинуваченої та її захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченій, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду 1-ї інстанції про винність обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України відповідають фактичним обставинам справи, вчинення злочину не заперечується самою обвинуваченою, яка свою вину у скоєнні інкримінованого їй злочину визнала повністю.
Дії ОСОБА_7 судом правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, не оспорюються в поданій апеляційній скарзі, а тому апеляційною інстанцією, яка розглядає справу в межах поданої апеляційної скарги, не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд 1-ї інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до тяжких злочинів, наявність обтяжуючої обставини.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. У зв`язку з цим, колегія суддів з твердженням, що виправлення обвинуваченої можливе лише в місцях позбавлення волі не погоджується, тим більше, що судом переконливих доказів в обґрунтування свого твердження не наведено.

Як вказано у вироку, суд дійшов до висновку, що обвинуваченій необхідно призначити реальну міру покарання виходячи з того, що на думку суду розкаяння винної носить формальний характер.

В суді апеляційної інстанції, як і під час досудового розслідування та розгляду справи обвинувачена повністю визнала себе винною, детально розповідала про всі обставини вчиненого нею злочину, жодним чином не робила спроб ухилитися від відповідальності, просила вибачення у потерпілої, частково відшкодувала заподіяну шкоду і приймає заходи для її відшкодування. Наведене та поведінка обвинуваченої, всупереч твердженню суду, свідчать про щире каяття обвинуваченої і на думку колегії суддів дають підстави для розгляду питання про можливість її звільнення від призначеного покарання з випробуванням.

Як вбачається з матеріалів справи, судом не в повній мірі враховано характеризуючі дані особи обвинуваченої ОСОБА_7 , які дають підстави застосувати при призначенні покарання положення ст.ст. 75 та 76 КК України. Зокрема, ОСОБА_7 , крім зазначеного раніше, зайнята суспільно кориснею працею, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи, вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково відшкодувала суму завданих збитків, має молодий вік та ряд захворювань, які потребують лікування.

Приймає колегія суддів до уваги і конкретні обставини справи, а саме те, що конфлікт виник між двома молодими дівчатами, які між собою давно знайомі, під час словесного конфлікту потерпіла, як вона пояснила в суді апеляційної інстанції, штовхнула обвинувачену, остання від поштовху впала, а потім у відповідь обвинувачена вдарила потерпілу ножем, а також механізм та наслідки спричинення травми в результаті чого потерпілій хоча і були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, однак у виді рани на боковій поверхні живота без пошкодження внутрішніх органів, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя в момент заподіяння.

З врахуванням зазначених обставин, та думки потерпілої, яка є важливою, однак не може бути безумовною підставою для застосування щодо обвинуваченої покарання з відбуванням в місцях позбавлення волі, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування призначеного їй покарання за умови звільнення її від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів -
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Застосувати щодо ОСОБА_7 вимоги ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року покарання із випробуванням та встановивши їй іспитовий строк тривалістю в 3 (три) роки, на підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи про зміну місця проживання та роботи.

В іншій частині вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Головуючий:

Судді: