Дата документу Справа № 310/7179/14-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єд. унікальний № 310/7179/14-к
№ пров. 11-кп / 778/ 428/ 15 Головуючий в 1-й інст.- ОСОБА_1
Категорія - ст. 185,ч.2 ККУ Доповідач в 2-й інст. - ОСОБА_2

26 лютого 2015 року судова палата з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

адвоката - ОСОБА_6

засудженої - ОСОБА_7 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому заседанні матеріали за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, а також засудженої ОСОБА_7 ,

на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 ; раніше судиму:

- 05.09.2012 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст.ст. 185, ч.1; 185, ч.2; 70; 75 УК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 25.10.2012 року тим же судом за ст.ст. 185, ч.2; 186, ч.2; 70, ч.4; 75 КК України до 4 років 01 місяця позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.10.2012 року і остаточно призначено до відбування покарання у вигляді 4 років 02 місяців позбавлення волі.

Запобіжним заходом щодо засудженої до набрання вироком законної сили обрано тримання під вартою, взята під варту із залу суду, початок строку покарання постановлено обчислювати з 15 грудня 2014 року.

Стягнуто з засудженої ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 1000 гривень, моральної шкоди - 5 000 гривень.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за таємні крадіжки чужого майна за наступних обставин.

08 серпня 2014 року близько 16 години ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , діючи повторно, таємно вкрала належний її матері ОСОБА_8 ноутбук марки "Самсунг Р 518" в чохлі та компютерну мишу загальною вартістю 3 150 гривень, з якими з місця злочину зникла і подальшому розпорядилася на власний розсуд.

09.08.2014 року близько 17-20 годин ОСОБА_7 , знаходячись в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_2 " по АДРЕСА_3 , діючи повторно, з барної стійки магазину таємно викрала керамічну скарбничку з грішми загальною вартістю 453 гривні, яка належала ОСОБА_9 , з якими з місця злочину зникла.

10.08.2014 року близько 17 години ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , діючи повторно, таємно викрала належний її матері ОСОБА_8 мобільний телефон "Самсунг С3322" вартістю 500 гривень, з яким з місця злочину зникла.

Крім того, 25.08.2014 року близько 18 години ОСОБА_7 , знаходячись в тій же квартирі, діючи повторно, таємно викрала монітор "Філліпс" вартістю 1000 гривень, який належав її матері ОСОБА_8 , з яким з місця злочину зникла.

В своїй апеляційній скарзі та доповненні до неї засуджена ОСОБА_7 , не заперечуючи висновків суду щодо доведеності своєї вини, вказує на суворість призначеного їй покарання, посилаючись на своє щире каяття та наявність двох неповнолітніх дітей, просить обрати їй покарання, не пов`язане з позбавленням волі, або застосувати щодо неї акт амністії.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, просить змінити вирок суду щодо ОСОБА_7 та виключити з його мотивувальної частини посилання суду на рецидив злочину, як обставину, що обтяжує покарання засудженої, оскільки ця обставина є кваліфікуючою ознакою складу злочину, за який ОСОБА_7 засуджена.

Заслухавши доповідь судді по справі, пояснення засудженої, надані в режимі відеозв`язку, та доводи її захисника, які підтримали апеляцію засудженої і не заперечували проти задоволення апеляції прокурора, доводи прокурора., який підтримав свою апеляцію і заперечував проти задоволення апеляції засудженої, перевіривши доводи обох апеляцій, судова колегія вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, апеляція засудженої не підлягає задоволенню за таких підстав.

Провина засудженої ОСОБА_7 у таємному викраданні майна потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, самою засудженою, а також іншими учасниками судового процесу, не заперечується і в достатній мірі підтверджується матеріалами кримінального провадження, які належним чином були в судовому засіданні досліджені та яким в судовому вироку дана правильна та об`єктивна оцінка, дії останньої правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст. 185 КК Україні за ознакою повторності.

Обираючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України взяв до уваги не тільки той факт, що вона раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів і нові аналогічні злочини скоїла під час іспитового строку, але й конкретні обставини самого кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, ставлення до нього самої ОСОБА_7 , яка щиро розкаялася, активно сприяла слідству у розкритті скоєних злочинів, що судом обгрунтовано і у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнано обставинами, що пом`якшують її покарання, в зв`язку з чим суд знайшов можливим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України, яке за строком є майже мінімально можливим за цими правилами, визнавши саме таке покарання відповідним до його цілей і достатнім для виправлення підсудної, з чим судова колегія вважає за можливе погодитися і не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання, а також для застосування щодо засудженої Закону України "Про амністію у 2014 році", який щодо неї у відповідності до ст. 12 цього Закону застосуванню не підлягає, оскільки всі зазначені в судовому вироку злочини скоєні нею після набрання вказаним Законом чинності.

Що ж до доводів прокурора в його апеляції про необгрунтоване визнання судом першої інстанції рецидиву злочину обставиною, яка обтяжує покарання підсудної, то ці доводи є слушними, оскільки у відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", якщо якась з обставин, наведених у ч.1 ст. 66, ч.1 ст. 67 КК України, передбачена в статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд при призначенні покарання не може ще раз ураховувати її як пом`якшуючу чи обтяжуючу покарання обставину, тому це посилання суду підлягає виключенню з мотивувальної частини його вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, задовольнити, апеляцію засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 - змінити, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на рецидив злочину, як обставину, що обтяжує покарання засудженої, в решті той же вирок суду залишити без змін.

Головуючий:

судді: