Справа № 541/1939/15-к
Провадження № 1-кп/541/159/2015
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2015 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миргород кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000169 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Суми, українця, громадянина України, не судимого, з вищою освітою, не одруженого, працюючого на ТОВ «Керамейа», пресувальником виробів будівельної кераміки призваного Сумським ОМВК 25 березня 2014року, проживаючого в АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.402 КК України,

встановив;

Обвинувачений ОСОБА_5 , являючись старшим солдатом військової служби за призивом під час мобілізації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , усупереч вимог ст.ст. 4, 11, 16, 28, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 05.02.2015року за місцем дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, без поважних причин, відкрито відмовився виконати наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 05.02.2015р. №40 та бойове розпорядження Командувача CB ЗС України від 03.02.2015р. №04 стосовно включення до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та переміщення до Донецької та Луганської областей для забезпечення проведення Антитерористичної операції, залишився в м. Миргород, Полтавської області.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_5 на досудовому слідстві кваліфіковано за ч.1 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.

10 серпня 2015року між прокурором військової прокуратури Полтавського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000169 у відповідності до вимог ст. 468,469,472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор військової прокуратури Полтавського гарнізону старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 дійшли до згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст. 402 КК України.

Сторони в присутності захисника ОСОБА_4 на день підписання угоди узгодили покарання, яке повинен нести ОСОБА_5 за вчинення злочину за ст. 402 ч.1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання не зазначеного у санкції ч.1 ст. 402 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400 грн.).

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 також просили угоду про визнання винуватості з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання не зазначеного у санкції ч.1 ст. 402 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400 грн.), заявивши, про здатність реально виконати зазначене в угоді покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що умисні дії ОСОБА_5 на досудовому слідстві вірно кваліфіковані за ст. 402 ч. 1КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника та узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, в ході підготовчого судового розгляду не встановлено.

Керуючись ст. 314; 373; 374; 475 КПК України, суд,
з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 серпня 2015 року між прокурором військової прокуратури Полтавського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000169.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 402 ч.1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання не зазначеного у санкції ч.1 ст. 402 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400 грн.).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Суддя ОСОБА_1