Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого : судді Шилової Т.С.,

суддів: Зубара В.В., Матієк Т.В.,

з участю прокурора Таргонія О.В.,

засудженого ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні 04 листопада 2014 року в м. Києві кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Бородянського районного суду Київської області від 20 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2014 року.

Вироком Бородянського районного суду Київської області від 20 грудня 2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, в силу ст. 89 КК України такий, що не має судимості, -

засуджений за:

· ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

· ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов'язків відповідно до ст. 76 КК України.

Вироком вирішено питання про стягнення судових витрат та про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2014 року зазначений вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він у 2011 році восени в АДРЕСА_1, незаконно придбав рослини коноплі, а саме зірвав одну дикоростучу рослину коноплі на території господарства за місцем свого проживання, після чого поклав її до сараю, де зберігав до того як вона висохла, і в подальшому, подрібнивши цю рослину, виготовив з неї наркотичний засіб для вживання шляхом куріння та продовжував її зберігати у кухонній кімнаті будинку для власного вживання без мети збуту.

14 січня 2012 року, близько 16 год. під час огляду господарства гр. ОСОБА_1, що розташоване в АДРЕСА_1, працівниками міліції в кухонній кімнаті будинку на підлозі під килимом було виявлено та вилучено паперовий згорток з подрібненими рослинами коноплі, які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, який належить ОСОБА_1 Маса виявленого наркотичного засобу (каннабісу) в перерахунку на суху речовину становить 8,3 г.

Крім того, 14 січня 2012 року, близько 10 год., по АДРЕСА_1, ОСОБА_1, незаконно збув, а саме пригостив ОСОБА_2 подрібненими рослинами коноплі, які незаконно зберігав під килимом у кухонній кімнаті будинку за місцем свого проживання та які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 0,4803 г.

Загальна вага наркотичного засобу, що незаконно зберігав ОСОБА_1, з урахуванням маси наркотичного засобу, що він незаконно збув ОСОБА_2, становить 8,7803 г.

У касаційній скарзі прокурор просить судові рішення скасувати через неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м'якості та істотні порушення кримінально-процесуального закону, кримінальну справу направити на новий судовий розгляд. При цьому посилається на те, що суд неправильно застосував положення ст. 69 КК України, що призвело до призначення засудженому м'якого покарання і необґрунтованого застосування ст. 75 КК України. Крім того зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який не підтримав касаційну скаргу, засудженого ОСОБА_1, який заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінальної справи, визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 307 КК України, призначив йому відповідне покарання, застосувавши положення ст. ст. 69, 70 КК України.

Враховуючи тяжкість злочинів, особу засудженого та конкретні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання і прийняв рішення про звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, прокурором подано апеляцію, в якій порушувалось питання про скасування вироку через неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного за ч. 2 ст. 307 КК України засудженому ОСОБА_1 покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м'якості. При цьому в апеляції прокурором наводились доводи, аналогічні доводам його касаційної скарги, зокрема, що суд при призначенні ОСОБА_1 покарання помилково застосував положення ст. 69 КК України і у зв'язку з чим призначив за ч. 2 ст. 307 КК України та визначив остаточно за сукупністю злочинів покарання, яке є м'яким, а також неправомірно вирішив питання про звільнення засудженого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 365 КПК України 1960 року, розглянув у повному обсязі доводи поданої апеляції, визнав ці доводи, з наведенням в ухвалі відповідних мотивів, безпідставними і погодився з висновками суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного покарання.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Покарання відповідає ступеню тяжкості вчинених засудженим злочинів та його особі.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону або неправильного застосування кримінального закону при розгляді даної справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Доводи касаційної скарги прокурора щодо незаконності судових рішень є безпідставними.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок Бородянського районного суду Київської області від 20 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2014 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Зубар В.В. Шилова Т.С. Матієк Т.В.