Справа № 396/1209/15-к
Провадження № 1-кп/396/109/15
У Х В А Л А
03.06.2015 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря - ОСОБА_4 ,
захисника- ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новоархангельськ Кіровоградської області, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, освіта неповна середня загальна, інвалідом не являється, раніше судимий 05.09.2005 року Маловисківським районним судом за ч.1ст.121 КК України, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.187 КК України,-
ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Згідно з вимогами ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право прийняти одне із рішень, передбачених у вказаній нормі.
Під час підготовчого судового засідання прокурор висловив переконання у наявності підстав до призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувального акта, зазначивши про відсутність підстав до прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України та вказавши, що у обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування жодних недоліків не допущено, тому є усі підстави, для призначення даного обвинувального акту до судового розгляду, вимоги ухвали Голованівського р/суду виконано.
Суд, заслухавши думку учасників провадження, ознайомившись з обвинувальним актом, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , складеного прокурором прокуратури Новоархангельського району Кіровоградської області ОСОБА_5 , встановив, що обвинувальний акт не містить дати його складання, інформації про спадкоємців потерпілої, яку визнано потерпілою та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та не містить обвинувачення, а лише формулювання підозри.
Відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
На підставі встановленого, суд прийшов до висновку, що, обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, не висунуто.
Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, який кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
В основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Отже в даному випадку перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.
Але так як особа потерпілої ОСОБА_9 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_3 , то у зв`язку із її смертю, слідчим повинно було бути вжито заходів для залучення спадкоємців, а не направляти обвинувальний акт до суду, в якому визнано потерпілою померлу особу, при цьому, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, суд не вбачає, щоб такі особи залучалися чи було вжито заходів по їх встановленню, чого прокурор і не заперечує.
Відповідно до вимог ч.3 ст.291 КПК України, обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Згідно з положеннями ст.9 КПК України прокурор та слідчий під час кримінального провадження мають діяти у межах наданих повноважень та неухильно додержуватись вимог КПК України.
При цьому залишається незрозумілим, чому складено обвинувальний акт прокурором ОСОБА_5 , в порушення п.9 ч.2 ст.291 КПК Українибез зазначення дати складання та реєстр матеріалів досудового розслідування на 10 аркушах вручався іншим прокурором прокуратури Новоархангельського району ОСОБА_10 .
Крім того, в порушення п.1 ч.2 ст.109 КПК України в реєстрі процесуальних дій, який здійснено в копії важко читаємій, зазначені не процесуальні дії, а спосіб їх фіксації (протоколи).
Згідно ч.1 ст.103 КПК України протокол, носій інформації і журнал судового засідання є способами фіксації процесуальних дій.
Встановлене свідчить, що прокурор не виконав жодної вказівки зазначеної в ухвалі Голованівського районного суду від 11 березня 2015 року, якою в частині повернення прокурору обвинувального акту залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2015 року та навіть належним чином не встановлено особу обвинуваченого, так як відсутній будь-який документ, чи належним чином посвідчена копія з фотокарткою на підставі якого можна встановити особу обвинуваченого, як встановлено в судовому засідання копія форми Н-1, яку оголосив прокурор, виділена з матеріалів іншого кримінального провадження та знаходиться в нечитаємому вигляді, судом встановлено, що після поверннення обвинувального акту, прокурором лише призначено групу прокурорів 22.05.2015 року, як вбачається з реєстру.
Також, судом встановлено, що, долучений до обвинувального акту в якості додатку реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні теж не відповідає вимогам КПК України, оскільки у ньому в порушення вимог п.2 ч.2 ст.109 КПК України не вказано всі процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування, якими згідно з ч.3 ст.110 КПК України є всі рішення (постанови) винесені слідчим та прокурором під час досудового розслідування.
Процесуальні дії в ході досудового реєстру викладені в реєстрі матеріалів досудового розслідування не в хронологічному порядку, що ставить під сумнів дату та час їх проведення.
Зазначене вказує на неправильність, неповноту складеного обвинувального акту та порядку направлення обвинувального акту до суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд встановив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а тому згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору на підставі встановлених обставин.
Суд вважає, що допущені недоліки перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі отриманого обвинувального акту, оскільки: не можна визнати не суттєвими за переконанням прокурора зазначені порушення, оскільки будь-яка незаконна дія не може бути прийнята до уваги судом, тому, суд вважає неможливо призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Таким чином, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт із долученими додатками (реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні та розпискою) не відповідає вимогам КПК України, зазначені недоліки обвинувального акта виключають можливість прийняття матеріалів кримінального провадження та призначення до судового розгляду, і повинні бути усунуті в порядку, визначеному ст. 314 КПК України, а тому на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, задовольнивши також клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 ..
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обраного запобіжного заходу у зв`язку із закінченням строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, на що учасники заперечували, так як обвинувачений хворий на туберкульоз, проте данних на підтвердження хвороби не подано., ні обвинуваченим ні стороною захисту.
Суд, вважає клопотання прокурора належить задовольнити в силу ч. 3 ст. 331 КПК України, так як обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий за ч.1 ст.121 КК України, судимість не зенята та непогашена, обвинувачується в тому, що вчинив особливо тяжкий злочин. Встановлене свідчить про наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , як особа яка раніше судима, в подальшому може переховуватись від суду і вчиняти інші кримінальні правопорушення, а інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти зазначеним ризикам, тому клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, суд вважає не підлягає задоволенню..
Враховуючи норми ч. 3 ст. 331, ч. 1 ст. 197 КПК України, суд вважає за доцільне, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно обрати та вважати продовженою на шістдесят днів, з врахуванням часу перебування під вартою з моменту відкриття провадження до проведення підготовчого судового засідання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 293, 314-316 КПК України, суд ,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст. 187 КК України повернути прокурору прокуратури Новоархангельського району Кіровоградської області для усунення виявлених недоліків, які встановлено судом в підготовчому засіданні та зазначено в ухвалі суду та порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовживши на сторок 60 днів до 13.00 години 28 липня 2015 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_11
ОСОБА_2