АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1111/15-к Номер провадження 11-кп/786/534/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від11.01.2015 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_11 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.05.2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_9 засуджений за ч.2 ст.286 КК України на чотири роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Прокурор у апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини справи, а також кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок скасувати посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення. Просить призначити новий розгляд кримінального провадження.

Вказує, що суд, у порушення вимог ст. ст. 7, 23, 325 КПК України провів судовий розгляд без безпосередньої участі потерпілого у кримінальному провадженні, не з`ясувавши чи реально відшкодовані збитки завдані кримінальним правопорушенням, не вислухавши його думку щодо міри покарання обвинуваченому.

Крім того, зазначає, що з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення внаслідок якого загинула особа, судом безпідставно не обрано обвинуваченому ОСОБА_9 реальне додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та не мотивовано підстави звільнення ОСОБА_9 від додаткового покарання.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.
Згідно вироку суду, 11 січня 2015 року близько 9 години ОСОБА_9 керував по дорученню технічно справним автомобілем «Рено Кенго», державний номерний знак НОМЕР_1 , у салоні якого у якості пасажира їхала ОСОБА_12 .. Під час руху по автодорозі Лубни-Миргород на 33 км. + 400 м. в напрямку м. Миргорода, ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме, під час руху на ділянці дороги, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху автомобіля, а також необхідних прийомів управління над автомобілем з тим, аби мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Як наслідок ОСОБА_9 втратив контроль над керованим транспортним засобом, виїхав за межі проїжджої частини та в подальшому зіткнувся з деревиною.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Рено Кенго» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_12 згідно висновку судово-медичної експертизи отримала тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів в м`які тканини голови тім`яно-скроневої ділянки зліва та у м`яку мозкову оболонку по всій конвекситальній поверхні; перелому кісток черепа; рани, що розташована в тім`яно-скроневій ділянці зліва; саден, що розташовані на лобі справа; на задній поверхні лівого плеча в нижній третині (на фоні синця); синців, що розташовані на нижній повіці лівого ока; на лівій щоці; на задній поверхні лівого плеча в нижній третині, які утворилися від дії твердих тупих предметів та по ступеню тяжкості, у своїй сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів; заперечення проти апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 які просять залишити вирок без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за яке він засуджений ґрунтуються на зібраних у справі доказах, стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції докази не досліджувались і ніким з учасників процесу не оспорюються. У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_9 кваліфіковані судом за ч.2 ст.286 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, воно розглянуте у відсутності потерпілого ОСОБА_8 , який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Крім того, потерпілий направив суду телеграму зі змісту якої вбачається, що він просить проводити підготовче та судове засідання у його відсутності (а.с.18).

Під час апеляційного перегляду вироку суду потерпілий заявив, що його права в суді не були порушені. Він дійсно просив проводити судові засідання у його відсутності. Матеріальну шкоду обвинувачений йому повністю відшкодував, будь-яких претензій до нього потерпілий не має. Крім того, потерпілий просить не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами, оскільки це поставить родину обвинуваченого в скрутне становище.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо порушення прав потерпілого в суді та скасування вироку суду з цих підстав.

Безпідставними колегія суддів вважає також доводи апеляційної скарги в частині не призначення обвинуваченому додаткової міри покарання.

Як вбачається зі змісту вироку при призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки у вигляді смерті заподіяної іншій особі, а також особу обвинуваченого який характеризується виключно позитивно, раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей. Вирішуючи питання щодо звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням та щодо призначення йому додаткової міри покарання, суд врахував, як характер допущених обвинуваченим порушень Правил дорожнього руху та його ставлення до цих порушень, так і ставлення потерпілого до дорожньо-транспортної пригоди та обвинуваченого. Належним чином обґрунтувавши своє рішення суд не призначив обвинуваченому додаткового покарання.

З урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, характеру порушень ПДР України та особи обвинуваченого, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо не призначення обвинуваченому додаткової міри покарання.

З урахуванням вище викладеного, а також того, що покарання ОСОБА_9 призначено з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо нібито безпідставного звільнення обвинуваченого від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а тому і в цій частині апеляційні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376,ст.ст. 404,407, 418 КПК України колегія суддів колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.05.2015 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали Апеляційного суду Полтавської області.

С У Д Д І :

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16