АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/3283/14-к Номер провадження 11-кп/786/144/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
представника ВЦ ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали подання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу суду Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 грудня 2014 року.

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання Комсомольського виправного центру № 136 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, з середньо-спеціальною освітою,-

- засудженого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.07.2008 року за ч. 1 ст. 115 КК України на 9 років позбавлення волі.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 22.04.2014 року не відбута частина строку покарання замінена на більш м`яку - обмеження волі . У Комсомольському ВЦ № 136 ОСОБА_7 відбуває покарання із 07.05.2014 року.

Згідно ухвали суду, начальник Комсомольського ВЦ № 136 та голова спостережної комісії виконкому Комсомольської міської Ради звернулися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , вказавши, що за час перебування в установі останній режим тримання порушив один раз, за що мав стягнення, за сумлінну поведінку і ставлення до праці має 2 заохочення, працевлаштований на контрагентському об`єкті «Ветош», до праці ставиться сумлінно, виробничу дисципліну та режим утримання не порушує. За характером врівноважений, в колективі серед засуджених користується повагою, з адміністрацією ввічливий, заходи виховного характеру відвідує регулярно, реагує на них правильно.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд вказав на дані про неналежну поведінку засудженого, який протягом досить невеликого часу відбуття покарання вчинив два порушення та виходив з того, що єдиною та достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань - виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою та ставленням до праці у процесі відбування покарання, що не було досягнуто.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення щодо нього.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 та представника ВЦ ОСОБА_8 про задоволення скарги, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені мотиви апеляційної скарги, вважає, що ухвала суду вона підлягає скасуванню із ухваленням нової ухвали про задоволенню подання з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Посилання суду про те, що особа не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки за 7 місяців 10 днів до нього застосувалися не лише заохочувальні заходи але і стягнення, що на думку суду не дає підстави вважати особу як таку, що довела своє виправлення.

Такі висновки суду суперечать даним, що знаходяться у особистій справі засудженого, а саме, що на момент внесення подання до суду керівником виправного центру та спостережної комісії міської ради у засудженого були відсутні діючі стягнення, він протягом усього відбування покарання мав 12 заохочень, характеризується позитивно і став на шлях виправлення, сумлінно ставився до праці, а тому доводи у поданні про можливість застосування умовно-достроково звільнення судом не були спростовані.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про неможливість звільнення особи з місця позбавлення волі.

На підставі ст. 81 КК України та керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 грудня 2014 року стосовно нього скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою подання Комсомольського виправного центру №136 та спостережної комісії виконкому Комсомольської міськради Полтавської області задовольнити.

Звільнити умовно-достроково від відбування невідбутого покарання у виді обмеження волі 2 роки 1 місяць 6 днів ОСОБА_7 , засудженого за ч.1 ст.115 КК України згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2008 року.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4