Доманівський районний суд Миколаївської області
20 квітня 2010 р. Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді: Вадовської A.B.,
при секретарі: Кравець Л.B.,
за участю прокурорів: Домущея І.В., Самбіра О.І.,
захисника: ОСОБА_1,
підсудного: ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка кримінальну справу за обвинуваченням:
ЗАТУЛІВЄТРА ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, росіянина, громадянина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, судимого:
23.04.2004 р. Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ст.185 ч.З КК України з застосуванням ст.ст.75. 76 КК України до З років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
05.12.2006 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ст.185 ч.З, 71 КК України з застосуванням ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4,
у вчиненні злочинів, передбачених ст.162 ч.І, ст.125 ч.І, 186 ч.2 КК України,
15 вересня 2007 р. близько 14 години в с.Куйбишівка Доманівського району Миколаївської області ОСОБА_2, перебуваючи в стані спяніння, повертався до себе додому. Проходячи біля будинку ОСОБА_5, між нею та підсудним на ґрунті давніх неприязних стосунків виникла сварка, яка переросла в бійку. В ході бійки ОСОБА_2 наніс потерпілій ОСОБА_5 декілька ударів рукою в обличчя. Бійка була припинена після втручання ОСОБА_6, який вибіг з будинку ОСОБА_5 та розборонив їх. Коли ОСОБА_6 розбороняв їх, усі троє впали на землю, в цей час у потерпілої з кишені випав мобільний телефон.
Згідно висновку експерта №448-М від 01.10.2007 р. у ОСОБА_5 виявлені: великі кровопідтьоки, забої обличчя, волосяної частини голови, тилу лівої кисті, струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і могли утворитися від дії тупого (тупих) твердого (твердих) предмета (предметів).
Органом досудового слідства підсудний ОСОБА_2, обвинувачується у вчиненні злочинів, крім передбаченого ч.1 ст.125 КК України, передбачених ч.2 ст.186 та ч. 1 ст. 162 КК України.
Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину у скоєнні інкримінованих йому злочинів визнав частково: повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162 та ч.2 ст.186 КК України, вину не визнав. Суду пояснив, що 15 вересня 2007 р. він з товаришами вживав горілку, після чого разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_7 повертався додому. Коли вони проходили біля будинку своєї сусідки ОСОБА_5, остання вибігла з двору на вулицю і почала обзивати його нецензурною лайкою. Оскільки він перед цим вживав спиртне, то не стримався і почав обзивати її у відповідь. ОСОБА_5 на це вдарила його рукою по обличчю, він її також ударив рукою в обличчя один раз. Під час бійки з будинку ОСОБА_5 вибіг абсолютно голий ОСОБА_6 та почав їх розбороняти. У цей момент вони втрьох упали на землю та скотилися у канаву. Коли піднялися, ОСОБА_6 пішов до будинку та одягнувся, після чого вони з ним пішли до нього додому, де випили пляшку горілки. Потім ОСОБА_2 пішов додому. До будинку потерпілої він не заходив, бійка відбувалася за межами подвіря ОСОБА_5 Також підсудний заперечував проти заволодіння мобільним телефоном потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не зявилася за станом здоровя, у письмовій заяві зазначила, що претензій до підсудного не має, підтримує свідчення, дані нею на досудовому слідстві. У ході досудового слідства потерпіла давала наступні свідчення: так, потерпіла пояснювала, що 15 вересня 2007 р. близько 14 години під час перегляду нею телепередач до її будинку зайшов підсудний, підійшов до неї і вдарив її в обличчя близько 5 разів, після чого схопив за волосся, витягнув на вулицю, де продовжив її побиття ногами в різні частини тіла. З метою припинення свого побиття вона намагалася подзвонити з мобільного телефону до міліції. Підсудний вибив телефон з її рук, в результаті чого він впав на землю біля її двору. Де подівся телефон потім, вона не знає. Свідком усіх подій був син підсудного - ОСОБА_8, якого вона просила покликати матір та співмешканку підсудного, щоб забрала останнього додому. У цей час до них підбіг ОСОБА_6 та почав відтягувати ОСОБА_2 від неї. Відтягнувши його, підсудний удвох з ОСОБА_6 пішли. Хвилин через 15 ОСОБА_2 знову прийшов до її будинку, де намагався зґвалтувати її неприроднім способом, для чого бив її та намагався руками відкрити рот. В результаті його злочинних дій вона втратила свідомість і більше нічого не памятає (а.с.52-53). Такі ж свідчення потерпіла давала і в ході судового розгляду (а.с. 146-147).
Допитавши у ході судового слідства підсудного, свідків, оголосивши свідчення потерпілої, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку, що дії підсудного ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ст.125 ч.1 КК України як умисне легке тілесне ушкодження. Також суд приходить до висновку, що в ході судового слідства вина ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ст.162 ч.1 та ст.186 4.2 КК України, свого підтвердження не знайшла.
Так, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 щодо обставин вчинення підсудним злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтвердили пояснення ОСОБА_2
Суд критично оцінює свідчення потерпілої ОСОБА_5 щодо обставин вчинення відносно неї злочинів, передбачених ч.1 ст.162 та ч.1 ст.125 КК України, оскільки вони спростовані іншими матеріалам справи, свідченнями підсудного та свідків, крім цього потерпіла того дня також перебувала в стані алкогольного спяніння.
Так, свідок ОСОБА_6, який знаходився в будинку і вийшов з нього, почувши сварку, та свідок ОСОБА_8, який був очевидцем бійки, пояснювали, що ОСОБА_2 до будинку потерпілої не заходив. Таким чином, обвинуваченням не доведена вина підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.
Так само обвинуваченням не доведена вина підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, зважаючи на наступне:
У ході судового слідства підсудний причетність до відкритого заволодіння телефоном заперечував.
Потерпіла ОСОБА_5 у своїх поясненнях вказувала, що підсудний телефон з її рук вибив, де після цього він подівся, вона не знає .
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що ввечері 15 вересня 2007 р. до них додому з погрозами прийшов зять ОСОБА_5, імя його він не знає. Він від нього втік та сховався в кущах, де побачив телефон. Телефон він не брав, але показав його місцезнаходження працівникам міліції, які пізніше приїхали.
Його свідчення підтверджені свідченнями свідка ОСОБА_9, яка пояснювала, що вона співмешкає з підсудним. Ввечері 15 вересня 2007 р. до них додому приїхали працівники міліції, від яких вона дізналася про сварку та бійку, що сталася між її співмешканцем та сусідкою ОСОБА_5 Чоловік про сварку нічого не розказував, оскільки був сильно пяний та спав. Їхній син ОСОБА_8 показав міліціонерам у кущах телефон.
Працівники міліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду пояснили, що телефон був вилучений у підсудного у приміщенні райвідділу. Крім цього, ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_8 не показував їм, де знаходиться телефон, він був вилучений у підсудного.
Свідчення працівників міліції суд оцінює критично та не визнає як докази, оскільки дані працівники є особами заінтересованими в результаті розгляду даної кримінальної справи, зважаючи на порушення кримінально-процесуального законодавства, допущені ними в ході розслідування справи. Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.178 ч.1 КУпАП, відносно підсудного та відібранні у нього пояснень грубо порушені права останнього. Як встановлено в ході судового розгляду "зі свідчень свідків, у тому числі ОСОБА_10 та ОСОБА_11, ОСОБА_2 перебував у стані сильного алкогольного спяніння, що також підтверджено протоколом №279 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння, проведеного о 7 годині ранку 16 вересня 2007 p., тобто наступного дня. Незважаючи на те, що стан підсудного не давав можливості йому усвідомлювати події, крім цього підсудний має фізичну ваду - сильне заїкання, оперуповноваженим відібрані у нього пояснення 15 вересня 2007 р.
Таким чином, зважаючи на відсутність легітимних доказів вини підсудного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162 та ч.2 ст.186 КК України, суд приходить до висновку про його невинуватість у вчиненні вказаних злочинів.
Щодо вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, його вина, крім його пояснень, підтверджена свідченнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6, висновком експерта №448-м (а.с.48).
Зважаючи на те, що з часу вчинення підсудним злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, закінчилися строки давності, ОСОБА_2 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення цього злочину відповідно до вимог ст.49 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Керуючись ст.ст.7-1, 323, 324 КПК України, 49 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
ЗАТУЛІВЄТРА ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, у звязку з закінченням строків давності.
ЗАТУЛІВЄТРА ОСОБА_3 визнати невинним у вчиненні злочинів, передбачених ст.162 ч.1, ст.186 ч.2 КК України, виправдати.
На підставі ст.71 КК України вироки Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 квітня 2004 р. та Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 грудня 2006 р. підлягають самостійному виконанню.
Речовий доказ: мобільний телефон «Nokia 3410», що зберігається у потерпілої ОСОБА_5, залишити останній.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_12 залишити попередню підписка про невиїзд.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Доманівський районний суд протягом 15 днів з моменту його проголошення.

Суддя А.В.Вадовська