"09" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузівка, Жашківського р-ну, Черкаської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, офіційно не працючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 303 КК України, -
У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 303 КК України.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва вказана кримінальна справа повернута прокурору Дніпровського району м. Києва враховуючи те, що судом були вичерпані передбачені процесуальним законом можливості перевірки зібраних досудовим слідством доказів по справі на підтвердження доведеності винності ОСОБА_5 та встановлених органом досудового слідства суперечливих фактичних даних, а судове доручення органом досудового слідства не виконано, що позбавило суд можливості допитати свідка ОСОБА_6 та перевірити в судовому засіданні зібрані органом досудового слідства докази по справі, в тому числі встановлені фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному висновку, які є суперечливими, що істотно впливає на повноту і всебічність судового розгляду, не можливості, виходячи з диспозиції ст. 16-1 КПК України, перевірити доводи підсудного про вчинення тиску на нього, у зв`язку з невиконанням органом досудового слідства вимог ст. 22 КПК України по всебічному, повному і об`єктивному дослідженню обставин справи, що покладається саме на прокурора, слідчого, особу, яка проводить дізнання, а не на суд.
При цьому, в процесі судового розгляду даної кримінальної справи судом було встановлено, що при повторному розгляді справи у суді першої інстанції з метою повного, всебічного та об`єктивного її розгляду, перевірки зібраних органом досудового слідства доказів, в тому числі, встановлених органом досудового слідства фактичних обставин справи, виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції, неодноразово викликались в судове засідання свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , однак останні до суду так і не з`явились.
У зв`язку з цим, судом неодноразово ухвалювались постанови на адресу органу внутрішніх справ про необхідність здійснення їх примусового приводу, на виконання яких до суду взагалі не надходили дані про те, що вживались заходи для примусового приводу вказаних свідків до суду, або ж надходили відповіді, що за місцем проживання останні відсутні.
При цьому, зокрема з постанови від 26 серпня 2014 року випливає, що її виконання було покладено на Дніпровське РУ ГУ МВС України в м. Києві, а контроль на прокуратуру Дніпровського району м. Києва, а виконавців та контролюючі органи попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України.
З метою усунення неповноти досудового слідства та вищезазначених суперечливих даних, що містились в досліджених судом показаннях свідків під час досудового слідства та під час першого розгляду справи в суді, судом, в порядку ст. 315-1 КПК України, неодноразово надавалось судове доручення органу досудового слідства для встановлення місця знаходження вищезазначених осіб з метою забезпечення їх явки в судове засідання для допиту в суді.
При цьому, зокрема з постанов від 12 вересня 2014 року, 30 вересня 2014 року, 29 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року, випливає, що їх виконання було покладено на Дніпровське РУ ГУ МВС України в м. Києві, а контроль на прокуратуру Дніпровського району м. Києва, а виконавців та контролюючі органи попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України.
Однак, органом досудового слідства, як виконавцем, та прокуратурою, як контролюючим органом, не було виконано жодної постанови суду про примусовий привід та встановлення місцезнаходження свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
З рапортів виконавців слідує, що виконати судове рішення не було можливо через не встановлення місця знаходження вказаних осіб.
Проте, така позиція працівників Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві та прокуратури Дніпровського району м. Києва є не обґрунтованою, та такою, що суперечить діючому законодавству України і не може бути взята до уваги судом, оскільки ґрунтується на основі поверхневої перевірки, їх внутрішньо-емоційних домислах, особистих переконаннях, а не на нормах Закону.
З усіх без виключення рапортів та інших матеріалів, що були надані суду на виконання судових доручень вбачається, що при їх виконанні було вжити тільки формальні заходи, які за своєю внутрішньою суттю та наповненістю імітують належне виконання постанови суду.
Згідно ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожна людина має право при будь-якому кримінальному обвинуваченні проти неї на судовий розгляд протягом розумного строку.
Так, судом з метою повного, всебічного та об`єктивного виконання даної постанови в межах діючого законодавства правоохоронним органам було надано достатню кількість часу, а саме з 12 вересня 2014 року по 05 грудня 2014 року, однак, виконавці за увесь період виконання, спромоглися лише на 5 однотипних виходів за місцем проживання вказаних свідків, що свідчить про безвідповідальне ставлення до своїх функціональних обов`язків, неповагу до суду.
Тобто, з моменту імовірної події злочину минуло більше 2 років, провадження у справі в суді триває понад 4 місяців, з яких понад 3 місяці органом, яким проводилось досудове розслідування судове доручення залишилось не виконане, судом вживались передбачені законом заходи по забезпеченню судового розгляду справи, однак дії органу досудового розслідування залишилися безрезультатними, чим знівельовано принцип незворотності покарання у разі доведеності вини, а окрім цього, підсудний понад 2 роки перебуває під кримінальним переслідуванням без наявності кінцевого судового рішення, яке неможливо постановити без проведення слідчих, оперативно - розшукових та негласних слідчих дій.
При цьому, відповідно до практики ЄСПЛ обчислення строку провадження у кримінальній справі розпочинається з моменту винесення постанови про притягнення особи як обвинуваченого, затримання особи за підозрою у вчиненні злочину чи допиту її як підозрюваного (навіть допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий вже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину) залежно від того, яка із зазначених подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі (рішення ЄСПЛ від 18.01.2007 у справі Шубінський проти Словенії, від 21.04.2011 у справі Нечипорук і Йонкало проти України).
У п. 97 рішення ЄСПЛ від 16.09.2010 у справі Вітрук проти України зазначено, що в кримінальних справах розумний строк, передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення, тобто, іншими словами, з моменту офіційного повідомлення заявника компетентним органом про те, що він обвинувачується у вчиненні злочину. Це визначення також застосовується до питання, чи мало місце суттєве погіршення становища [підозрюваного], чи ні. Щодо закінчення відповідного строку, то в кримінальних справах період, передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, включає весь строк провадження у справі, у тому числі перегляд рішення в апеляції (п. 70 рішення ЄСПЛ у справі Меріт проти України (Merit v. Ukraine)).
У п. 116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 у справі Вергельський проти України зазначено: розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів (рішення ЄСПЛ від 13.07.1983 у справі Цимерман і Штайген проти Швейцарії)… (рішення від 06.09.2005 у справі Павлюлінець проти України).
У даному ж випадку, поведінка національних органів в особі Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві та прокуратури Дніпровського району м. Києва в період розгляду справи у суді однозначно була направлена на беззаперечне та зухвале порушення усіх можливих розумних строків розгляду справи, враховуючи не виконання судових доручень з 12.09.2014 року по 05.12.2014 року.
Відповідно до положень ст. 121 Конституції на прокуратуру України покладено: нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах; нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина.
Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ч. 3 ст. 402 КПК України, ухвала і постанова суду, які не підлягають оскарженню, набирають законної сили і виконуються негайно після їх винесення.
Статтею 403 КПК України передбачено, що вирок, ухвала і постанова суду, які набрали законної сили, є обов`язковими для всіх державних і громадських підприємств, установ і організацій, посадових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Обов`язковість рішень суду є конституційним принципом правосуддя, що закріплений у п. 9 ст. 129 Конституції України. Навмисне невиконання службовою особою рішення, ухвали, вироку чи постанови суду або здійснення перешкод їх виконання тягне кримінальну відповідальність за ст.382 КК України.
Згідно ч. 8 ст. 404 КПК України, органи, що виконують вирок, постанову або ухвалу, повідомляють суд, який їх постановив про їх виконання.
Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Тож, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що: посадовими особами Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві, які займалися за дорученням керівника органу досудового розслідування виконанням постанов Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року, 12 вересня 2014 року, 30 вересня 2014 року, 29 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року в рамках кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 303 КК України було проведено поверхневі формальні дії, які імітують таке виконання, без належного з`ясування всіх необхідних обставин, з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, як зі сторони певного слідчого та/або опероуповноваженого, як виконавця, а також зі сторони керівництва слідчого відділу, які повинні контролювати роботу свого підлеглого (-лих); посадовими особами прокуратури Дніпровського району м. Києві, які здійснювали за дорученням прокурора, контроль за виконанням постанов Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року, 12 вересня 2014 року, 30 вересня 2014 року, 29 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року в рамках кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 303 КК України не було вжито жодного належного заходу для його забезпечення, тобто умисно грубо порушено ст. 121 Конституції України.
У відповідності до ч. 6 ст. 232 КПК України не пізніше, як у місячний строк, по окремій постанові суду мають бути вжиті необхідні заходи у відповідності з чинним законодавством та про прийняті результати повідомлено суд, що виніс окрему постанову.
Керуючись ст.ст.232, 340, 382, 402, 403 КПК України та ст.. ст.. 121, 124, 129 Конституції України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Про встановлені порушення з боку посадових осіб Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві, які займалися, за дорученням керівника органу досудового розслідування, виконанням постанов Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року, 12 вересня 2014 року, 30 вересня 2014 року, 29 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року в рамках кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 303 КК України, довести до відома начальника Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві для вжиття відповідних заходів реагування.
Про встановлені порушення з боку посадових осіб прокуратури Дніпровського району м. Києві, які здійснювали, за дорученням прокурора, контроль за виконанням постанов Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року, 12 вересня 2014 року, 30 вересня 2014 року, 29 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року в рамках кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 303 КК України, довести до відома прокурора Дніпровського району м. Києва для вжиття відповідних заходів реагування.
На підставі ч. 6 ст. 232 КПК України не пізніше, як у місячний строк, по окремій постанові суду мають бути вжиті необхідні заходи у відповідності з чинним законодавством та про прийняті результати повідомлено суд, що виніс окрему постанову.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва в порядку передбаченому КПК України.

С у д д я : ОСОБА_1