справа №1-23/2007 p.
ВИРОК

іменем
України

5 березня 2007 року смт
Врадіївка

Врадіївський
районний суд у складі: головуючого
судді Сорочан А. В. при секретарі судового засідання Явіци І. В.

з участю прокурора Лук"яненко І. С, законного
представника потерпілого ОСОБА_5.
підсудного ОСОБА_1., захисника ОСОБА_7.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Врадіївського районного
суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, уродженець смт Врадіївка Миколаївської області, громадянин України,
освіта 11 класів,
працює у споживчому товаристві "Імперія-спорт" охоронцем, розмір з/п 400 грн., одружений,
на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше судимий Врадіївським районним
судом 14.06.2006 року за
ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, ст.70 КК до 2 р. п/в, 29.08.2006
року вирок Врадіївського районного суду від 14.06.2006 року змінено на підставі ст.75 КК України, іспитовий
термін 2 роки,
ст.76 КК України, місце реєстрації та проживання смт АДРЕСА_1,

у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1
ст.125 КК України,-

встановив:

9 жовтня 2006 року біля 18. 00 год. ОСОБА_1.,
перебуваючи по вул. Горького
смт Врадіївка, умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин взяв
рукою за вухо малолітнього ОСОБА_2.,
1997 року народження, та потяг його стискуючи пальцями. При цьому, продовжуючи
свій умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс потерпілому, один удар
долонею руки по обличчю. У результаті вказаних дій ОСОБА_1. спричинив
потерпілому фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді кровопідтіку лівої
щоки, забійної рани верхньої губи, які відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень .

Під час розгляду справи по суті підсудний у спричиненні малолітньому
ОСОБА_2. фізичного болю та легких тілесних ушкоджень визнав повністю та
показав, що 9 жовтня 2006 року біля 18 год. додому прийшла його неповнолітня
донька та поскаржилась на ОСОБА_2. Розгнівавшись на дії ОСОБА_2 він поїхав на
велосипеді на вулицю Горького,
де в той час перебував ОСОБА_2. Побачивши ОСОБА_2, він взяв рукою за його
вухо, стиснувши пальцями, та запитав останнього про те, чому він ображає його
доньку. Почувши негативну відповідь, він з невеликою силою наніс останньому
один удар долонею руки по обличчю в область щоки та губи. У скоєному щиро
розкаюється, просить вибачення у потерпілого та законного представника.

Крім повного визнання своєї вини підсудним, його вина в
спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2. підтверджується сукупністю
зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_2.
суду показав, що 9 жовтня 2006 року з 17.00 год він перебував на
вулиці Горького та розважався
із дітьми, серед яких була ОСОБА_3 та її брат. Коли він знаходився біля
домоволодіння ОСОБА_8 до нього на велосипеді під"їхав батько ОСОБА_3та
почав на нього кричати за те, що він вдарив ОСОБА_3. Потім ОСОБА_1. рукою
схопив його за вухо, при цьому стиснув пальцями та потяг, від чого він відчув
сильну біль. Також він наніс один удар долонею руки по обличчю, від чого у
нього була розбита губа. Злякавшись, він пішов додому та про все розповів мамі.

Законний представник потерпілого суду показала, що 9 жовтня 2006 року її син
ОСОБА_2 з 17.00 год перебував
на вул. Горького, де
грався із дітьми, серед яких були діти підсудного. Через деякий час її син
прийшов додому та розповів, що батько ОСОБА_3ударив його рукою по щоці та
тягнув його за вухо. При цьому син плакав, у нього з губи текла кров. У
результаті дій зі сторони підсудного її сину були спричинені легкі тілесні

2

ушкодження,
він переніс моральні страждання. Від цивільного позову про відшкодування
моральної шкоди у розмірі 1500
грн. відмовляється, так як шкода відшкодована у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_4. суду показав, що 9
жовтня 2006 року у
вечірній час, коли він прибув за викликом по місцю проживання ОСОБА_5., то при
з"ясуванні обставин побиття її сина, останній повідомив, що його на вулиці
вдарив долонею руки та потяг за вухо ОСОБА_1. Також він бачив на обличчі
ОСОБА_2 слід від удару та припухлу верхню губу, при цьому він скаржився на біль
вуха.

Свідок ОСОБА_6. суду повідомила, що 9
жовтня 2006 року
біля 18.00 год., коли
вона вийшла з подвір"я свого домоволодіння, то побачила, що до ОСОБА_2
під'їхав на велосипеді ОСОБА_1 та щось голосно в адресу ОСОБА_2 говорив. Після
чого, він взяв рукою за вухо ОСОБА_2та потяг його. Про те, чи наносив
ОСОБА_1неповнолітньому ляпаса по щоці, пояснити не може, так як не бачила.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 462- М від 02.11.2006 року, у ОСОБА_2. виявлені тілесні
ушкодження у вигляді кровопідтіку лівої щоки, забійної рани верхньої губи, які
відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень . Вказані тілесні
ушкодження виникли 09.10.2006
року від дії твердих предметів.

Що стосується заявленого законним представником потерпілого позову про
стягнення компенсації за моральну шкоду у розмірі 1500 грн. та заяви
про відмову від вказаного позову у зв"язку з відшкодуванням , то суд приймає
вказану відмову, так як вказана відмова не суперечить закону та не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Вивчивши, дослідивши та оцінивши вказані докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в умисному спричиненні
легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2., кваліфікуючи його дії за ч.1 ст. 125 КК України . Що стосується
кваліфікації його дій ще і за ч.1 ст.126 КК України, то суд приходить до
висновку, що вона є зайвою, так як дії підсудного щодо стискування вуха та
удару долонею руки по обличчю малолітнього охоплюються єдиним умислом
підсудного та направлені в цілому на спричинення тілесного ушкодження. Як
правило, у всіх випадках, вчинення насильницьких дій спричиняє фізичний біль та
передує спричиненню тілесних ушкоджень. Тому кваліфікація за ч.1 ст.126 КК
України- умисне вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не
спричинили тілесних ушкоджень підлягає виключенню з обвинувачення.

При призначенні підсудному покарання суд враховує скоєння підсудним
злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії
невеликої тяжкості, особу підсудного, який хоча раніше і судимий, позитивно
характеризується по місцю проживання, є одним працюючим у сім"ї, де
виховується двоє неповнолітніх дітей, так як дружина знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною до трьох років, страждає тяжкими хворобами, обставини, які пом"якшують
покарання щире каяття та добровільне усунення заподіяної шкоди, обставину, яка
обтяжує покарання - вчинення злочину щодо малолітнього, і приходить до висновку
про призначення покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу максимальної межі
та вважає можливим виправлення засудженого без відбування покарання, звільнив
його від відбування покарання із випробовуванням відповідно до ст. ст. 75, 76
КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 321,
323, 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_1визнати винним за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК
України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі п"ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 (вісімсот п'ятдесят) грн.

Відповідно до ст. 71
КК України до покарання призначеного за даним вироком повністю приєднати
невідбуту частину покарання за вироком Врадіївського районного суду від 14.06.2006 року у виді 2 років
позбавлення волі з самостійним виконанням покарання у виді штрафу.

3

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від
відбування покарання, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку -
2 ( два ) роки , не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки, передбачені п. 1, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України :

публічно
вибачиться перед потерпілим ОСОБА_2.;

повідомить органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи ;

періодично буде
з"являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи

До набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу, обрану щодо
ОСОБА_1., залишити без змін -
підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області
протягом п"ятнадцяти діб з моменту його проголошення через Врадіївський
районний суд.

Копію вироку у порядку ст. 344
КПК України вручити засудженому та направити прокурору Врадіївського району
для відома.