АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1040/15 Справа № 192/405/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
за участю прокурора- ОСОБА_6
за участю, в режимі відеоконференції, засудженого- ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську за матеріалами кримінального провадження апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року, відносно засудженого:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, раніше судимого,-
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляції /а.с.28/ засуджений ОСОБА_7 просить переглянути рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року та зменшити на половину строк невідбутої частини покарання, вказуючи при цьому, що у нього є пристаріла матір, яка потребує догляду, звертаючи увагу при цьому, що й сам він переніс наступні захворювання такі як: гепатит у 1994 році; туберкульоз у 1997 році; інфаркт «Міокарда» у 2012 році- і вбачає, що з даних підстав він має можливість скористатися правом на застосування до нього доповнення до Закону України «Про амністію у 2014 році».
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 просив задовольнити його апеляційні вимоги у повному обсязі, обгрунтовуючи їх доводами, викладеними в апеляції.
Прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції прохав ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_7 - без задоволення, оскільки засуджений скоїв злочин, який відноситься до категорії тяжких, вказаних у п.є) ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» зі змінами та доповненнями, тому не підпадає під дію вказаного закону.
Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений 24 вересня 2014 року за вироком Нікокопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.
Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженому, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_7 почав відбувати покарання 24 вересня 2014 року, тобто вже після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» - 19 квітня 2014 року, а ст.6 зазначеного Закону розповсюджується на осіб, що вже відбувають покарання на момент набрання чинності Законом, тому дії зазначеної статті на засудженого не розповсюджуються, оскільки крім того, відповідно до пункту «є» ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за грабіж за обтяжуючих обставин ( ч.3-5 ст.186 КК України).
Заслухавши суддю-доповідача, сторони, частково дослідивши матеріали провадження та особову справу, перевіривши доводи апеляції та матеріали справи, надавши сторонам слово в дебатах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція засудженого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.
Як витікає з положень п.є) ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08 квітня 2014 року зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні» № 1246-VII від 06 травня 2014 року амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також осіб, яких засуджено за грабіж при обтяжуючих обставинах (в тому числі частина третя ст.186 КК України).
Крім того, відповідно до вимог п.в) ч.1 ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» № 392/96 від 01 жовтня 1996 року, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні» № 1246-VII від 06 травня 2014 року амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Таким чином, оскільки ОСОБА_7 чотири рази був засуджений за скоєння злочинів, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, а саме: 30 жовтня 1978 року Херсонським обласним судом за ст.208, ч.3 ст.117, ст.118, ст.17, ст.118 КК УРСР до 11 років позбавлення волі; 06 грудня 1990 року Нікопольським міським судом за ч.3 ст.141 КК України до 8 років позбавлення волі; 23 листопада 1994 року Новокаховським міським судом Херсонської області за ч.3 ст.187 КК України, ч.4 ст.185 КК України, ч.1 ст.183 КК України, ч.3 ст.140 КК України, ч.1 ст.222 КК України, ч.3 ст.222 КК України, ст.42 КК України, ст.43 КК України до 12 років позбавлення волі, звільнений 04 березня 2006 року по відбуттю покарання; 02 березня 2007 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.3 ст.187 КК України, ч.2 ст.289 КК України, ст.69 КК України, ст.70 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 18 січня 2012 року по відбуттю покарання, вп`яте, був засуджений за вироком Нікопольського міськрайонного районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року за ст.186 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, тобто за скоєння грабежу при обтяжуючих обставинах /а.с.8-16/, суд першої інстанції, виходячи з вимог ч.1 ст.86 КК України прийшов до обґрунтованого висновку про відмову засудженому в застосуванні до нього вимог ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08 квітня 2014 року зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні» № 1246-VII від 06 травня 2014 року.
Разом з тим колегія суддів вважає, що суд у своїй ухвалі необґрунтовано послався на такі підстави відмови в застосуванні амністії до ОСОБА_7 , як на початок строку відбування покарання ОСОБА_7 , що не ґрунтується на вимогах закону, внаслідок чого ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року, якою відмовлено ОСОБА_7 в застосуванні амністії, на підставі вимог п.2) ч.1 ст.407 КПК України, ст.411 КПК України, слід змінити, виключивши з мотивувальної частини ухвали посилання суду /абзац 6 а.с.26/ на таку підставу у відмові застосування амністії, як ««…початок відбуття покарання ОСОБА_7 24 вересня 2014 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році»-19 квітня 2014 року»», задовольнивши апеляцію засудженого ОСОБА_7 на вказану ухвалу частково, залишивши в решті ухвалу суду першої інстанції без змін.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.86 КК України, п.є) ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08 квітня 2014 року, п.в) ч.1 ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» № 392/96 від 01 жовтня 1996 року, все зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні» № 1246-VII від 06 травня 2014 року, ст.404 КПК України, п.2) ч.1 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_7 , якою відмовлено останньому в застосуванні ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08 квітня 2014 року зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні» № 1246-VII від 06 травня 2014 року- змінити.
Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду першої інстанції на таку підставу у відмові застосування амністії, як ««…початок відбуття покарання ОСОБА_7 24 вересня 2014 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році»-19 квітня 2014 року»».
В решті ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Апеляцію засудженого ОСОБА_7 на вказану ухвалу- задовольнити частково.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_7 , який утримується під вартою- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4