У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_15,
суддів ОСОБА_16, ОСОБА_17,
за участю прокурора ОСОБА_18,
захисників ОСОБА_5, ОСОБА_6,
при секретарі ОСОБА_19,

розглянула в судовому засіданні 28 травня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження № 0004355 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8

Цим вироком

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця м. Києва,

в порядку ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2014 року вирок залишено без зміни.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 50 000 грн на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 30 березня 2013 року о 02.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння у гаражному приміщенні, розташованому у дворі приватного будинку АДРЕСА_1, разом з ОСОБА_10, з котрим він уживав спиртні напої, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків у результаті завдання ОСОБА_8 ОСОБА_10 колото-різаного поранення грудей зліва, матеріали стосовно чого виділені в окреме провадження, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10, металевим обрізком труби завдав п'ять-шість ударів по голові останнього, дев'ять ударів по правому передпліччю та один удар - по лівому, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_10

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення кримінального процесуального закону та незаконні методи ведення слідства. Стверджує, що матеріали провадження сфальсифіковано, належних доказів винуватості ОСОБА_8 немає. Указує, що ОСОБА_8 фізично не мав можливості завдати ударів зі значною силою обрізком металевої труби, оскільки після отримання ножового поранення від потерпілого втратив свідомість. Крім того, перебуваючи після операції в області серця в тяжкому стані під дією знеболювальних та інших препаратів, які подавляють психічну та нервову систему людини, ОСОБА_8 під психологічним тиском слідчих підписав невідомі йому документи, змісту яких йому не роз'яснювали. Зазначає, що ОСОБА_8 перебував у стані необхідної оборони. Просить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження.

У запереченні на касаційну скаргу потерпіла ОСОБА_9 зазначає, що судові рішення є законними і просить залишити касаційну скаргу захисника без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення захисників, які підтримали касаційну скаргу, думку прокурора, який вважав судові рішення законними, обґрунтованими і просив залишити їх без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК України не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. При розгляді доводів, викладених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених судом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків умисного убивства ОСОБА_10 ґрунтується на сукупності зібраних під час досудового розслідування та ретельно досліджених судом доказах, яким дана належна оцінка.

Твердження у касаційній скарзі про те, що ОСОБА_8 після ножового поранення втратив свідомість, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які у судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_8 приходив до будинку з гаражу, тримаючись за лівий бік грудей, розповідав, що його «підрізали», після чого знов повернувся до гаражу, де продовжилася сварка між потерпілим та засудженим. Також свідок ОСОБА_11 показав, що він бачив, як ОСОБА_10 лежав на підлозі, не рухаючись, а ОСОБА_8 стояв біля його голови й замахувався піднятими руками.

Ці їх показання узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_9, свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14, та об'єктивно підтверджуються даними, які містяться у протоколах огляду місця події, слідчого експерименту, у висновках судово-імунологічних, судово-медичних, судово-молекулярних генетичних експертиз, а також речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно з даними висновку додаткової судово-медичної експертизи з урахуванням характеру проникаючого колото-різаного поранення грудей ОСОБА_8 зліва, відсутності пошкодження великих магістральних судин серця, здійснення ОСОБА_8 будь-яких активних дій із відповідною силою не виключається.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно. Даних щодо перебування його під час вчинення злочину в стані необхідної оборони не встановлено.

Даних, які би свідчили, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, не виявлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнули би скасування постановлених судових рішень, у результаті вивчення матеріалів кримінального провадження також не встановлено.

Твердження у скарзі про те, що до засудженого застосовувались незаконні методи ведення слідства, фізичний та психологічний тиск, перевірялися судами і не знайшли свого підтвердження.

Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, воно є обґрунтованим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення нових злочинів.

Апеляційний розгляд провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Наведені засудженим та його захисником в апеляційних скаргах доводи, аналогічні за своїм змістом доводам касаційних скарг, належним чином перевірено і спростовано. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17