У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Пивовара В.Ф.,

суддів

Канигіної
Г.В., Мороза М.А.

розглянула
у судовому засіданні 17 січня 2008 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_2. на постановлені щодо ОСОБА_1 судові
рішення.

Вироком Личаківського
районного суду м. Львова від 8 грудня 2006 року

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м.
Львова, згідно ст. 89 КК України не судимого,

засуджено
за ч. 3 ст. 186 КК України на 6 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 357 КК
України на 1 рік обмеження волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів остаточно визначено 6 років
позбавлення волі.

Постановлено стягнути зОСОБА_1 на користь потерпілих ОСОБА_3., ОСОБА_4 25
847 грн. матеріальної та 5 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Львівської області від 10 квітня
2007 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1. визнано винним у тому, що він
9 серпня 2006 року у м. Львові за попередньою змовою з особою, матеріали щодо
якої виділені для додаткової перевірки, відкрито викрав з автомобіля майно
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 вартістю 25 847 грн. та важливі особисті документи:
паспорт громадянина Республіки Польща на ім'я ОСОБА_3 та диплом про вищу
освіту.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 зазначає, що висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи, у справі допущено неповноту досудового та судового слідства.
Стверджує, що винністьОСОБА_1 у вчиненні злочину не доведена, справу
фальсифіковано. Указує, що у справі істотно порушено кримінальний закон,
зокрема затриманому не одразу надався адвокат, порушено таємницю нарадчої
кімнати, оскільки суддя Горецький А.С. залишав нарадчу кімнату при
постановленні вироку. Просить скасувати судові рішення і направити справу на
додаткове розслідування.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи убачається, що висновок суду про
доведеність винуватостіОСОБА_1 у вчиненні зазначених злочинів ґрунтується на
сукупності зібраних у справі доказів і є правильним.

Так, потерпіла ОСОБА_3 показала, що автомобіль
пограбували два хлопці, проте вона добре запам'ятала одного з них, оскільки
звернула на нього увагу, коли він проходив біля автомобіля, та зустрілась з ним
поглядом коли він, відчинивши двері, схопив барсетку батька. У міліції вона
проглянула біля 500 фото й упізнала ОСОБА_1. як одного з грабіжників.

Ці її показання підтвердили потерпілі ОСОБА_4., ОСОБА_5,
свідки ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Зазначені докази узгоджуються між собою й іншими доказами
у справі та об'єктивно підтверджуються протоколами пред'явлення особи для
впізнання, очної ставки, довідкою НБУ та іншими
матеріалами справи.

При цьому суд у вироку належним чином мотивував, чому ці
докази покладено в основу вироку, проте
як показання засудженого та деяких свідків не взято до уваги.

Посилання у касаційній скарзі захисника ОСОБА_2. на однобічність і неповноту досудового та
судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,
були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій, та їм дана
належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 398 КПК України вони перегляду в
касаційному порядку не підлягають. Отже, при розгляді доводів касаційних скарг
колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

За встановлених судом фактичних обставин діїОСОБА_1 за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України кваліфіковано
правильно.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції допущено порушення
кримінально-процесуального закону, були предметом розгляду суду апеляційної
інстанції і не знайшли свого підтвердження.

З матеріалів справи видно, що при допиті у якості підозрюваного ОСОБА_1
було роз'яснено його права, проте він відмовився від дачі показань та підпису
під протоколами. У судовому засіданні засуджений підтвердив, що свідомо не
скористався правом на захист, оскільки вважав, що затриманий помилково.
Наступного дня, після пред'явлення
ОСОБА_1 обвинувачення, йому за його проханням було надано захисника.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням
вимог кримінально-процесуального закону. Усі наведені засудженим та його
захисником в апеляції доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам
касаційної скарги захисника
ОСОБА_2., належним чином перевірено й спростовано.

Вивченням матеріалів справи порушень кримінально-процесуального закону, які
тягнуть скасування постановлених у справі судових рішень, у тому числі ст. 322
КПК України, не виявлено.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України,
врахував тяжкість вчинених ним злочинів, дані про особу засудженого, обставини
справи, які впливають на ступінь його відповідальності, і обрав покарання, яке
є обґрунтованим, необхідним та достатнім для виправленняОСОБА_1 та попередження
нових злочинів.

Отже, передбачені ч. 1
ст. 398 КПК України підстави для призначення справи щодоОСОБА_1 до касаційного розгляду відсутні.

у х в а л и л а :

у
задоволенні касаційної скарги захисника ОСОБА_2. відмовити.

С у д д і :

Пивовар В.Ф. Канигіна Г.В. Мороз М.А.