Справа № 569/3743/15-к
Провадження № 1-кп/569/303/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області
в складі : головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

перекладачів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження № 0000125 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кабул Республіки Афганістан, громадянина королівства Нідерланди, з середньою освітою, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, працюючого кур`єром ПП «ДБД», дані про наявність судимості відсутні, жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,

В С Т А Н О В И В :
09 січня 2015 року о 4 годині 40 хвилин на проїзній частині дороги біля нічного клубу «Лагуна», що розташований по вул.Соборна, 191 в м.Рівне, Феізі Фавад після словесної суперечки, не маючи наміру на позбавлення життя потерпілого та не передбачаючи можливості настання небезпечних наслідків у виді смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_11 , внаслідок чого той упав та вдарився потиличною частиною голови об асфальт і одержав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з крововиливами в речовину головного мозку та під його оболонки, перелом кісток склепіння і основи черепа, синця з садном на його фоні у тім`яно-потиличній ділянці зліва, від яких помер в приміщенні центральної міської лікарні м.Рівне.

Своїми діями ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.119 КК України, - вбивство через необережність.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що 7 січня 2015 року разом зі своїми знайомими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 приїхали в м.Рівне та поселилися в квартирі, яку допоміг знайти ОСОБА_15 . 8 січня 2015 року біля 23 години пішли відпочити в нічний клуб «Лагуна», де пізніше зустрілися з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з якими він був знайомий раніше, так як вони теж з Афганістану. В клубі ніяких конфліктів між ними не було, спокійно спілкувалися, пригощали одне одного. На вулиці біля клубу під час розмови між ним та ОСОБА_16 виникла словесна суперечка, під час якої останній ображав його нецензурною лайкою, яка надалі перейшла в штовханину. Оскільки суперечка велася на підвищених тонах, то його товариші та друг ОСОБА_16 почали їх заспокоювати. В останні секунди він рознервувався та відштовхнув чи ударив ОСОБА_18 лівою рукою, від чого останні впав. Після цього він розвернувся та пішов разом зі своїми друзями. Інших ударів потерпілому ні ногами, ні руками не наносив. В якому стані перебував потерпілий після падіння він не знав, поки йому не повідомили це працівники міліції. У вчиненому розкаюється, просить вибачення у потерпілого та його родини. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди визнає частково в розмірі, що підтверджується документально. Моральну шкоду матері померлого ОСОБА_11 готовий відшкодувати в розмірі 60000 грн.

Потерпілий показав, що 10 січня 2015 року зранку сестра повідомила його про те, що їх брат ОСОБА_15 лежить у лікарні в Україні в тяжкому стані. Лікар по телефону підтвердив йому цю інформацію і він перервав свій відпочинок в Естонії та вилетів до Києва. 12 січня 2015 року він прибув до м.Рівне, відвідав брата в лікарні, його тримали на апаратах штучного дихання. В той же день брат помер. Обвинуваченого він не знав. Про те, що тілесні ушкодження його брату наніс обвинувачений, він дізнався від ОСОБА_19 . Стверджує, що на свідків чинить тиск родина обвинуваченого. Друг його померлого брата розповідав йому, що між братом та обвинуваченим ще до поїздки в Україну був конфлікт на етнічному грунті. Вважає, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ст.115 КК України як навмисне вбивство, оскільки обвинувачений, який довгий час займається боксом, наніс два удари в обличчя його брата - під ліве око та у праву щоку, удар ногою по голові, коли той вже лежав, та руками вдарив головою об асфальт. Висновок експерта, що його брат впав з положення прямо, був зроблений на основі показань підсудного, хоча з відео видно, що спочатку він впав на спину, а тоді вдарився головою. Обвинувачений бачив, що ОСОБА_15 впав, але ніякої допомоги йому не надав, а залишив помирати. Цивільний позов підтримує повністю.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Свідок ОСОБА_14 , допит якого проводився в судовому засіданні відповідно до ст.225 КПК України та звукозапис якого був відтворений, показав, що 8 січня 2015 року відпочивав разом з Феізі Фавадом та ОСОБА_13 в нічному коубі «Лагуна». Близько другої ночі до них підійшли двоє невідомих йому чоловіків, але яких знали ОСОБА_20 та ОСОБА_13 . Вони разом відпочивали. Після закриття клубу вони вийшли на двір і там між ОСОБА_20 та ОСОБА_16 виник спір, ніби ОСОБА_20 щось наговорив на ОСОБА_16 . Під час штовханини ОСОБА_21 пхнув ОСОБА_18 і той впав на дорогу, бо було слизько. Самого удару не бачив. Після падіння вони розвернулися та пішли. Він особисто наніс удар ногою чоловіку, який залишився біля лежачого потерпілого. На правій руці в нього був гіпс

Свідок ОСОБА_22 , допит якого проводився в судовому засіданні відповідно до ст.225 КПК України та звукозапис якого був відтворений, показав, що вночі 9 січня 2015 року разом зі своїм другом ОСОБА_23 були в нічному клубі «Лагуна», де зустріли знайомих ОСОБА_13 , ОСОБА_20 та третього чоловіка, якого він не знає. Вони підсіли до них та стали спілкуватися. Після закриття клубу вийшли на вулицю, де між ОСОБА_20 та ОСОБА_16 виникла словесна суперечка, ніби хтось когось назвав по національності. Він намагався заспокоїти їх обох, щоб спір не перейшов у бійку. Він побачив як впав ОСОБА_16 , однак, самого удару не бачив. Вважає, що вдарив ОСОБА_24 , так як конфлікт був лише між ними. Після падіння ОСОБА_16 він нагнувся над ним та почав тримати його голову і в цей момент отримав удар в праву брову, але не знає від кого, бо приводив до тями друга. Вони залишилися на дорозі, а ті троє чоловіків пішли.

Свідок ОСОБА_25 показав, що перебував у своїй машині, припаркованій за 20 метрів від пішохідного переходу біля клубу «Лагуна», коли побачив як сперечаються та пхаються 4 чи 5 чоловік. Штовхалися і пхали одне одного всі разом. Пізніше одного з чоловіків, як йому здалося, пхнули і він впав головою на дорогу. ОСОБА_26 падіння був дуже сильний, бо почув його навіть крізь музику, яка лунала в машині. ОСОБА_27 потерпілий головою донизу, не на спину чи сідниці, тому що після падіння в нього ноги піднялися догори. Після падіння до потерпілого присів його товариш та підняв за голову. В цей час та особа, яка штовхнула потерпілого, стала наносити удари, близько 4-5, руками і ногами і потерпілому, і його товаришу по голові. Після того, як до місця події почали підходити люди, та особа, що била, пішла до своїх друзів, які стояли під деревами неподалік. Ствердив, що бійка була між двома особами, а третій чоловік підтримував пізніше голову. Двоє інших осіб стояли на певній відстані і у бійку не втручалися. Той чоловік, що пхнув потерпілого, після падіння відійшов, а тоді повернувся та став наносити ще удари. Крові на обличчі потерпілого не бачив, лише під головою на асфальті.

Свідок ОСОБА_28 показав, що працює таксистом. 9 січня 2015 року був на зміні та перебував у машині, коли почув крики та побачив компанію з п`яти чоловік, які вийшли з нічного клубу «Лагуна» і йшли по дорозі. Один з чоловіків весь час скакав битися до чоловіка, який йшов першим. Біля пішохідного переходу той чоловік таки попав кулаком в обличчя потерпілому і останній впав задом головою на асфальт. Один з компанії залишився біля лежачого, а троє інших чоловіків пішли геть. Він вискочив з машини та пішов у напрямку події. Куди саме був нанесений удар, в торс чи по обличчю, і якою рукою не бачив. Ствердити, що обвинувачений саме та особа, яка нанесла удар, не може. Після падіння потерпілого той чоловік, що вдарив, його не добивав, а розвернувся та пішов. Він не бачив, чи інші особи наносили якісь удари. Крові на потерпілому не помітив.

Свідок ОСОБА_29 показав, що 9 січня 2015 року відпочивав з друзями в нічному клубі «Лагуна». Коли стояли біля клубу перед тим як розійтися, почув звук удару - ніби щось впало. Пішов в напрямку звуку та побачив чоловіка, який лежав на дорозі. Біля нього сидів хлопець, у якого була розсічена брова. Почав надавати допомогу, підійшли інші люди, викликав швидку. Сварки чи суперечки перед цим не чув, лише звернув увагу, що лунала іноземна мова. На обличчі чоловіка, який лежав, крові не бачив. Як впав потерпілий і хто його вдарив він не бачив.

Свідок ОСОБА_30 показав, що 9 січня 2015 року перебував на чергуванні в центральній міській лікарні як лікар-нейрохірург. Всі виявлені пошкодження на тілі ОСОБА_11 були описані ним в історії хвороби, стан хворого був вкрай тяжким. Чи були сліди крові на обличчі потерпілого та синці пригадати не може.

Свідок ОСОБА_31 показав, що був лікуючим лікарем потерпілого ОСОБА_11 та оперував його. Всі виявлені пошкодження на тілі хворого вносяться в історію хвороби. У потерпілого були виявлені внутрішні пошкодження правої півкулі, скроні та тім`я, крововилив та набряк головного мозку. Вдавленого перелому не було. Чи були забої правої щоки не пам`ятає.

Експерт ОСОБА_32 показав, що в потерпілого ОСОБА_11 було виявлено синець під лівим оком та гематома в потиличній ділянці. Інформація з медичної картки записується автоматично, але ніякого відношення до експертизи не має, оскільки експертиза проводиться на підставі виявлених експертом ушкоджень. Забою м`яких тканин правої щоки ним виявлено на тілі померлого не було. Механізм отримання тілесних ушкоджень відповідає обставинам справи. Потерпілий впав від удару в ліве око, який міг бути нанесений як правою, так і лівою рукою. Об`єктивних даних про отримання ще одного травмуючого удару в потиличну ділянку голови не було. Під час падіння мало місце закидання голови назад. Удар в око був не значної сили, однак, він надав тілу прискорення. Потерпілий впав на спину та головою вдарився об асфальт.

Експерт ОСОБА_33 показав, що ушкоджень в ділянці правої щоки на трупі виявлено не було. Синець під лівим оком виник від відносно незначної сили удару. Вказані слідчим обставини справи та переглянутий в судовому засіданні відеозапис події узгоджуються з механізмом виникнення травми голови ОСОБА_11 . Удар під ліве око міг бути нанесений як лівою, так і правою рукою. Під час падіння тіло контактує з поверхнею і спиною, і головою.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ( а/с 46-57 матеріалів кримінального провадження ) у потерпілого були виявлені відкрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів в речовину головного мозку та під його оболонки, перелом кісток склепіння і основи черепа, синець із садном на його фоні у тім`яно-потиличній ділянці зліва та синець у підочній ділянці зліва. Черепно-мозкова травма є наслідком одноразової дії тупого предмета з плоскою переважаючою поверхнею і така травма властива для падіння навзнак на площині з наступним ударом тім`яно-потиличною ділянкою голови до твердої підлягаючої поверхні. Падінню потерпілого передувало надання тілу прискорення шляхом нанесення одного удару в ліву половину обличчя тупим предметом з обмеженою поверхнею, наприклад, рукою, зігнутою в кулак. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок отриманої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння і основи черепа, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, що ускладнилась набряком-набуханням та компресією головного мозку.

Висновок судово-медичної експертизи є мотивованим, науково обґрунтованим, узгоджується з іншими доказами у справі і сумнівів у суду не викликає. Протиріч у експертів при встановленні характеру, локалізації, механізму утворення тілесних ушкоджень та причин смерті не було, що підтвердили в судовому засіданні експерти ОСОБА_32 та ОСОБА_34 .

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису камер зовнішнього відеоспостереження диско-бару «Лагуна» ( камера № 6 ) вбачається, що о 4 годині 40 хвилин ОСОБА_12 наносить удар ОСОБА_35 лівою рукою в обличчя, внаслідок чого останній падає на асфальтове покриття проїзної частини дороги. ОСОБА_22 присідає та схиляється над потерпілим, а ОСОБА_12 та ОСОБА_36 наносять йому по одному удару правою ногою, після чого йдуть в напрямку мосту. Через 20 секунд ОСОБА_36 повертається та наносить ще один удар ногою в область тулуба ОСОБА_19 .

Показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 доказів на підтвердження чи спростування винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину не містять.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.

Доводи потерпілого, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ст.115 КК України є необґрунтованими, оскільки під час судового розгляду ні потерпілим, ні стороною обвинувачення не надано суду жодних доказів про те, що ОСОБА_12 мав намір заподіяти смерть ОСОБА_11 .

Суд також вважає, що немає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, на чому наполягав представник потерпілого, з огляду на наступне.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» № 2 від 7 лютого 2003 року питання про умисел винного необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Під час судового розгляду встановлено, що завданий обвинуваченим удар в обличчя ОСОБА_11 був незначної сили, що підтвердили в судовому засіданні судово-медичні експерти ОСОБА_33 та ОСОБА_40 .

ОСОБА_35 обвинуваченим було завдано лише одного удару, про що свідчили в своїх показаннях свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 та підтверджується висновком судово-медичної експертизи, додатковими поясненнями експертів ОСОБА_41 і ОСОБА_42 та відеозаписом з камер спостереження. Інший удар був нанесений обвинуваченим ОСОБА_19 . Завдання обвинуваченим удару ногою в праву щоку ОСОБА_11 , на факті якого наполягає потерпілий, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_25 , оскільки його показання спростовуються показаннями інших свідків, висновком судово-медичної експертизи та відеозаписом події, а також само по собі містять багато суперечностей. Свідок ствердив, що особа нанесла декілька ударів руками та ногами, однак розповісти яким чином, кому та в які ділянки тіла були нанесені удари не зміг. Він бачив рухи, які робила людина, що стояла до нього спиною, і розцінив ці рухи як удари. Після перегляду відеозапису події вказав, що він пам`ятає зовсім інше. Крім того, показав, що під час бійки розмовляв по телефону і не акцентував увагу на події, так як такі бійки біля нічного клубу відбуваються майже кожної ночі.

Суд також враховує, що суперечка між обвинуваченим та ОСОБА_23 виникла раптово, хто був її ініціатором невідомо, оскільки жоден свідок про це не зазначив. Свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_14 показали, що до виходу на вулицю ніяких конфліктів між обвинуваченим та потерпілим не було, що підтвердив і сам обвинувачений. Також свідок ОСОБА_22 ствердив, що він намагався угамувати обох сперечальників. Крім того, суд зауважує, що згідно висновків судово-токсикологічних експертиз ОСОБА_15 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи всі названі обставини в їх сукупності, суд вважає, що в діях обвинуваченого відсутній умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_35 . В діях обвинуваченого наявні ознаки злочинної недбалості, оскільки він повинен був і міг передбачити можливість падіння потерпілого та настання від цього суспільно небезпечних наслідків у виді смерті, так як в своїх показаннях неодноразово вказував, що було слизько.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_12 вчинив злочин середньої тяжкості.

Стороною захисту було надано суду апостильований лист Міністерства юстиції Нідерландів, в якому зазначається про те, що відділ віз та імміграції не містить компрометуючих даних на ОСОБА_7 і він не є особою, яка небезпечна для суспільства. Суд не може розцінити вказаний лист як довідку про відсутність судимостей, однак, приймає його як документ, що характеризує особу з позитивної сторони.

Обвинувачений має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Згідно показань його дружини ОСОБА_43 характеризується як порядний чоловік та зразковий батько.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд не визнає обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння, так як даний факт належним чином не підтверджений в судовому засіданні. Хоча обвинувачений та свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_22 показали, що вживали спиртні напої, факт перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння спростовується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 10 січня 2015 року ( а/с 80 ).

Суд не визнає обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою та вчинення злочину на грунті національної ворожнечі, на чому наполягали потерпілий та його представник, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Свідок ОСОБА_22 в своїх показаннях зазначав, що хтось когось назвав по національності, однак, ким і що саме було сказано не вказав.

Суд також не може визнати обставиною, що обтяжує покарання, тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки настання тяжкого наслідку - смерті людини - є ознакою об`єктивної сторони злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_12 .

Суд не визнає обтяжуючою обставиною залишення обвинуваченим ОСОБА_11 у безпорадному стані, оскільки відповідно до ч.3 ст.67 КК України при призначені покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. Частина 1 ст.67 КК України не передбачає такої обставини як залишення особи у безпорадному стані.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, повне визнання вини, добровільне відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого, вчинення дій з метою відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому, які, однак, не приймалися потерпілою стороною.

Враховуючи ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наявність на утриманні 3 неповнолітніх дітей, а також мету покарання, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах, встановлених в санкції ч.1 ст.119 КК України.

Потерпілим ОСОБА_44 в кримінальному провадженні пред`явлено позов про стягнення з обвинуваченого 11120 євро та 23543,83 грн. матеріальної шкоди та 21157,08 євро втраченого заробітку.

В судовому засіданні представник потерпілого зазначив, що матеріальна шкода, завдана смертю ОСОБА_11 , складається з витрат на поховання в сумі 6245 євро, проведення поховального обряду, підготовкою тіла до позорон та поминального залу і кухні в сумі 900 євро, виготовлення та встановлення надгробку на могилі в сумі 3975 євро. Однак, з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що вказані витрати були понесені сестрою потерпілого ОСОБА_45 .Халім з її банківського рахунку. Потерпілий підтвердив, що кошти, пов`язані з похованням, дійсно були власними коштами його сестри, оскільки він на той час перебував в Україні та брав участь у слідчих діях.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині, так як право на відшкодування майнової шкоди має особа, якій така шкода завдана, і витрати на поховання в дійсності понесла сестра потерпілого, а не потерпілий.

Позов потерпілого в частині стягнення втраченого заробітку також не підлягає до задоволення, оскільки суду не надано достатніх доказів на підтвердження вказаних позовних вимог : не вказано який період потерпілий не працює, кількість днів перебування в Україні, з яких причин був звільнений з роботи та розмір його заробітної плати станом на 2015 рік, так як потерпілий пояснив, що на даний момент працює в іншого роботодавця на іспитовому терміні.

Враховуючи, що обвинувачений визнав позов щодо відшкодування витрат потерпілого на прибуття до суду та проживання в сумі 23543,83 грн., суд вважає за можливе позов в цій частині задовольнити.

В кримінальному провадженні також пред`явлено позов матері ОСОБА_11 про стягнення з обвинуваченого шкоди, завданої смертю особи, в розмірі 50000 євро.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач в зв`язку зі смертю сина, неможливість відновлення таких втрат в майбутньому, а також те, що вчинений обвинуваченим злочин є необережним, відсутність доказів фінансового стану обвинуваченого, показання свідка ОСОБА_43 , яка вказала, що їх родина через утримання чоловіка під вартою перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки вона перебуває у декретній відпустці та працює лише два рази на тиждень, накопичуються борги за кредитом на будинок та комунальними послугами, які сплачував обвинувачений, та вважає за достатнє стягнути з обвинуваченого 100000 грн. моральної шкоди.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.128, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, і призначити йому покарання у виді трьох років обмеження волі.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої смертю особи, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоду в сумі 23543 ( двадцять три тисячі п`ятсот сорок три ) грн. 83 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позов ОСОБА_46 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої смертю особи, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_46 моральну шкоду в розмірі 100000 ( сто тисяч ) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_47 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_47 в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 18 години 40 хвилин 10 січня 2015 року, тобто з моменту застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя :