Провадження №1-кп/522/296/13
В И Р О К

Іменем України

05.12.2013 року Приморський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого судді Луняченка
О.А.,

при секретарі Молакі
В.В.,

за участю прокурора Русу А.Л.,

захисника ОСОБА_1,

представника потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду обвинувальний
акт в кримінальному провадженні
№0000158, внесеному до Єдиного
реєстру досудових розслідувань 18.01.2013
року у відношенні

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Арциз
Одеської області, громадянина України,
за національністю українця, із
середньою спеціальною освітою,
одруженого, тимчасово не працює,
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1
КК України,

В С Т А Н О В И В :

09.08.2012 року приблизно о 20 годині 40
хвилин водій ОСОБА_3, керуючи технічно
справним автомобілем марки "ВАЗ-2106" (д/з
НОМЕР_1) в умовах необмеженої видимості,
рухався по вул. Водопровідній в м. Одесі
з боку вул. Старосінної в сторону пров.
Водопровідного в крайній правій смузі
зі швидкістю 64 км/год, згідно висновку
транспортно-трасологічної експертизи.

Не будучи уважним, не обравши безпечної
швидкості руху, не врахував дорожню
обстановку при наближенні до
нерегульованого пішохідного переходу,
позначеного дорожніми знаками 5.35.1
"Пішохідний перехід" і горизонтальною
дорожньою розміткою 1.14.1 "зебра", що
знаходяться навпроти будинку №2 по вул.
Водопровідній в м. Одесі, не вжив певних
заходів до зупинки керованого ним
транспортного засобу та допустив наїзд
на пішохода ОСОБА_4, який перетинав
проїжджу частину зліва направо по ходу
руху автомобіля у встановленому для
переходу місці.

Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив
вимоги п.п. 2.3."б", 12.1, 12.4, 18.1, 18.4 Постанови
Кабінету Міністрів України від 10
жовтня 2001 року за №1306 «Про правила
дорожнього руху», відповідно до яких:

-для забезпечення безпеки дорожнього
руху водій зобов'язаний, зокрема, бути
уважним, стежити за дорожньою
обстановкою, відповідно реагувати на
її зміну, стежити за правильністю
розміщення та кріплення вантажу,
технічним станом транспортного засобу
і не відволікатися від керування цим
засобом у дорозі;

-під час вибору в установлених межах
безпечної швидкості руху водій повинен
ураховувати дорожню обстановку, а
також особливості вантажу, що
перевозиться, і стан транспортного
засобу, щоб мати змогу постійно
контролювати його рух та безпечно
керувати ним;

-у населених пунктах рух транспортних
засобів дозволяється із швидкістю не
більше 60 км/год;

-водій транспортного засобу, що
наближається до нерегульованого
пішохідного переходу, на якому
перебувають пішоходи, повинен зменшити
швидкість, а в разі потреби зупинитися,
щоб дати дорогу пішоходам, для яких
може бути створена перешкода чи
небезпека;

-якщо перед нерегульованим пішохідним
переходом зменшує швидкість чи
зупинився транспортний засіб, водії
інших транспортних засобів, що
рухаються по сусідніх смугах, повинні
зменшити швидкість, а в разі потреби
зупинитися і можуть продовжити
(відновити) рух лише переконавшись, що
на пішохідному переході немає
пішоходів, для яких може бути створена
перешкода чи небезпека.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди пішохід ОСОБА_4, відповідно до
висновку судово-медичної експертизи
від 26.02.2013 року за №264 були заподіяні
тілесні ушкодження у вигляді: закритої
травми грудної клітини у вигляді
перелому акроміального кінця правої
ключиці, закритого
внутрішньо-суглобного перелому
зовнішнього мищєлка великогомілкової
кістки правої гомілки із зсувом
кісткових відламків, які згідно "Правил
судово-медичного визначення ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень" мають
ознаки ушкоджень середнього ступеню
тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_3 свою вину у вчиненні
інкримінованого йому кримінального
правопорушення визнав, щиро каявся та
показав суду, що 09.08.2012 року близько 20
години 40 хвилин, перебуваючи у
тверезому стані, він керував
автомобілем марки "ВАЗ 2106" (д/з НОМЕР_1),
який він придбав у свого знайомого
ОСОБА_5 Автомобіль був застрахований та
був у технічно справному стані. Керував
автомобілем в час вечірніх сутінків,
увімкнувши габаритне освітлення
автомобіля. Рухався по вул.
Водопровідній в м. Одесі з боку вул.
Старосінної в сторону пров.
Водопровідного в крайній правій смузі
зі швидкістю приблизно 60 км/год.
Видимість проїжджої частини була
необмежена. На даній ділянці дороги
організовано двосторонній рух
автотранспорту по дві смуги в кожному
напрямку, потоки транспорту розділені
подвійною суцільною смугою. ОСОБА_3
пояснив, що йому відомо, що в районі буд.
№2 по вул. Водопровідній є
нерегульований пішохідний перехід, а
також відповідний дорожній знак.
Наближаючись до пішохідного переходу в
крайній правій смузі в потоці
транспорту, який був інтенсивним в обох
напрямках, автомобіль, що рухався
попереду в лівій смузі, почав дещо
знижувати швидкість, після чого ОСОБА_3
помітив, як з-за передньої частини
автомобілю, що рухався попереду, в
смугу руху його автомобіля по
пішохідному переходу швидким рухом
вийшов пішохід, після чого ОСОБА_3
одразу застосував екстрене
гальмування, однак автомобіль по
інерції продовжив рух прямо, внаслідок
чого передня частина автомобіля
контактувала з тулубом пішохода.
Закидання тіла на капот чи переїзду
тіла пішохода не було. Після наїзду
автомобіль з місця
дорожньо-транспортної пригоди не
забирав. Також, ОСОБА_3 пояснив, що він в
період перебування потерпілого в
лікарні, пропонував останньому
матеріальну допомогу, від якої
потерпілий відмовився, а також за
рекомендацією лікаря придбав бандаж
для потерпілого. Також, в судовому
засіданні ОСОБА_3 частково визнав
заявлений цивільний позов, заперечував
проти задоволення в повному обсязі
заявлених позовних вимог, пояснивши, що
розмір матеріальної та майнової шкоди
завищений та необгрунтований.

Допитаний в судовому засіданні
потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що
09.08.2012 року близько 20 години 40 хвилин
він ішов із дому в продуктовий магазин,
розташований навпроти будинку, де він
проживає. Час доби був вечірній, однак
на вулиці було достатньо світло.
Проїзна частина була суха, без вибоїн
та сторонніх предметів. Підійшовши до
нерегульованого пішохідного переходу,
позначеного дорожньою розміткою
"зебра", розташованого в районі буд. №2
по по вул. Водопровідній, впевнившись у
відсутності наближаючогося транспорту
зі сторони вул. Пантелеймонівської, в
темпі швидкого руху почав рухатись
через проїжджу частину по пішохідному
переходу в сторону буд. №2 вул.
Водопровідної. Підійшовши до середини
проїжджої частини та впевнившись, що
автомобіль, що рухався в крайній лівій
смузі по вул. Водопровідній в сторону
пров. Водопровідного зупинився,
пропускаючи його, ОСОБА_4 продовжив рух
в тому ж темпі, після чого відчув удар в
праву частину тулубу, від чого
знепритомнів. Прийшовши до тями та
знаходячись на проїжджій частині,
ОСОБА_4 побачив автомобіль марки "ВАЗ
2106" (д/з НОМЕР_1), передня частина якого
здійснила контакт із його тулубом. На
місце дорожньо-транспортної пригоди
прибула бригада швидкої медичної
допомоги, після чого він був
доставлений до МКЛ №11, де перебував на
стаціонарному лікуванні із отриманими
травмами. В період перебування на
стаціонарному лікуванні ОСОБА_3 його
відвідував та пропонував матеріальну
допомогу, від якої він відмовився,
оскільки сума була незначна і не могла
перекрити витрат на лікування.

Судом також досліджено надані
прокурором докази в кримінальному
провадженні №0000158, внесеному до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань 18.01.2013 року, а саме:

-протокол огляду місця
дорожньо-транспортної пригоди від
09.08.2012 року та схема до протоколу;

-транспортно-трасологічна експертиза
№11/А-824 від 22.08.2012 року;

-автотехнічне дослідження №11/А-826 від
22.08.2012 року;

-автотехнічне дослідження №11/А-825 від
22.08.2012 року;

-транспортно-трасологічна експертиза
№11/А-35 від 18.02.2013 року;

-автотехнічна експертиза №11/А-36 від
18.02.2013 року;

-судова автотехнічна експертиза №1937
від 22.04.2013 року;

-висновок щодо результатів медичного
огляду;

-акт судово-медичного дослідження №3755
від 30.11.2012 року;

-судово-медична експертиза №264 від
26.02.2013 року;

-характеризуючий матеріал.

Такі дані отримані у відповідності до
вимог КПК України, а тому є допустимими.

Судом забезпечено дотримання положень
ст.22 КПК України щодо створення умов
для реалізації сторонами їх
процесуальних прав та обов'язків,
змагальність як основу кримінального
провадження.

Суд, на підставі ст. 94 КПК України,
аналізуючи наведені вище докази,
надані прокурором в кримінальному
провадженні, з точки зору їх
належності, допустимості,
достовірності та в сукупності -
достатності і взаємозв'язку, приходить
до висновку про доведеність вини
ОСОБА_3 в порушенні правил безпеки
дорожнього руху особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинило
потерпілому середньої тяжкості
тілесне ушкодження.

Таким чином, показання обвинуваченого
узгоджуються з показаннями
потерпілого та підтверджуються
доказами в кримінальному провадженні,
тому оцінюючи викладене, суд приходить
до висновку, що винність ОСОБА_3 у
вчиненні інкримінованого
кримінального правопорушення повністю
доведена, а його необережні дії суд
кваліфікує за ст. 286 ч. 1 КК України за
кваліфікуючою ознакою - порушення
правил безпеки дорожнього руху особою,
яка керує транспортним засобом, що
спричинило потерпілому середньої
тяжкості тілесне ушкодження.

Разом із цим, судом встановлено, що
ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку в КУ
"Одеська обласна клінічна психіатрична
лікарня №1" та КУ "Одеський обласний
наркологічний диспансер" не значиться,
позитивно характеризується за місцем
проживання.

До обставин, що пом'якшують покарання
обвинуваченого ОСОБА_3, суд відносить -
щире каяття у вчиненні кримінального
правопорушення, а в силу ч. 2 ст. 66 КК
України - визнання своєї вини та
позитивна характеристика за місцем
проживання.

Обставин, які обтяжують покарання
обвинуваченого ОСОБА_3, суд не вбачає.

Обираючи вид та міру покарання, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення та особу
винного, а також як наявність обставин,
що пом'якшують покарання, так і
відсутність обставин, що обтяжують
покарання.

Аналіз викладеного свідчить про те, що
ОСОБА_3 для його виправлення та
попередження нових кримінальних
правопорушень необхідно призначити
покарання в межах санкції ст. 286 ч. 1 КК
України у вигляді штрафу без
позбавлення права керувати
транспортними засобами.

Судові витрати в кримінальному
провадженні, виражені в проведених
транспортно-трасологічній експертизі
№11/А-824 від 22.08.2012 року, автотехнічному
дослідженні №11/А-826 від 22.08.2012 року,
автотехнічному дослідженні №11/А-825 від
22.08.2012 року, транспортно-трасологічній
експертизі №11/А-35 від 18.02.2013 року,
автотехнічній експертизі №11/А-36 від
18.02.2013 року, та судовій автотехнічній
експертизі №1937 від 22.04.2013 року,
підлягають відшкодуванню відповідно
до вимог ст. 126 КПК України.

Також, в кримінальному провадженні
заявлено цивільний позов старшим
прокурором відділу прокуратури
Одеської області ОСОБА_6 в інтересах
держави в особі КУ "Міська клінічна
лікарня №11" про відшкодування витрат
на стаціонарне лікування потерпілого
ОСОБА_4 в розмірі 1 335,00 (одна тисяча
триста тридцять п'ять) гривень, який не
викликає жодних сумнівів, доведений
всіма доказами по справі і повністю
визнається обвинуваченим ОСОБА_3, у
зв'язку з чим суд вважає, що цивільний
позов підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Окрім цього, в судовому засіданні
досліджені докази надані потерпілим
ОСОБА_4 як підтвердження заподіяного
матеріального збитку та моральної
шкоди, а також витрат на юридичну
допомогу, а саме:

-квитанція до прибуткового касового
ордера №55 від 17.08.2012 року про сплату за
набір пластин з гвинтами для переломів
та накладна №55 від 17.08.2012 року;

-виписка з медичної карти
стаціонарного хворого №9665/996 від 07.09.2012
року;

-квитанція до прибуткового касового
ордера №315 від 15.08.2012 року про
благодійний внесок в розмірі 50,00
гривень;

-квитанція до прибуткового касового
ордера №330 від 20.08.2012 року про
благодійний внесок в розмірі 30,00
гривень;

-корінець квитанції від 20.08.2012 року про
благодійний внесок в розмірі 160,00
гривень;

-довідка від 15.08.2012 року щодо надання
донорам пільг, видана на ім'я ОСОБА_7;

-квитанція до прибуткового касового
ордера №236 від 01.10.2013 року про надання
послуг захисника.

Так, суд, на підставі ст. 94 КПК України,
аналізуючи наведені вище докази,
надані потерпілим ОСОБА_4, з точки зору
їх належності, допустимості,
достовірності та в сукупності -
достатності і взаємозв'язку, приходить
до висновку, що заявлений в
кримінальному провадженні потерпілим
ОСОБА_4 цивільний позов про
відшкодування матеріального збитку в
розмірі

20 000,00 (двадцять тисяч) гривень та
моральної шкоди в розмірі 30 000,00
(тридцять тисяч) гривень, а також витрат
на юридичну допомогу в розмірі

2 000,00 (дві тисячі) гривень, який
обвинувачений ОСОБА_3 визнав частково,
підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, суд, беручи до уваги
ступінь провини обвинуваченого,
характер та обставини кримінального
правопорушення, виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості, приходить до висновку,
що цивільний позов в частині
відшкодування матеріального збитку
підлягає частковому задоволенню на
суму 2 150,00 (дві тисячі сто п'ятдесят)
гривень, оскільки саме така сума
підтверджена квитанцією до
прибуткового касового ордеру №55 від
17.08.2012 року про придбання набору
пластин з гвинтами для переломів, в
частині відшкодування витрат на
юридичну допомогу підлягає
задоволенню в повному обсязі на суму 2
000,00 (дві тисячі) гривень, яка
підтверджена квитанцією до
прибуткового касового ордеру №236 від
01.10.2013 року про здійснення захисту, в
частині відшкодування моральної шкоди,
з огляду на характер та обсяг
страждань, яких зазнав потерпілий, стан
здоров'я, час та зусилля, необхідні для
відновлення його попереднього стану,
на суму в розмірі 2 000,00 (дві тисячі)
гривень, оскільки потерпілим не надано
достатньо доказів, що підтверджують
саме той розмір моральної шкоди,
вказаний у позовних вимогах.

Питання про речові докази вирішується
судом відповідно до вимог ст. 100 КПК
України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 368, 373, 374, КПК України,

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1
КК України, та призначити йому
покарання у вигляді штрафу в розмірі 5
950,00 (п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят)
гривень без позбавлення права керувати
транспортними засобами.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не
застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУМВС України в Одеській області
судові витрати в розмірі 4 860 (чотири
тисячі вісімсот шістдесят) гривень 80
(вісімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України судові витрати в розмірі 294,00
(двісті дев'яносто чотири) гривні.

Цивільний позов старшого прокурора
відділу прокуратури Одеської області
Русу А.Л. в інтересах держави в особі КУ
"Міська клінічна лікарня №11" -
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь КУ "Міська
клінічна лікарня №11" відшкодування
витрат на стаціонарне лікування
потерпілого ОСОБА_4 в розмірі 1 335,00 (одна
тисяча триста тридцять п'ять) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, майнову шкоду в розмірі 2
150,00 (дві тисячі сто п'ятдесят) гривень,
моральну шкоду в розмірі 2 000,00 (дві
тисячі) гривень, витрати на юридичну
допомогу в розмірі 2 000,00 (дві тисячі)
гривень.

Речовий доказ - автомобіль марки
"ВАЗ-2106" (д/з НОМЕР_1), наданий на
відповідальне зберігання
обвинуваченому ОСОБА_3, вважати
повернутим його законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений шляхом
подачі через Приморський районний суд
м. Одеси в апеляційний суд Одеської
області апеляції протягом тридцяти
днів з моменту його проголошення.

Копію вироку видати учасникам
кримінального провадження.

Суддя
О.А. Луняченко