Ухвала

іменем україни

30 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4.,

суддів ОСОБА_5., ОСОБА_6.,

при секретарі ОСОБА_7.,

за участю прокурора ОСОБА_8.,

захисника ОСОБА_1,

засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження №0001485 відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за їх касаційними скаргами на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 02 квітня 2015 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Селище Сарненського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

визнано винуватим за ч. 2 ст. 296 КК та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина Україна, уродженця м. Полтава, мешканця АДРЕСА_2, раніше не судимого,

визнано винуватим за ч. 2 ст. 296 КК та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

Вироком вирішено питання про процесуальні витрати та про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 02 квітня 2015 року зазначений вирок місцевого суду залишений без зміни.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнані винними та засуджені за те, що вони 13 листопада 2014 року близько 19 год., діючи у групі, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у громадському місці - приміщенні кафе «Калина» Клесівського споживчого товариства Сарненської районної спілки споживчих товариств, яке знаходиться по вул. Центральній, 2-в, в с. Вири Сарненського району, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих правил поведінки і моральності у громадських місцях, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно, здійснюючи по черзі постріли за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням предмету, умисно пошкодили належне зазначеному товариству майно, чим завдали товариству збитки на суму 309 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2 просить судові рішення скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому зазначає, що судами належним чином не встановлено всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, не враховано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше, добровільне відшкодування завданого збитку. Вважає, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок суворості.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_3 просить судові рішення скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування зазначає, що судами належним чином не перевірені всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, не враховано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше, добровільне відшкодування завданого збитку. Вважає, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок суворості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених та захисника, які підтримали касаційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційних скарг засуджених, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги засуджених задоволенню не підлягають з таких підстав.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК, та призначив їм відповідне покарання.

На вказаний вирок місцевого суду засудженими подані апеляційні скарги, в яких вони порушували питання про зміну вироку і застосування відносно них положень ст. 75 КК. При цьому засуджені, наводячи доводи, аналогічні доводам їх касаційних скарг, зазначали про наявність обставин, які пом'якшують покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційними скаргами засуджених, визнав наведені доводи необґрунтованими, та погодився з висновком місцевого суду щодо виду та розміру призначеного засудженим покарання.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.

При призначенні засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 покарання суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 65 КК, врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставину, що обтяжує покарання, а саме, вчинення засудженими кримінального правопорушення в стані алкогольного сп'яніння; обставини, що пом'якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку; та дані про особи засуджених і дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді обмеження волі.

Призначене засудженим покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для їх виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Доводи касаційних скарг засуджених щодо неналежного встановлення судами першої та апеляційної інстанцій всіх обставин вчиненого ними кримінального правопорушення стосуються невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. У апеляційному порядку зазначені обставини ні засудженими, ні захисником не оскаржувалися. Відповідно до вимог ст. 433 КПК вказані доводи, які стосуються фактичних обставин, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

За таких обставин, доводи касаційних скарг засуджених про незаконність судових рішень та суворість призначеного їм покарання є безпідставними.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 02 квітня 2015 року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6