Провадження № 1-кп/369/73/15
УХВАЛА
Іменем України
20.07.2015 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі

прокурора ОСОБА_3

представників потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області 19.08.2014 року надійшло кримінальне провадження № 1-кп/369/354/14 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

09.10.2014 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло кримінальне провадження № 1-кп/369/435/14 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2014 року дані кримінальні провадження були об`єднані в одне провадження за № 1-кп/369/354/14.

В судовому засіданні від 03.12.2014 року прокурором було надано обвинувальний акт від 24.11.2014 року, в якому сформульовано змінене обвинувачення та викладено обґрунтування прийнятого рішення. В той же час порушення вимог ст. 338 КПК України до суду не надано документів про надання обвинуваченій, її захиснику, потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , представнику Філії територіального відокремленого без балансового відділення №10026/0830 Акціонерного товариства «ОЩАДБАНК» ОСОБА_5 копії обвинувального акту від 24.11.2014 року.

При перевірці матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_6 судом першої інстанції встановлено, що наявний у кримінальному провадженні обвинувальний акт від 24.11.2014 року не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Зі змісту обвинувального акту, складеного відносно ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_6 фактично двічі обвинувачується у скоєні злочинів від 20.06.2013 року та 03.01.2014 року, крім того правова кваліфікація обвинувачення ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України не сформульована викладеними у обвинувальному акті обставинами взагалі.

На підставі викладеного суд першої інстанції не має законних підстав для призначення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 до судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 3, 9, 110, 291, 314 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 24.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України у відповідності з вимогами п.5 ч.2 ст.291 КПК України, повернути прокурору Києво-Святошинського району Київської області для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з моменту її оголошення до Апеляційного суду Київської області.

Суддя ОСОБА_1