Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/661/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 297 (212) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.07.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0000447 за апеляцією прокурора на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2015 року та ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2015 року, якими

яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

українця, громадянина України, уродженця с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, з неповною загальною середньою освітою, не одружений, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджено за ч.3 ст.297 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням, іспитовим строком 3 роки.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст.287 КК України за те, що він 12.06 2014 року близько 21 год. 00 хв., перебуваючи на старому кладовищі в селі Далекому, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, маючи корисливий намір на збагачення, здійснив руйнування надмогильних огорож, чим здійснив наругу над могилами похованих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

В подальшому обвинуваченого затримано на місці вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2015 р. виправлено описку в мотивувальній та в резолютивній частинах зазначеного вироку. В мотивувальній частині вироку в абзаці 3, 7 та 16 вказано замість ч.3 ст.287КК України ч.3 ст.297 КК України вказано, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.297 КК України, тобто вчинення наруги над могилами з корисливих мотивів. З врахуванням всього вищезазначеного, суд приходить до висновку винність ОСОБА_6 у вчиненні наруги над могилами з корисливих мотивів та кваліфікує такі дії ОСОБА_6 , за ч.3 ст.297 КК України. З урахуванням всіх обставин у провадженні, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.297 КК України, оскільки особа щиро покаялась, характеризується посередньо, має на утриманні двох малолітніх дітей, в силу ст.89 КК України, вважається таким, що не має судимості, а тому перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства за умови здійснення контролю за його поведінкою органами кримінально-виконавчої інспекції шляхом застосування ст.ст. 75, 76 КК України. В резолютивній частині вироку вказано, ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без зміни.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду скасувати через істотні порушення вимог кримінально процесуального закону та неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст..ст. 75, 76 КК України, з випробуванням іспитовим строком 3 роки. Мотивуючи тим, що суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини кримінального правопорушення в супереч вимогам п.2 ч.1 ст.368, п.2 ч.3 ст.374 КПК України перекваліфікував дії ОСОБА_6 з ч.3 ст.297 на ч.3 ст.287 КК України. Так як, органами досудового розслідування обвинуваченому оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, тобто наруга над могилою, вчинене з корисливих мотивів. Крім того, судом невірно зазначено відомості про особу обвинуваченого та вказано, що останній раніше не судимий, проте згідно вимоги ОІТ при УВД України в Кіровоградській області, обвинувачений раніше судимий вироком Новоукраїського районного суду від 02.07.2013 р. за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст..70 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнений з випробуванням, іспитовим строком 1 р. 6 міс. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.06.2014 р. звільнений від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію».

В апеляції на ухвалу районного суду, якою у вище згаданому вироку виправлено описку, прокурор просить ухвалу скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України. Мотивуючи тим, що не може вважатися опискою неправильна визначена кваліфікація дій обвинуваченого, а саме зазначення ч.3 ст.287 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подані апеляції і просив їх задовольнити, а вирок районного суду скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_8 в його інтересах, які просили вирок районного суду залишити без зміни, а апеляції прокурора без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданих апеляцій, в якій не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлено, що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних на законних підставах і досліджених у судовому засіданні в порядку ч.3 ст.349 КПК України доказах.

При цьому районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, який повністю визнав свою вину в інкримінованому злочині та цивільний позов, роз`яснив учасникам процесу правові наслідки визнання фактичних обставин справи і неможливість в подальшому оскаржувати ці обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини кримінального провадження та дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні надруги над могилами, вчинене з корисливих мотивів. Такі дії обвинуваченого складають об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України і мають бути кваліфіковані за цією статтею.
Однак суд першої інстанції кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст.287 КК України, що не відповідає ні обставинам кримінального провадження, ні об`єктивній стороні злочину, визнаного судом доведеним.
Апеляційні доводи прокурора в частині безпідставної районним судом кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.287 КК України хоча є і слушними, однак, не є підставами для скасування вироку через істотні порушення вимог кримінально процесуального закону та неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження районний суд хоча і вказав скоєння ОСОБА_6 правопорушення за ч.3 ст.287 КК України, однак правильно кваліфікував дії обвинуваченого саме у вчиненні наруги над могилами з корисливих мотивів, що відповідає диспозиції ч.3 ст.297 КК України, і як зазначив прокурор в своїй апеляційній скарзі правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення.

Крім того, стаття 287 КК України не містить частини 3, а покарання, призначене обвинуваченому у резолютивній частині вироку відповідає санкції ч.3 ст.297 КК України.

Вищезазначене свідчить про механічну описку у цифровому викладенні статті, допущену судом при написанні вироку, і на думку колегії суддів не є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.379 КПК України суд має права за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2015 року виправлено описку в мотивувальній та резолютивній частині вироку Новоукраїнського районного суду від 20.04.2015 року, та зазначено, що ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, що відповідає вимогам закону.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляцій прокурора колегія суддів не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_6 покарання, місцевий суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, врахував обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому правопорушенні та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого. Також, врахував і те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, а тому на думку колегії суддів, суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому покарання, обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вид та термін призначеного покарання є на переконання колегії суддів, виваженим і відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним діяння та його особі і буде необхідним і достатнім для його виправлення, слугуватиме попередженню вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи викладене, підстав для скасування вироку та ухвали Новоукраїнського районного суду колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора залишити без задоволення, а вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2015 року та ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2015 року, щодо ОСОБА_6 засудженого за ч.3 ст.297 КК України без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2