Справа № 460/3288/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Яворівський районний суд Львівської області
у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Коти Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, безпартійного, мобілізованого військовослужбовця п/п НОМЕР_1 ( колишня в/ч НОМЕР_2 ), зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , такого, який не має судимості,
за ст.407 ч.3 КК України, -
21 травня 2014 року, у відповідності до Указу Президента України від 06 травня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1240-VII від 06 травня 2014 року та мобілізаційного плану, солдат ОСОБА_5 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 під час заходів часткової мобілізації для проходження військової служби та цього ж дня відправлений у військову частину.
Відповідно до положень ст.9 ч.4 п.1. ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.
Відтак, з 21 травня 2014 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 у військову частину НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу.
У відповідності до п.2.633 наказу командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (по стройовій частині) від 21 травня 2014 року за №113, солдат ОСОБА_5 призначений на посаду водія-кухаря, 6 господарчого відділення взводу забезпечення роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення, зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.
03 березня 2014 року,на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 за №157 «Про переведення офіцерського складу, військовослужбовців військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 на казармений стан» з 22 години 00 хвилин, 03 березня 2014 року, весь особливий склад даної військової частини розміщено та переведено на казармений стан.
З цього ж дня, за сигналом «Тривога», військову частину НОМЕР_2 переведено у вищу ступінь бойової готовності, на військовослужбовців покладено спеціальні завдання та розпочато особливий період несення військової служби, про що було доведено до всього особового складу частини.
Про особливий період несення військової служби солдату ОСОБА_5 було достеменно відомо і до часу надання звільнення з розташування військової частини, він дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
У відповідності до наказу командира 24 окремої механізованої бригади від 10 червня 2014 року за №111, введено в дію нове умовне найменування бригади «військова частина польова пошта НОМЕР_1 ».
13 липня 2014 року, близько 20 години, солдат ОСОБА_5 самовільно залишив межі розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 та без поважних причин до 22 вересня 2014 року, незаконно перебував поза межами розташування вказаної військової частини і знаходився за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де займався домашнім господарством та проводив час на власний розсуд.
22 вересня 2014 року, близько 09 години, солдат ОСОБА_5 , усвідомив вчинене ним кримінальне правопорушення та добровільно і самостійно прибув у розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про доповів своєму командуванню та приступив до виконання обов`язків військової служби.
Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинив самовільне залишення військової частини та місця служби, не з`явившись вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 ч.3 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину та підтвердив факт вчинення ним самовільного залишення військової частини та місця служби, тривалістю понад один місяць, за обставин, викладених у обвинувальному акті, щиро розкаюється у вчиненому, завіривши, що подібного більше вчиняти ніколи не буде, просить також суворо його не карати та надати можливість продовжувати проходити військову службу, щоб спокутувати свою вину.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду визнає недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно фактичних обставин самовільного залишення військової частини та місця служби, та нез`явлення ОСОБА_5 вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, так як вони ніким не оспорюються і учасники судового розгляду не заперечують проти цього.
При цьому, суд з`ясував правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи докази, що були дослідженні по справі, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.3 КК України в судовому засіданні доведена повністю і кримінальне правопорушення кваліфіковано вірно, оскільки він, як військовослужбовець, вчинив самовільне залишення військової частини та місця служби, не з`явившись вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обираючи вид і розмір покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, посередньо характеризується за місцем служби, повністю визнає свою вину, обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та обставини, які обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, призначивши йому покарання, у виді позбавлення волі на строк три роки.
Застосувати до засудженого ОСОБА_5 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.
Згідно ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обовязки:
- не покидати територію військової частини без дозволу командира частини,
- контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця покласти на командира частини.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1