У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В. і Гошовської Т.В.

за участю прокурора

Вергізової Л.А.

розглянувши в судовому
засіданні 10 травня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним
поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14
листопада 2006 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого судимості,

та

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

немаючого судимості,

за ч. 2 ст. 185 КК
України на два роки обмеження волі, кожного, а на підставі ст. 75 КК України
кожного звільнено від відбування покарання з випробуванням на один рік,

установила:

Суд визнав ОСОБА_1 і ОСОБА_2 винуватими в тому, що вони 8
березня 2006 року за попередньою змовою між собою та з неповнолітніми ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з 2-4 пікету 11 км. перегону ст. Висоцьке - ст. Кропивницьке
Новоукраїнського району Кіровоградської області вчинили крадіжку 279 шт.
залізничних протиугонів на суму 842,52 грн.

В апеляційному порядку справа не переглядалася.

У касаційному поданні прокурор просить змінити вирок, оскільки суд
призначив покарання засудженим із порушенням вимог ч. 3 ст. 61 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, яка
підтримала касаційне подання і просила змінити вирок, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів
вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у вчиненні крадіжки за обставин, наведених у вироку, доведена матеріалами
справи, в тому числі викривальними показаннями засуджених, які належно
перевірені, змістовно наведені у вироку і в касаційному поданні під сумнів не
ставляться.

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України є правильною.

Що ж стосується рішення суду про призначення покарання засудженим, то з ним
колегія суддів погодитися не може.

Відповідно з положеннями ч. 3 ст. 61 КК України обмеження
волі не застосовується до неповнолітніх.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 і ОСОБА_2
вчинили зазначений злочин у неповнолітньому віці. Проте суд призначив їм покарання
у виді обмеження волі, чим допустив помилку у застосуванні кримінального
закону.

Тому доводи подання про незаконність рішення суду в
частині призначення покарань засудженим є слушними.

За таких обставин і, враховуючи, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 раніше не судимі,
вони визнали свою вину і щиро розкаялися, а вчинений ними злочин не є тяжким і
заподіяна шкода - відшкодована, колегія суддів вважає, що ці особи не є
суспільно небезпечними, у зв'язку з чим на підставі ч. 4 ст. 74 КК України
кожний з них підлягає звільненню від покарання.

На підставі ч. 4 ст. 74 КК України і керуючись ст. ст. 7, 394 - 398 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне
подання прокурора задовольнити.

вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14
листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 змінити. Звільнити ОСОБА_1 і ОСОБА_2
від покарання, призначеного судом.

У решті вирок залишити без зміни.

Судді:

Заголдний В.В. Редька А.І. Гошовська Т.В.