Дата документу 08.07.2015

Справа № 334/5304/15-к
Провадження № 1-кп/334/432/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №00060 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

у вчиненні злочину, передбаченого ст.359 ч.1, 2 КК України,

встановив:

06 квітня 2015 року, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.32 Конституції України, ст.23 Закону України №2657-ХІІ від 02.10.1992 року «Про інформацію», п.7 постанови Верховної Ради України №2471-XII від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №1450 від 27.10.2001 року «Про затвердження Положення про порядок розроблення, виготовлення, реалізації та придбання спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку, інших засобів негласного отримання інформації», п.1 Указу Президента України №256/2001 від 13.04.2001 року «Про впорядкування виготовлення, придбання та застосування технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку», щодо заборони фізичним особам: збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації, за допомогою спеціальних технічних засобів, про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини; мати у власності спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, вчинив незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом розміщення оголошень на сайтах з продажу різноманітних товарів, здійснював реалізацію спеціальних технічних засобів, закамуфльованих під предмети побуту, що можуть використовуватися для негласного отримання інформації.

06.04.2015р. ОСОБА_4 за адресою вул. Бородинська, у м.Запоріжжі збув ОСОБА_5 за 400 грн. предмет у вигляді ключа-брелка автомобільної сигналізації з логотипом «BMW», який призначений для запису фото-, та відеоінформації та відповідно до висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз № 52/3 від 26.05.2015 року відноситься до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

09.06.2015 року ОСОБА_4 розмістив оголошення на сайті з продажу різноманітних товарів (http://olx.ua,), про продаж спеціальних технічних засобів, а саме трекерів Mini a8 GSM GPRS GPS, що реагує на звуки, прослуховує радіо обстановку та інше. Так, громадянин України ОСОБА_6 , який був залучений для проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, цього ж дня, за допомогою мобільного зв`язку зв`язався з ОСОБА_4 за номером НОМЕР_1 з метою придбання GPS трекерів. Під час розмови з ОСОБА_4 останній повідомив, що у нього відсутні предмети, які ОСОБА_6

замовляв, та зазначив, що йому необхідно передзвонити ОСОБА_4 за декілька днів. Через декілька хвилин після того, як ОСОБА_6 переговорив із ОСОБА_4 останній передзвонив з іншого номеру телефона НОМЕР_2 та повідомив, що він має 2 (два) GPS-трекери А8 за ціною 650 гривень за кожний. В ході розмови ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 зустрітися 10.06.2015 року в районі супермаркету «Амстор», який знаходиться на вул. Бородінська, Ленінського району, м. Запоріжжя.

Цього ж дня слідчим слідчого відділу УСБ України відповідно до постанови начальника слідчого відділу УСБ України в Запорізькій області про використання заздалегідь ідентифікованих предметів під час проведення оперативної закупки був складений протокол про використання заздалегідь ідентифікованих предметів під час проведення оперативної закупки.

10.06.2015 року безпосередньо перед проведенням оперативної закупки слідчим слідчого відділу УСБ України в Запорізькій області був складений протокол огляду «покупця» та вручення йому грошових коштів для здійснення оперативної закупки.

Після складання протоколу огляду «покупця» та вручення йому грошових коштів для здійснення оперативної закупки, ОСОБА_6 («покупець»), як було раніше обумовлено із ОСОБА_4 о 11 год.30 хв. під`їхав до супермаркету «Амстор» на власному автомобілі «Таврія» червоного кольору. Під`їхавши до супермаркету «Амстор», що розташований за адресою вул. Бородінська, Ленінського району м. Запоріжжя «покупець» не виявив на місця запланованої зустрічі ОСОБА_4 . За декілька хвилин ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_4 на номер мобільного зв`язку НОМЕР_3 . В ході розмови ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 під`їхати до магазину «Єва», що знаходився неподалеку від супермаркету «Амстор» на вулиці Ладозька, Ленінського району, м. Запоріжжя.

Під`їхавши до вказаного місця «покупець» зустрівся із ОСОБА_4 . Під час розмови ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 переказати грошові кошти у розмірі 1300 грн. на власну платіжну карту «Приватбанк» за допомогою терміналу, який був розташований у відділенні «Приватбанку», що розташований за адресою вул. Бородінська,4 Ленінський район, м. Запоріжжя, а трекери сказав забрати в камері схову № 3, яка знаходились в магазині «Єва». В ході розмови ОСОБА_4 неодноразово наголошував, що вказані предмети є забороненими в обігу за законодавством України і переказ грошей буде безпечніше. ОСОБА_6 зазначив, що на такі умови він не піде, адже він не бачив товар і не знає чи він знаходиться в справному стані. За декілька хвилин ОСОБА_6 почав рухатися до автомобіля та ОСОБА_4 наздогнав його і запропонував пройти з ним до магазину «Єва» та оглянути трекери.

Через деякий час ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підійшли до магазину «Єва», де ОСОБА_4 власноручно відкрив 3 (третю) камеру схову та дістав поліетиленовий пакет синього кольору в якому знаходилась коробка світло-зеленого кольору, в якій відповідно знаходились 2 (два) трекери GSM із зарядними пристроями.

Оглянувши товар ОСОБА_4 ще раз наголосив про те, що необхідно розрахуватися з ним, але грошову суму у розмірі 1300 гривень внести на платіжну карту «Приватбанк». Після вказаної пропозиції ОСОБА_4 та ОСОБА_6 попрямували до відділення «Приватбанку», що знаходилось навпроти магазину «Єва» за адресою вул. Бородінська, 4 Ленінський район м. Запоріжжя. Як тільки ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зайшли до відділення «Приватбанку» останній дістав із гаманця картку «Приватбанк» № НОМЕР_4 і особисто поклав грошову суму у розмірі 1300 грн. та ще додав 500 грн. на особистий рахунок платіжної картки.

Відповідно до висновку експерта № 22 від 16.06.2015 року надані на дослідження трекери GSM придатні для здійснення негласного отримання інформації аудіо інформації та відносяться до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

30.06. 2015 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України прокуратури Запорізької області юрист 2-го класу ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000060 від 28.04.2015 з одного боку, та підозрюваний у цьому провадженні громадянин України ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.359 КК України, з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 470, 472, 473 КПК України в приміщенні прокуратури Запорізької області, за

адресою: м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 17, в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання провини. У відповідності з угодою прокурор і обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, усіх істотних для даного кримінального провадження обставин і правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. ст.359ч.1,2 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою провину в скоєнні вказаних кримінальних правопорушень. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за скоєний злочин - за ч.1 ст.359 КК України у вигляді 1 (один) рік позбавлення волі, за ч.2 ст.359 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди суд бере до уваги наступні обставини.

У відповідності зі ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладено угоду між прокурором і обвинуваченим про визнання вини. Прокурор в судовому засіданні, враховуючи, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КК і КПК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи. Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити, призначити узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи. При цьому ОСОБА_4 в повному обсязі визнав себе винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.359 ч.1,2 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний виконати прийняті угодою зобов`язання.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії яких інших обставин, ніж передбачені в угоді. При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеного з прокурором угоди про визнання провини, характер обвинувачення, щодо якого визнає свою провину, повністю розуміє свої права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК, і наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Беручи до уваги, що умови угоди про визнання провини між прокурором прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України прокуратури Запорізької області юрист 2-го класу ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_7 відповідають вимогам КК і КПК України, суд, враховуючи заслухані доводи учасників кримінального провадження, вважає, що є всі правові підстави для затвердження зазначеної угоди.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочин, який кваліфікований за ст. 359 ч.1,2 КК України, згідно якої належить призначити визначену сторонами в угоді про визнання вини міру покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394,474, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000060 угоду про визнання провини від 30.06.2015 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України прокуратури Запорізької області юрист 2-го класу ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.359 ч.1,2 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання провини від 20.03.2014 року покарання за ч.1 ст.359 КК України у вигляді 1 (один) рік позбавлення волі, за ч.2 ст.359 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

На вирок протягом 30 днів може бути подана апеляційна скарга в Запорізький апеляційний суд.

Суддя: ОСОБА_1