У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Кривенди О.В., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Вергізової Л.А.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 8 травня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Кіровоградської області на вирок
Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2006
року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше неодноразово судимого,

останній раз 06.05.2005р. за ст. 185 ч. 3

КК України на 4 роки позбавлення волі,

із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням

з іспитовим строком 2 роки, -

засуджено
за ст. 124 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до штрафу в сумі 680
грн.

В апеляційному порядку справа щодо
ОСОБА_1 не розглядалася.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 17 червня 2006 року, приблизно о 1
годині, на літній кухні домоволодіння своєї співмешканки ОСОБА_3, перевищуючи
межі необхідної оборони, умисно наніс удар ножемОСОБА_2у живіт, заподіявши йому
тяжке тілесне ушкодження.

У касаційному поданні прокурор вказує
на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_1, оскільки в його діях наявний склад
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та невідповідність призначеного
йому покарання тяжкості злочину і особі засудженого, внаслідок його м'якості,
просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала касаційне подання,
перевіривши матеріали справи та доводи касаційного подання, колегія суддів
вважає, що касаційне подання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 334 КПК України мотивувальна частина обвинувального
вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з
зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і
мотивів злочину.

Ці вимоги закону суд першої інстанції
належним чином не виконав.

Так, у вироку, при формулюванні обвинувачення не вказано
місце вчинення злочину - адреса домоволодіння, на території якого було вчинено
злочин.

Крім того, судом була допущена неповнота судового
слідства. Суд лише формально дослідив, як убачається з протоколу судового
засідання, показання, які давали ОСОБА_1., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час
досудового слідства. Ці показання істотно відрізняються від їх показань у
судовому засіданні.

Зокрема, з пояснень свідка ОСОБА_3 під час досудового
слідства вбачається, що ОСОБА_1. першим завдав удари ОСОБА_2, той ударив у відповідь,
внаслідок чого вони впали на підлогу, а потім ОСОБА_1 схопив ніж (а.с. 9). У
подальшому вона показувала, що під час сварки ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_1, від чого
той впав на газову плиту та взяв ножа. Вона намагалася їх заспокоїти, проте її
не слухали. Після цього ОСОБА_2 рукою замахнувся на ОСОБА_1 Подальших подій
вона не бачила (а.с. 22).

Потерпілий ОСОБА_2 показував, що спочатку ОСОБА_1., а
потім ОСОБА_3 вдарили його по голові. Після цього ОСОБА_1. вдарив його ножем у
живіт (а.с. 10, 15).

ОСОБА_1. давав пояснення, що удар ножем у живітОСОБА_2він
заподіяв під час бійки з останнім (а.с. 11). Пізніше він давав показання, що під час сварки з ОСОБА_2
взяв у праву руку кухонний ніж і запропонував тому піти з будинку, але останній
замахнувся в його бік рукою, після чого він (ОСОБА_1.) вдарив потерпілого ножем
у живіт.

Показання зазначених осіб під час досудового слідства
містять суттєві розбіжності та суперечать їх показанням в судовому засіданні.
Ці суперечності не були усунуті судом, їм не було дано оцінки, що істотно
вплинуло на об'єктивність та правильність прийнятого судом рішення, в тому
числі - висновку про перебування ОСОБА_1 в стані необхідної оборони і, з огляду
на це, кваліфікації його дій за ст. 124 КК України.

Проте, зробити висновок про неправильність кваліфікації
дій ОСОБА_1, як про це йдеться у касаційному поданні, без усунення зазначених
суперечностей та об'єктивного аналізу всіх здобутих по справі доказів, є
неможливим. Тому касаційне подання підлягає частковому задоволенню.

Також суд припустився необ'єктивності при призначенні
ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши йому саме
м'яке покарання,
передбачене Кримінальним кодексом України. При цьому судом лише формально зазначено про
вчинення ним злочину під час іспитового строку і не враховано цю обставину.
Судом не враховано, що ОСОБА_1. раніше неодноразово судимий та безпідставно
вказано, що внаслідок вчинення злочину не настало тяжких наслідків, оскільки
потерпілому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, місцевий суд при розгляді і вирішенні справи
істотно порушив вимоги кримінально-процесуального закону, призначив ОСОБА_1
покарання, яке не відповідає його особі та тяжкості вчиненого злочину,
внаслідок м'якості, у зв'язку з чим вирок щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а
справа - направленню на новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду слід врахувати
вищенаведене і, в залежності від здобутих доказів, правильно кваліфікувати дії
ОСОБА_1 та призначити йому покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника прокурора
Кіровоградської області задовольнити частково.

Вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області
від 29 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу - направити на
новий судовий розгляд у той же суд.

С у д д і:

Редька А.І. Кривенда
О.В. Заголдний В.В.