Справа 1-44/2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02
серпня 2007року Вільшанський
районний суд

Кіровоградської
області

в складі: головуючого-судді - Савченко СО.

при секретар - Повар Н.Г

з участю прокурора - РоманескулС. М. .

адвоката - ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт.
Вільшанці кримінальну справу за обвинуваченням : ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Вільшанки Кіровоградської області, українця,
громадянина України, з середньою
освітою, одруженого, на утриманні син 1997 року народження, не працюючого, жителя АДРЕСА_1, судимого Вільшанським райсудом: 1. 21.04. 1999 р. за
ст. 140 ч.2 КК
України до 2-х років позбавлення волі умовно з іспитовим строком в 1 рік
за ст. 140 ч.2 КК України, звільненого від покарання за п"б"
Закону України від 16.07.1999р " Про амністію". 2 .24 листопада 1999р
за ст 229-6 ч.1 КК України до штрафу в сумі 1000 грн з застосуванням ст. 44 КК України;

3.
24 квітня 2000 року за
ст. ст. 81 ч.3, 17-81 ч.3,
140ч.2, 42, 43ч.3 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 11
жовтня 2002 року умовно -достроково на 9 місяців 27 днів;

4.
28 жовтня 2003 року за
ст. ст. 296 4.1, 395, 70, 71, 72
КК України до 1 року і 1 місяця позбавлення волі;

5.
01.12.2003р за ст. 185 ч.3, 70 ч.3, 296 4.1, 395, 70, 71,
72 КК України до З років 8 місяців позбавлення волі, звільненого 28.12.2006 року умовно-достроково
на 4 місяці 10 днів,

за ст.
ст. 162 ч.2, 355 ч.2 КК України,

встановив:

Підсудний
ОСОБА_1 близько 1 години 12 червня 2007 року в стані алкогольного
сп"яніння разом з іншою особою,
матеріали відносно якої виділені в окреме провадження , незаконно проник до житла потерпілого ОСОБА_3
в с. Дорожинці Вільшанського району де
примусив потерпілого віддати мобільний телефон вартістю 379 грн який нібито
потерпілий викрав в співмешканки підсудного ОСОБА_4

Підсудний винним
себе визнав частково суду пояснив, що
його співмешканка ОСОБА_4 працює в
терапевтичному відділенні Вільшанської ЦРЛ. На її чергуванні був викрадений
мобільний телефон. Проаналізувавши хто знаходивсь в відділенні він дійшов
висновку, що телефон міг викрасти
ОСОБА_3. 11.06.2007 року він, дружина та
ОСОБА_5 відпочивали на річці Синюсі,
вживали спиртне і близько 24 години за його пропозицією

поїхали
мотоциклом в с Дорожнику
до ОСОБА_3. Біля 1 години він та ОСОБА_5 почали стукати в двері будинку
ОСОБА_3, в будинку засвітилось світло
, але ОСОБА_3 двері не відчинив, після чого він плечем вдарив в двері, вони відчинилисьі він та ОСОБА_5 зайшли в
приміщення веранди, а потім кухні, де знаходивсь ОСОБА_3. На його пропозицію
віддати мобілку ОСОБА_3 відповів, що
мобілку не крав, після чого він рукою
підштовхнув ОСОБА_3 в кімнату, там знову
почав вимагати телефон, ОСОБА_3 віддав
свій телефон. Він ( підсудний витягнув з телефону сімкартку і віддав
ОСОБА_2, а телефон забрав.Вважає. Що
таким способом він намагавсь повернути своє майно. Насильство до потерпілого
при проникнення до житла не застосовував.

Винність
підсудного знайшла своє підтвердження в судовому засіданні слідуючими доказами:

Потерпілий суду
показав, що біля 1 години ночі 12 червня
2007 року він почувсильний стукіт в двері. Засвітив світло і почав одягатись в
кухні свого будинку, в цей час двері не видержали
і відчинились. В кухню зайшов підсудний ще з одним чоловіком, як пізніше він довідавсь прізвище чоловіка
ОСОБА_5. Підсудний в грубій формі почав вимагати повернути його телефон. Який
він нібито викрав в лікарні. Він пояснював,
що телефон не крав, а тому і не
може його повернути, але підсудний
продовжував вимагати повернути мобілку,
ОСОБА_5 погрожував застосувати до нього кип'ятильник. Він злякавсь і
запропонував підсудному забрати його мобільний телефон. ОСОБА_1 з ліжка забрав
телефон, сімкартку витягнув і віддав йому.
Ні підсудний , ні ОСОБА_5 в будинку крім
телефона нічого
іншого не шукали, ніяких речей не
перекидали. Його не били, тільки ОСОБА_1
підштовхнув його руками з кухні в кімнату. Всі матеріальні та моральні збитки
йому відшкодовано.

Свідок ОСОБА_4
підтвердила суду, що в неї на роботі в
лікарні хтось викрав мобільний телефон,
про що вона повідомила співмешканця ОСОБА_1 11.06.2007 року пізнім вечором вона, підсудний та ОСОБА_5 їздили в с. Дорожинку до
ОСОБА_3, в будинок заходили ОСОБА_1 і
ОСОБА_5, чула розмови в підвищених тонах
з приводу поверненню мобільного телефону.

Свідок ОСОБА_4 показав
суду, що 11.06.2007р близько 23 год. 30хв. Разом з
ОСОБА_6 знаходивсь в домоволодінні ОСОБА_6. До них зайшов ОСОБА_1. Та ОСОБА_5,
які цікавились місцем проживання ОСОБА_3, а десь через годину до них прибіг ОСОБА_3 і
розповів, що підсудний та ОСОБА_5 вибили
двері його будинку, зайшли до нього і забрали
мобільний телефон.

Аналогічні
пояснення свідка ОСОБА_6.

Речовий доказ
-мобільний телефон, який було вилучено в
ОСОБА_1 та якого опізнав ОСОБА_3, також
підтверджує винність підсудного (а.с. 6, 85, 86).

Вартість
телефону становить 379 грн, що
підтверджується висновком товарознавчої експертизи (а.с. 53).

Аналізуючи та
оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що підсудний вчинив незаконне проникнення до
житла ОСОБА_3 без застосування насильства,
а тому його дії в цій частині повинні кваліфікуватись за ч.1 ст.
162 КК України. Кваліфікація цих дій за ч.2 ст. 162 КК України за ознакою застосування
фізичного насильства до потерпілого органами досудового слідства не знайшла
свого підтвердження в судовому засіданні. Як ОСОБА_1, так і інша особа зайшли в будинок до
потерпілого без присутності потерпілого,
якого зустріли вже в кухні, пройшовши перед цим приміщення веранди, а
тому не могли застосовувати до нього фізичну силу при проникненні в будинок.

Примушування
ОСОБА_1 та іншою особою повернути нібито викрадений ОСОБА_2 мобільний телефон
суд розцінює як примушування до виконання цивільно-правових зобов"язань за
попередньою змовою групою осіб з застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя і
здоров"я потерпілого, що
підтверджується судово-медичним висновком про наявність в потерпілого легкого
тілесного ушкодження ( а.с. 58). Не зважаючи
на те.що між підсудним та потерпілим не було укладено жодних угод, договорів,
але з суб"єктивної сторони умисел підсудного був неправельний на
відшкодування

спричинених його
співмешканці матеріальних збитків, які
на його думку спричинив ОСОБА_3 крадіжкою мобільного телефону, саме з спричинення матеріальних збитків
виникали зобов"язення по їх відшкодуванню,
дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 355 КК України.

Призначаючи
покарання підсудному суд враховує:

Ступінь тяжкості
вчинених підсудним злочинів- відповідно вимогам
ст. 12 КК України злочини за ч.1
ст. 162 КК України відносяться до невиликої тяжкості, а ч.2 ст. 355 КК України - до середньої тяжкості;

Обставинами, які обтяжують покарання є вчинення злочинів в
стані алкогольного сп"яніння та рецедив злочинів;

Обставини, які пом"якшують покарання-щире каяття в
скоєному, що підтверджується повним
відшкодуванням збитків потерпілому в добровільному порядку, тяжких наслідків від злочинів не
настало, на утриманні має підсудний
малолітню дитину;

Особа
підсудного- неодноразово притягувавсь до кримінальної відповідальності; після
звільнення з місьць позбавлення волі характеризується позитивно.

Зважаючи на всі
обставини справи та особу винного, суд
приходить до висновку що підсудному необхідно обрати міру покарання в вигляді
позбавлення волі з застосуванням ст. 72
про правила складань покарань, виходячи
з того, що 2 дні обмеження волі
відповідають одному дню позбавлення волі .Крім того суд вважає можливим
звільнення підсудного від покарання,
оскільки його виправлення можливе без відбування покарання, але з випробовуванням, що буде необхідним й достатнім для
виправлення ОСОБА_1 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Керуючись ст.
ст. 323 - 324 КПК України суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати
винним та призначити покарання : за ч.1
ст. 162 КК України з
застосуванням ст. 72 КК України - один
рік позбавлення волі за ч.2 ст. 355 КК
України - три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70
ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинанняменш суворим покаранням
більш суворим . Остаточним покаранням ОСОБА_1 вважати три роки позбавлення
волі.

Відповідно ст. 75
КК України від покарання звільнити встановити випробовування терміном в 1 рікі
6 місяців іспитового строку.

Згідно ст. 76
КК України зобов"язати ОСОБА_1 періодично з'являтись для реєстрації в
органи кримінально- виконавчої системи.

Речові докази
залишити власникам (а.с. 85-86).

Міру запобіжного
заходу до вступу вироку в законну силу тримання під вартою замінити на підписку
про невиїзд. З під варти звільнити в залі суду негайно.

Вирок може бути
оскаржений в Кіровоградський апеляційний суд через Вільшанський районний суд на
протязі 15 діб з моменту його проголошення.