Провадження № 1-кп/756/975/26
УХВАЛА

04 березня 2026 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представників потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

під час проведення підготовчого засідання у кримінальному провадженні № 0001541 від 07.06.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор в судовому засіданні висловила думку про наявність підстав для призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, клопотання відсутні.

Обвинувачений і захисник не висловили заперечень щодо призначення справи до розгляду, клопотань по суті справи не заявили.

Потерпілі і їх представники подали суду цивільні позови, клопотання відсутні.

Перешкоди для призначення судового розгляду вказаного кримінального провадження відсутні, так як справа підсудна цьому суду, угоди не укладалися, підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 2 ст. 314 КПК, або повернення обвинувального акту прокурору, немає.

Враховуючи думку учасників процесу та те, що всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду вирішені, суд вважає за необхідне закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 КПК України, суд роз`яснив обвинуваченому його право на колегіальний розгляд справи, однак такого клопотання не заявлено.

Цивільні позови потерпілих відповідають вимогам закону і їх слід прийняти до розгляду.

Крім того, прокурор звернулась із клопотанням про продовження строку дії раніше застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, посилаючись на обґрунтованість висунутого особі обвинувачення, на існування ризиків у кримінальному провадженні: переховування від суду, впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, та на неможливість запобігти існуючим ризикам застосуванням до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу. На підтвердження вказаних ризиків прокурор посилається на тяжкість кримінальних правопорушень, знайомство обвинуваченого зі свідками, намагання приховати вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти клопотання прокурора, просив застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не погодився із висунутим обвинуваченням, посилався на погіршення стану здоров`я в умовах СІЗО.

Захисник заперечив проти продовження тримання під вартою, просив пом`якшити обвинуваченому запобіжний захід, та визначити його у виді домашнього арешту. Зокрема захисник зазначив, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, його матір потребує стороннього догляду за станом здоров`я, раніше не судимий, заявлені прокурором ризики не доведені, вважає неправильною висунуту кваліфікацію за ч. 1 ст. 115 КК України.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні документи, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно зі статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, яке кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 115 КК України, а також у тяжкому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України.

Обвинувачений затриманий 07.06.2025 р.

09.06.2025 ухвалою слідчого судді до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. При обранні такого запобіжного заходу слідчий суддя виходив із наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Після цього запобіжний захід неодноразово продовжувався, його дія спливає 19.03.2026 р.

ОСОБА_3 висунуте обвинувачення, зокрема у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, та у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Сторона обвинувачення посилається на ряд доказів, висновків експертиз, показів свідків, які можливо оцінити лише під час розгляду справи по суті. При цьому, на цій стадії суд не вирішує питання доведеності винуватості, не надає оцінку доказам на підтвердження або спростування фактичних обставин.

Аналізуючи дані про особу обвинуваченого, суд приймає до уваги, що він має зареєстроване місце проживання, фактично до затримання проживав за іншою адресою, офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше не судимий, має батьків похилого віку. Суд враховує, що обвинувачений залишив місце події кримінального правопорушення, що ним самим не заперечувалось, звернувся до своїх батьків і до правоохоронних органів особисто не звертався.

Виходячи із тяжкості злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_3 , його наслідків, у сукупності із наведеними даними про його особистість, знайомство зі свідками у цьому кримінальному провадженні, суд вважає, наявним ризик, що обвинувачений перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винуватим, може переховуватися від суду та впливати на свідків (пункти 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Водночас, інші заявлені прокурором ризики є недоведеними.

Суд приходить до висновку про доведеність прокурором того, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишається виправданим і обґрунтованим виходячи із встановлених ризиків, тяжкості обвинувачення, і особи обвинуваченого.

Водночас, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "с" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Neumeister v. Austria (Ноймайстер проти Австрії), § 10). Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України»).

Отже, зі спливом часу суд повинен більш ретельно розглядати підстави для тримання особи під вартою та надавати додаткову оцінку можливості застосуванню альтернативних запобіжних заходів у співставленні з гарантіями презумпції невинуватості.

Розглядаючи можливість застосування альтернативних більш м?яких запобіжних заходів, суд враховує, що обвинувачений вже тривалий час тримається під вартою, негативної інформації про його особу не надано, він має міцні соціальні зв`язки і місце проживання, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався; хоча прокурор і посилається на залишення обвинуваченим місця кримінального правопорушення, однак про вчинення злочину було повідомлено його батьками і обвинувачений не намагався переховуватись від слідства.

Водночас, у клопотанні прокурора не наведено достатніх аргументів або доказів щодо неможливості на цій стадії кримінального провадження визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави. Суд відхиляє заперечення прокурора в цій частині, оскільки вони стосуються виключно тяжкості кримінального правопорушення, що з урахуванням наведених судом обставин не є достатнім аргументом.

Тому, хоча положення статті 183 КПК України дають суду право не призначати розмір застави у цьому випадку, враховуючи наведені доводи, суд вважає можливим визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави в максимальному розмірі, передбаченому законом для тяжкості злочину, у якому обвинувачується особа, а саме в сумі 998400,00 грн., що у разі внесення може в достатній мірі гарантувати поведінку обвинуваченого. Підстав для призначення застави у меншому розмірі суд не вбачає, з урахуванням наявних ризиків, тяжкості кримінального правопорушення і його наслідків.

Водночас, підстави для зміни запобіжного заходу на домашній арешт, або на інші більш м`які запобіжні заходи, відсутні; враховуючи наявні ризики, тяжкість і обставини інкримінованого правопорушення, інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть гарантувати виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 193, 194, 197, 199, 369, 372, 392 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02 травня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 998 400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп., у разі внесення якої звільнити ОСОБА_3 з-під варти.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави звільнити обвинуваченого з-під варти та покласти на нього такі обов`язки:

1)прибувати за кожною вимогою до суду;

2)не відлучатися із міста Києва без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання на зберігання свій паспорт, який дає право виїзду з України (за наявності);

5) утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні;

6) носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити строком два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави заставодавцем покласти на нього обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого і його явки за викликом суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України у відкритому судовому засіданні о 16 год. 00 хв. 12 березня 2026 року в залі судових засідань Оболонського районного суду міста Києва.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийняти до розгляду.

Судовий розгляд кримінального провадження провести суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, в іншій частині ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1