У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Вус С.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Косарєва В.І.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 5 червня 2007 року кримінальну справу за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 7
липня 2006 року.

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, раніше

судимого 20.10.2005 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення
волі, на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільненого від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

- за ч.2 ст.199 КК України на 5 років позбавлення волі .

Відповідно до ст.71 КК України до
покарання за цим вироком ОСОБА_1 частково приєднано невідбуте покарання за
вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 20.10.2005 року та
призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

Цим
же вироком засуджено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, вирок щодо яких не
оскаржено.

ОСОБА_1 засуджено за
вчинення злочинів за таких обставин.

29.11.2005 року близько 17 год. ОСОБА_1 за попередньою
змовою з ОСОБА_3 збув підроблені 100 гривень України, розплатившись ними з
ОСОБА_5 за продукти харчування, вартістю 25 грн., та отримавши 75 грн. здачі
валютою України.

30.11.2005 року близько 11 год. ОСОБА_1 повторно за попередньою змовою з
ОСОБА_2 і ОСОБА_6, який не досяг віку кримінальної відповідальності, з метою
виготовлення для подальшого збуту підроблених банкнот Національного Банку
України прийшли до ОСОБА_7, що проживає по АДРЕСА_1, де ОСОБА_2 надав для
сканування грошові банкноти Національного Банку України номіналом 10, 20, 100
гривень, а ОСОБА_7 сканував їх зображення та скопіював файл із зображенням на
дискету, яку ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_6, віднесли до ОСОБА_8, а останній за допомогою комп'ютера
та принтера виготовив два зображення
грошових банкнот Національного Банку України номіналом 100 гривень, які ОСОБА_1
і ОСОБА_2, розділивши між собою, зберігали з метою збуту.

30.11.2005 року ОСОБА_2, через ОСОБА_9, який не був повідомлений про цілі
ОСОБА_2, збув підроблену банкноту Національного Банку України номіналом 100
гривень, розплатившись з ОСОБА_5 за продукти харчування, вартістю 25 грн., та
отримавши здачу валютою України.

01.12.2005 року близько 11 год.
ОСОБА_1 повторно за попередньою змовою з ОСОБА_2 і ОСОБА_6, який не досяг віку
кримінальної відповідальності, за аналогічних обставин збули ОСОБА_5 підроблені
100 гривень, розплатившись за товари, вартістю 25 грн.

01.12.2005 року близько 11 год. 30
хв. ОСОБА_1 повторно за попередньою змовою з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 прийшли до ОСОБА_7 за вищевказаною адресою, де
останній на комп'ютері зробив зображення грошових
банкнот Національного Банку України номіналом 100 гривень та скопіював файл із
зображенням на дискету, яку ОСОБА_1 і ОСОБА_3 віднесли до АДРЕСА_1, де
виготовили з метою збуту 14 зображень грошових банкнот Національного Банку
України номіналом по 100 гривень.

01.12.2005 року близько 17 год. ОСОБА_1 повторно за попередньою змовою з
ОСОБА_3 збули ОСОБА_5 підроблені 100 гривень, розплатившись за продукти
харчування, вартістю 25 грн.

02.12.2005 року близько 17 год. ОСОБА_1 повторно за попередньою змовою з
ОСОБА_3 та ОСОБА_10, який не досяг віку кримінальної відповідальності, збули
ОСОБА_11 підроблені 100 гривень, розплатившись з нею за спиртне, а отриману
здачу розділили між собою.

06.12.2005 року близько 19 год.
ОСОБА_2 повторно за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_9, який не досяг віку
кримінальної відповідальності, прийшли до ОСОБА_5 із метою збуту підробленої
банкноти Національного Банку України номіналом 100 гривень, і
ОСОБА_9 передав ОСОБА_5 підроблені гроші як оплату продуктів
харчування, проте свій умисел на збут підробленої національної валюти України
вони не довели до кінця, оскільки були затримані працівниками міліції.

У апеляційному порядку вирок не переглядався.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
стверджує, що йому не було вручено копії обвинувального висновку, що є істотним
порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства. Просить вирок щодо
нього скасувати.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Доведеність вини та
правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.199 КК
України, у касаційній скарзі не заперечуються.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального
закону, які тягнуть зміну чи скасування судових рішень, по справі не
встановлено.

Твердження засудженого ОСОБА_1 про невручення йому копії
обвинувального висновку безпідставні.

Як убачається з протоколів засідань з попереднього розгляду справи та
судового розгляду справи по суті ОСОБА_1 послідовно стверджував, що копія
обвинувального висновку йому була вручена 23.03.2006 року (т.2 а.с.346, 398
зворот). Зауважень на протоколи судових засідань ні ОСОБА_1, ні іншими
учасниками процесу не вносилось.

Після постановлення вироку ОСОБА_1 було заявлено клопотання про
ознайомлення його з матеріалами кримінальної справи, яке було задоволено судом.
Після ознайомлення ОСОБА_1 із матеріалами справи секретарем судового засідання
Чугуївського міського суду Харківської області було виявлено відсутність у
матеріалах другого тому справи аркушів справи №№ 341, 342, на яких містились
розписки ОСОБА_1 і його законного представника про отримання ними 23.03.2006
року копій обвинувального висновку, та внесення змін до подальшої нумерації
аркушів справи, про що було складено відповідний акт від 18.01.2007 року (т.2
а.с.523).

За таких обставин колегія суддів вважає, що право засудженого ОСОБА_1 на отримання копії
обвинувального висновку порушено не було.

Інших обґрунтованих доводів щодо незаконності постановленого щодо ОСОБА_1
вироку, які б давали підстави для його зміни чи скасування, у касаційній скарзі
не наведено.

Підстав для призначення справи до розгляду в суді касаційної інстанції з
повідомленням осіб, визначених ст. 384 КПК України, немає.

Керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1.

Судді:

Вус С.М.
Кліменко М.Р. Косарєв
В.І.