Справа №
Провадження №11-475/12
Головуючий у І інстанціїГоловко
Категорія21Доповідач у 2 інстанції Дрига
УХВАЛА

Іменем України

28 березня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Беха М.О.,

суддів Дриги А.М., Загоруйка В.В.,

за участю:

прокурора Власка В.А.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2011 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого різноробочим у фермерському господарстві «Хорс-КЛМ», зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого: 21.01.2009 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений 3.11.2010 року умовно-достроково на 11 місяців 7 днів,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_1 частково приєднано покарання за попереднім вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2009 року у вигляді 1-го місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 змінено з підписки про невиїзд на утримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Вироком вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він, 6 квітня 2011 року близько 00 годин 10 хвилин в м. Фастів Київської області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою з невстановленою особою на імя Олександр з метою відкритого викрадення чужого майна з застосуванням насильства, яка не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, наздогнали на підїзній дорозі до будинку № 21 по вул. Радянскій громадянина ОСОБА_2, якого збили з ніг та з метою попередження можливого опору з його сторони нанесли по декілька ударів кожний руками і ногами по тулубу та ногах ОСОБА_2, чим спричинили йому фізичний біль, після чого повторно відкрито викрали з кишень його одягу гаманець, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якому знаходилися гроші в сумі 800 гривень, мобільний телефон «Нокіа 5230»вартістю 1000 гривень, в якому знаходився стартовий пакет «Київстар»вартістю 25 гривень, чим завдали потерпілому ОСОБА_2 шкоди на загальну суму 1825 гривень, після чого з місця події втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляції засуджений просить змінити вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2011 року як занадто суворий, звільнивши його від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, застосувавши ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки. Обґрунтовує свої вимоги тим, що на момент скоєння злочину мав тяжкі життєві обставини, має вагітну співмешканку, яка потребує його постійної допомоги, щиро розкаявся в скоєному.

В запереченнях на апеляцію прокурор, який приймав участь в розгляді справи в суді 1 інстанції, просить вирок суду залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_1 без задоволення в звязку з тим, що даний вирок суду є законним та обґрунтованим, а міра покарання призначена у відповідності до вимог кримінального закону та ст. 65 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти апеляції засудженого та просив її залишити без задоволення, думку засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Винність засудженого у скоєнні інкримінованого злочину доведена сукупністю наведених у вироку та перевірених в судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 186 КК України, що не оскаржується апелянтом.

Міра покарання, призначена судом засудженому відповідає тяжкості та суспільній небезпечності скоєного, даними про його особу. Суд у вироку правильно зазначив про наявність обставин, що обтяжують та помякшують покарання засудженого за вчинення злочину. Ствердження в апеляції засудженого про неврахування судом його життєвих та помякшуючих обставин, суперечать матеріалам справи, оскільки у вироку чітко зазначено, що засуджений ОСОБА_1 розкаюється у вчиненому, на момент скоєння злочину працював різноробочим у фермерському господарстві «Хорс-КЛМ», а збитки потерпілому відшкодовані.

Разом з тим, судом також враховані дані про особу засудженого та обставини справи, а саме попередня судимість ОСОБА_1 та скоєння злочину протягом невідбутої частини покарання за аналогічний умисний злочин в стані алкогольного спяніння.

Також, посилання засудженого ОСОБА_1 на застосування ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, так як судом першої інстанції, при постановленні вироку, призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України та вірно зазначена необхідність призначення покарання саме у виді позбавлення волі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України і є домірним скоєному.

Підстав для помякшення покарання ОСОБА_1 колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляцією засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2011 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.