Справа № 591/2198/15-к
Провадження № 1-кп/591/166/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисник обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0001672 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженки с. Сироп`ятське Кормиловського району Омської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не одружена, має двох неповнолітніх дітей, не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 , зареєстрована у АДРЕСА_2 , раніше не судимої

в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, обвинувальний акт у якому надійшов до суду разом з угодою по визнання винуватості,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2013 року ОСОБА_4 вирішила шахрайським шляхом отримати кредит у КС Сумська кредитна спілка, шляхом надання неправдивої інформації працівникам спілки, стосовно місця своєї роботи та розміру заробітної плати.

Так, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір спрямований на незаконне збагачення за рахунок інших, 20.04.2013 року близько 14.00 год., з метою отримання грошового кредиту у Кредитній спілці Сумська кредитна спілка, знаходячись у підсобному приміщенні магазину ФОП ОСОБА_6 , що у АДРЕСА_3 , підробила офіційний документ - довідку про доходи ФОП ОСОБА_6 від 22.04.2013 року, без номеру на своє ім`я, яка будучи правильно оформлена зовні, містили відомості, що повністю не відповідали дійсності в частині того, що ОСОБА_4 працювала продавцем, отримувала щомісячно заробітну плату в розмірі 2100 грн., яка за період із жовтня 2012 року по березень 2013 року склала 12600 грн. В дійсності ж ОСОБА_4 у вказаному місці ніколи не працювала, заробітну плату, в тому числі й у вказаному розмірі не отримувала. При цьому, ОСОБА_4 мала при собі заздалегідь придбаний бланк довідки про доходи, в якому остання у графі суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа або посада керівника юридичної особи, власноруч виконала підпис від імені ОСОБА_6 . Окрім цього, без відома ОСОБА_6 , ОСОБА_4 скористалася оригінальної печаткою ФОП ОСОБА_6 , зробивши її відтиск на зазначеній довідці про доходи та власноруч заповнила графи довідки про доходи, у частині розміру заробітної плати, відомостей про фізичну особу - підприємця та особу, на яку видана довідка про доходи, тобто на - ОСОБА_4 , таким чином внесла до офіційного документа завідомо неправдиві відомості.

Після чого, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що інформація, яка викладена у довідці про доходи від 22.04.2013 року не відповідає дійсності, маючи намір на отримання кредиту, діючи умисно, перебуваючи у приміщенні Кредитної спілки Сумська кредитна спілка, що у м. Суми на Покровській площі, 10, завірила її своїм підписом.

22.04.2013 року близько 17.00 год., ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок інших, діючи умисно, з корисливих мотивів та в особистих інтересах, звернулася до Кредитної спілки Сумська кредитна спілка, за адресою: АДРЕСА_4 , де надала працівникові спілки - ОСОБА_7 підроблену довідку про доходи ФОП ОСОБА_6 від 22.04.2013, без номеру на своє ім`я, яка будучи правильно оформлена зовні, містила відомості, що повністю не відповідали дійсності в частині того, що ОСОБА_4 працювала на посаді продавця ФОП ОСОБА_6 та кожен місяць отримувала заробітну плату, яка склала за жовтень 2012-2100 грн., листопад 2012-2100 грн., грудень 2012-2100 грн., січень 2013 2100 грн., лютий 2013 2100 грн., березень 2013 2100 грн., а за період з жовтня 2012 по березень 2013 склала 12600 грн. В дійсності ж ОСОБА_4 у ФОП ОСОБА_6 на посаді продавця ніколи не працювала, зарплату, у тому числі й у вказаному розмірі не отримувала.

Після цього, 22.04.2013 року між зазначеною кредитною спілкою та ОСОБА_4 був укладений договір про надання кредиту №7431 на суму 5000 грн., яка в цей же день, завдяки підробленій довідці про доходи, яку вона особисто використала, отримала кредит на суму 5000 грн., яким ОСОБА_4 розпорядилася на власний розсуд.

Вказані дії обвинуваченої прокурором кваліфіковані за ч. 1 ст. 222 КК України - оскільки вона надала завідомо неправдиву інформацію кредитній спілці з метою одержання кредиту за відсутності ознак злочину проти власності, за ч. 1 ст. 358 КК України - оскільки вона підробила офіційний документ та за ч. 4 ст. 358 КК України оскільки вона використала завідомо підроблений документ.

Разом з обвинувальним актом суду подана угода про визнання винуватості від 27.03.2015 року укладена між прокурором, підозрюваною ОСОБА_4 та захисником підозрюваної адвокатом ОСОБА_8 .. За умовами даної угоди підозрювана, її захисник та прокурор дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. ОСОБА_4 у повному обсязі та беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень. Сторони погоджуються на призначення покарання у вигляді за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн., за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., за ч. 1 ст. 222 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 2550 грн. та визначення остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 2550 грн.

Суд, заслухавши пояснення сторін судового провадження, вивчивши подані матеріали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а угода затвердженню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 підробила офіційний документ, використала підроблений офіційний документ та надала завідомо неправдиву інформацію кредитній спілці з метою одержання кредиту за відсутності ознак злочину проти власності, а тому її дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

При цьому, обвинувачена розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, які у судовому засіданні їй додатково роз`яснені, визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, підтвердила обставини, викладені у пред`явленому їй обвинуваченні та надала згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди та що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами (обвинувачення та захисту) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто, умови даної угоди відповідають вимогам діючого кримінально-процесуального, матеріального законодавства та особі обвинуваченої. Також узгоджена міра покарання відповідає роз`ясненням, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання відповідно до яких, згідно ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю. Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті є обов`язковим, то воно застосовується лише до осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб вказане додаткове покарання не застосовується та у такому випадку, посилатися на ст. 69 КК України не потрібно.

Суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314,368, 370, 374, 375 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 27 березня 2015 року про визнання винуватості між підозрюваною ОСОБА_4 , адвокатом ОСОБА_5 та прокурором прокуратури м. Суми ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 222 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 2550 грн.

- за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1020 грн.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 510 грн.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити до відбуття покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 2550 грн.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення. На вирок суду може бути подана апеляція обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя