АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ
УХВАЛА

Іменем України

30 січня 2007 року. Колегія суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді...................... :................... Романова О.В.,

суддів............................................ Захарчука С.В. та Яковлєва С.В.,

з участю

прокурора........................................................ Воронухи Д.С

та
засуджен ..................................... ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Житомирі кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Богунського районного суду м.
Житомира від 14 листопада 2006 року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Житомира, громадянин України, військовозобов'язаний, із
середньою спеціальною освітою, непрацюючий,
одружений, маючий на утриманні одну
неповнолітню дитину, проживаючий в
АДРЕСА_1, раніше
несудимий, засуджений за ст.286 ч.І КК
України на 2 роки обмеження волі без позбавлення
права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_1
звільнено від відбування призначеного
покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього обов'язки,
передбачені ст.76 КК України - повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засудженого ОСОБА_1 залишено попередній - підписку про невиїзд.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_1 на
користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області
( р/р 0096, МФО 811039, банк УДК в Житомирській області, код 25574601 ) судові витрати в сумі 423

Справа № 11 - 46 / 2007 Головуючий
у суді 1-ої інстанції
Зіневич І.В.

Категорія ст.286
ч.І КК України Доповідач у суді 2-ої інстанції Яковлев С.В.

грн. 69 коп. за проведення
судових (технічних,
трасологічної та автотехнічної)
експертиз.

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_1
визнано винним та засуджено за вчинення
злочину за таких обставин.

Так, 23 травня 2006 року близько
20-ої години 30 хвилин
ОСОБА_1, керуючи автомобілем
"Мерседес-Бенц Е-240" ( реєстраційний номер НОМЕР_1 ), який належить ТОВ СП "Житомир-полісакс",
рухаючись по вул. Котовського в м. Житомирі - на проміжку дороги від вул. Щорса до вул. Московської в районі будинку № 26, виконуючи правий поворот з метою заїзду до двору
вказаного будинку, виявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін,
допустив зіткнення з рухавшимся по проїзній частині дороги в попутному напрямку
мотоциклом "Ява-350" (
реєстраційний номер НОМЕР_2 ), яким керував
ОСОБА_2.

Дорожньо-транспортна пригода сталася
через невиконанняОСОБА_1. вимог п.п.1.5, 2.3.6,
10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху, який своїми
необережними діями створив небезпеку для руху, що загрожувала життю та здоров'ю
громадян, завдав матеріальних збитків, не був уважним, не стежив за дорожньою
обстановкою, не реагував за її зміною, перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде
безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед
поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній
частині дороги, призначеній для руху в цьому напрямку.

Внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій
верхній кінцівці, закритий уламковий внутрішньо-суглобовий перелом основи
нігтьової фаланги 1-го пальця
лівої стопи, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за
ознакою довготривалого порушення функції лівої стопи.

Порушення водіємОСОБА_1. вимог пп. 1.5,
2.3.6, 10.1 та 10.4
Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди
та її наслідками.

На постановлене судом першої інстанції рішення подана
апеляція засудженимОСОБА_1., в якій він
просить скасувати вирок та звільнити його від кримінальної
відповідальності у зв'язку із дійовим каяттям, а справу щодо нього закрити.

На обгрунтування своєї апеляції її автор зазначає, що з
аналогічним клопотанням він звертався до
суду першої інстанції, але його клопотання було проігноровано судом. Він
же раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, повністю визнав
себе винним у вчиненні даного злочину, активно сприяв його розкриттю, щиро
розкаявся у скоєному, відшкодував потерпілому завдану шкоду і він не має до
нього ніяких претензій, має на утриманні неповнолітню дитину.

Іншими особами, які відповідно до закону мають право на оскарження рішення
суду першої інстанції, апеляції не подані.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав подану ним
апеляцію з мотивів, викладених у ній, думку прокурора, який вважав апеляцію
засудженого безпідставною, а вирок суду
відповідаючим вимогам закону, перевіривши вирок суду першої інстанції в
межах, передбачених ст.365 КПК України, обговоривши доводи апеляції і заперечень прокурора проти її
задоволення, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_1 підлягає
задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який він
засуджений, при обставинах, викладених у вироку, автором апеляції не
оспорюються, як і не оспорюється правильність кваліфікації його дій.

З даними висновками суду погоджується колегія суддів.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитись з прийнятим судом рішенням.

Так, суддя під час попереднього розгляду, з'ясовуючи питання, передбачені ст.23 7 КПК України, прийшов до висновку про необхідність призначення
справи до судового розгляду.

Однак суддею, а потім судом при розгляді справи по суті обвинувачення не було взято до уваги наступні
обставини : відповідно до ст.12 КК України
злочин, передбачений ст.286 ч.І КК України, є злочином невеликої тяжкості,
так як передбачає максимальне покарання у виді 3-ох років обмеження волі ; ОСОБА_1 вчинив злочин вперше ( а.с.76 ) ; заподіяну злочином шкоду ОСОБА_1 відшкодував повністю і
потерпілий не мав будь-яких претензій (
а.с.21 ).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 під час досудового
слідства свою вину визнавав повністю, щиро покаявся у скоєному та активно
сприяв розкриттю злочину (
а.с. 13, 87 ). В
судовому засіданні правова позиція підсудного була аналогічна, у зв'язку з чим
дослідження доказів у справі проводилось відповідно до положень ч.З ст.299 КПК
України ( а.с.112 - 114). Таким чином,
факт щирого каяття ОСОБА_1 у скоєному на думку колегії суддів знайшов своє
закріплення в матеріалах справи -протоколах його допиту та розписці потерпілого ОСОБА_2
від 24
травня 2005 року і протоколі його допиту від ЗО
червня 2006 року ( а.с.21, 62 ).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 : працює водієм, позитивно характеризується ( а.с.79 ) ; одружений і на утриманні має малолітню дитину - 04 вересня 1996 року народження ( а.с.78 ).

За наведених обставин та відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, які містяться у п.З постанови "Про практику
застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23 грудня 2005 року №12, суд зобов'язаний був
звільнити ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим
каяттям, а справу - закрити ( ст.45 КК України та ст.7-2 КПК України ).

Допущена по
справі помилка - незастосування
положень ст.45 КК України та ст.ст.248, 282
КПК України, підлягає виправленню відповідно до вимог ст.З 76 КПК України.

Керуючись ст.ст.365, 366, 376 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляцію засудженого ОСОБА_1
задовольнити.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати,
звільнити його від кримінальної відповідальності на
підставі ст.45 КК України у зв'язку з дійовим каяттям, а справу закрити.