Справа № 751/1123/15к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/255/2015
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2015 року, про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Усатове, Біляєвського району, Одеської області, росіянки, громадянки України, з загальною середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , до арешту проживала за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, остання судимість вироком Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2012 року за ч.2 ст. 307 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.02.2014 року вирок залишено без змін.

за участю прокурора ОСОБА_7

представника Чернігівської виправної колонії № 44 ОСОБА_8

засудженої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

05 лютого 2015 року засуджена ОСОБА_6 звернулася із клопотанням до Новозаводського районного суду м. Чернігова щодо умовно-дострокового звільнення за ст. 81 КК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2015 року засудженій ОСОБА_6 було відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення умовно-достроково від відбування покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2012 року.

Таке рішення суду мотивоване тим, що засуджена має непогашене стягнення, негативну характеристику та своєю поведінкою не довела свого виправлення.

На ухвалу суду засудженою ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить застосувати до неї ст.81 КК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджена посилається на те, що в серпні 2014 року вона знаходилась на іспитовому терміні по пошиттю одягу і навчалась шити, в зв`язку з чим пошила неправильну продукцію і начальником відділення була винесена догана, а нею написана пояснювальна. Стверджує, що порушення трудової дисципліни погашене 06.02.2015 року, тому суд безпідставно їй відмовив у задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення. Має високі проценти на виробництві, вищі ніж норми виробітку бригадою, режим утримання не порушує, з повагою відноситься до адміністрації і приймає участь в культурно-масових заходах. Заочно навчається у вечірній школі та заочно вступила до професійно-технічного училища, по спеціальності швачка.

Заслухавши доповідача, засуджену, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу з підстав викладених в ній та просила її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої та просив рішення суду залишити без змін, представника ЧВК-44, яка заперечувала проти апеляційної скарги засудженої та просила рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, особову справу та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, а саме з характеристики (а.с.2) засуджена за час відбування покарання, вимоги режиму порядку, правила внутрішнього розпорядку та протипожежної безпеки порушувала. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи та представниками адміністрації, на зауваження реагує не завжди правильно. Один раз притягувалась до дисциплінарної відповідальності. Допущене порушення виражалось у порушенні трудової дисципліни, пошитті браку. Стягнення не зняте та не погашене. Не бажає приймати участь у безоплатних роботах по благоустрою місць позбавлення волі, ставиться до цієї роботи безвідповідально.

Апеляційному суду засуджена ОСОБА_6 пояснила, що накладені на неї стягнення були у встановленому законом порядку погашені, режим утримання не порушувала, провину у скоєному злочині визнала повністю, кається. Вважає, що вона заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.81 КК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і відбув певну частину покарання. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Сумлінне ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці, систематичним виконанням трудових обов`язків, відсутністю трудових порушень за весь час відбування покарання.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Висновок суду про виправлення засудженої повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про її поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання, тяжкості вчиненого злочину та особи засудженої в цілому.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді клопотання дотримався даних вимог закону, належним чином дослідив наявність необхідних умов для умовно-дострокового звільнення засудженої та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши дані про поведінку засудженої за весь час відбуття покарання, дійшов вірного висновку про те, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать про виправлення засудженої та запобігання вчиненню нових злочинів, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З урахуванням того, що поведінка засудженої враховується за весь період відбування нею покарання, а не тільки за останній час, тому твердження про те, що вона дисциплінарних стягнень не має і тому до неї повинно бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься довідка про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень, згідно якої засуджена ОСОБА_6 має шість стягнень, останнє з яких на час подання нею клопотання про умово-дострокове звільнення не зняте та не погашене, заохочень не має (а.с.4).

На час звернення засудженої до суду з клопотанням, ОСОБА_6 відбула більше 2/3 частини строку призначеного судом покарання, але вона не довела своє виправлення, порушувала правила режиму утримання та мала діюче стягнення.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_6 не довела свого виправлення та перевиховання і у відповідності до вимог законодавства, відмовив останній в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12 лютого 2015 року відносно засудженої ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженій, яка тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4