Справа № 317/1451/15-к
№/п 1-кп/317/191/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000395 від 12.03.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Красноярського краю, Ширінського р-ну, ст. Уюс, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
11.03.2015 року, приблизно о 17 год.30 хв., водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул.. Кірова в смт. Кушугум в напрямку смт. Балабине на території Запорізького району Запорізької області.

В цей час, у зустрічному напрямку рухався автомобіль «DEWOO TICO» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 . В якості пасажира в салоні автомобіля знаходилася ОСОБА_5 .

Під час руху, в кінці підйому, де обгін заборонено, в районі будинку 252 вищевказаної вулиці , водій ОСОБА_7 , не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, для виконання маневру обгону попутного невстановленого автомобілю, змінив напрямок руху вліво, при цьому виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем «DEWOO TICO» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 .

Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 10.1, 14.2, 14.6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких:

-п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-п.14.2 Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;

-п.14.6 Обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Згідно з висновком судової авто технічної експертизи № 169/15 від 08.04.2015 р. в діях водія ОСОБА_7 є невідповідність вимогам п.п. 14.2, 14.6 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок ДТП водій автомобілю «DEWOO TICO» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 та пасажир вказаного автомобілю ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження.

Так, згідно з висновком судово- медичної експертизи № 1446 МД від 28.04.2015 року відкритий фрагментарно-уламковий перелом діафіза лівої стегнової кістки зі зміщенням у ОСОБА_4 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення.

Згідно з висновком судово- медичної експертизи № 1181 МД від 28.04.2015 року забій головного мозку 1 ступеня тімяно-потилочної області , рана в лобовій області ліворуч, наслідком загоєння якої є виявлений при огляді рубець, рани в області надбрівної дуги справа і нижнього краю орбіти, синці в навкологлазничних областях у ОСОБА_5 в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, безпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Скальпована лоскутоподібна рана лобної ділянки зліва, результатом якої є встановлений при огляді рубець, враховуючи морфологічні характеристики, анатомічне розташування, дані медичної документації у ОСОБА_5 з часом стане більш м`яким, зблідне, але не зникне, тобто для максимального згладжування або усунення необхідні спеціальні пластичні операції. Отже вказане пошкодження є незгладимим і відповідно до п.2.1.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за 1995 р. незгладимі тілесні ушкодження особи можуть бути розцінені як тяжкі тілесні ушкодження у разі визнання їх такими, що знівечили обличчя.

Суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України постановив не досліджувати докази відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого і дослідити матеріали кримінального провадження в частині, які характеризують особу обвинуваченого.

Проти такого порядку дослідження доказів не заперечують учасники судового провадження.

Опитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину і пояснив, що 11.03.2015 року, приблизно о 17 год.30 хв., він керуючи автомобілем «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул.. Кірова в смт. Кушугум в напрямку смт. Балабине. Під час руху, в кінці підйому, він почав здійснювати маневр обгону попутного автомобілю не переконавшись, що це буде безпечним, змінив напрямок руху вліво, при цьому виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем «DEWOO TICO» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 .

В скоєному щиро розкаявся.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжких тілесних ушкоджень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, злочин відноситься до категорії необережних, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, частково відшкодував завдану злочином моральну шкоду, повністю визнав заявлені до нього позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У зв`язку з викладеним, враховуючи думку потерпілих, які не наполягають на призначенні суворого покарання, враховуючи вік обвинуваченого, який є учасником бойових дій, офіцером у відставці, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання передбачене санкцією статті, однак з позбавленням права керування транспортними засобами.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є щире каяття, часткове погашення моральної шкоди.

По справі потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов щодо стягнення матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування у розмірі 60549,85грн. та моральної шкоди, яку потерпілий в ході судового розгляду справи зменшив і з урахуванням змін до позову оцінює в 30000 грн., з яких 10000 грн. відшкодовано до розгляду справі в суді. Потерпілою ОСОБА_5 також заявлено цивільний позов щодо стягнення матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування, які вона понесла у розмірі 6774,01 грн. Від відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні відмовилась.

Положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині стягнення матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на лікування підтверджуються повністю наданими суду доказами та визнаються в повному обсязі обвинуваченим, тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд, безумовно, знаходить ґрунтовними ці вимоги, оскільки вони зумовлені глибокими емоційними переживаннями з приводу спричинених пошкоджень ОСОБА_4 , і при вирішенні питання про розмір шкоди, яку належить стягнути, виходить з положень ст. 23 ЦК України, згідно із якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень п. 16 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуюче вищевикладене, суд вважає, що сума яку просить стягнути потерпілий, а саме 20000 грн. з урахуванням сплачених 10000 грн. є розумною та справедливою.

Речові докази автомобіль «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 «ЗАЗ-110307», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 підлягає поверненню ОСОБА_7 , автомобіль «DEWOO TICO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 підлягає поверненню ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 127-129, 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання - у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від основного покарання якщо протягом іспитового строку 1 рік він не вчинить нового злочину.

Запобіжний захід ОСОБА_7 - не обирати.

Речові докази автомобіль «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 «ЗАЗ-110307», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 повернути ОСОБА_7 , автомобіль «DEWOO TICO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 .

Цивільні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 - 60549,85грн. за рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20000 грн. за рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 - 6774,01 грн. за рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1