Дата документу 26.02.2026 Справа № 331/1256/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1256/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/210/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2026 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ташкент Узбекистан, громадянки України, працюючої бухгалтером споживчого товариства «Аюдаг», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 квітня 2026 року включно, без визначення розміру застави -,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий 2-го відділення слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, за наступних обставин.

Так, в обґрунтування клопотання, слідчим зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_7 , діючи умисно, перебуваючи за місцем роботи за адресою: АДРЕСА_2 , не пізніше 25.01.2026 (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлено) усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, будучи проросійські налаштованою особою з категорично негативним відношенням до діючої влади та Збройних сил України, активно підтримуючи російську військову агресію по відношенню до України, керуючись ідеологічними мотивами усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи добровільно та ініціативно надав згоду на допомогу представнику іноземної держави - держави-агресора російської федерації (далі за текстом держава-агресор рф) у проведені підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, використовуючи особистий мобільний телефон марки SAMSUNG Galaxy M33 з номером телефону: НОМЕР_1 та IMEI: НОМЕР_2 , за попередньою змовою зі своїм сином ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання завдань невстановленого представника держави-агресора рф, почала здійснювати збір, акумуляцію та передачу інформації, щодо позицій, шляхів пересування військової техніки ЗС України, місць влучань ракетних ударів та БПЛА, звітувала про проведення перевірок населення співробітниками СБУ, також надала данні мережі «Вай-фай», який був проведений на місці роботи останньої, задля забезпечення віддаленого доступу мережі. Отримані дані ОСОБА_7 , використовуючи систему миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», через аккаунт користувача « ОСОБА_11 », ID: НОМЕР_3 , зареєстрований на номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 , передавала сину, - ОСОБА_10 , що використовує аккаунт користувача « ОСОБА_10 », ID: НОМЕР_5 , зареєстрований на номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_6 .

В подальшому ОСОБА_10 передавав отримані від ОСОБА_7 невстановленому представнику держави-агресора рф через чат-ботів « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «ІНФОРМАЦІЯ_6», «ІНФОРМАЦІЯ_7». Також для подальшого підтримання зв`язку після «планової» окупації с-ща Кушугум, через чат-бот « ІНФОРМАЦІЯ_3 », було повідомлено номер телефону, за допомогою якого буде здійснюватися спілкування - НОМЕР_7 , на який зареєстрований аккаунт користувача «Telegram» « ОСОБА_13 » з ідентифікатором користувача ОСОБА_14 .

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненої в умовах воєнного стану, вчиненою за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

14 лютого 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

10 лютого 2026 року об 12 год. 07 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10 лютого 2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про тримання під вартою, визнати підозру необґрунтованою, застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , або відмовити у застосуванні запобіжного заходу, через необґрунтованість підозри.

В обґрунтування скарги вказує про катування та незаконне застосування фізичної сили до підозрюваної, всупереч ч. 6 ст. 206 КПК України, суддя відмовився розглядати клопотання про надання медичної допомоги та фіксацію тілесних ушкоджень негайно, під час затримання, ОСОБА_7 вивозили до лісової зони, ставили на коліна та під психологічним тиском змушували записувати «відео-вибачення».

Крім того, зазначає, що слідчий суддя фактично позбавив захист можливості довести необґрунтованість підозри. Основним доказом є протокол НСРД, який фіксує листування між матір`ю ОСОБА_7 та сином ОСОБА_10 , який перебуває в Німеччині, проте, не надано жодного доказу передачі цієї інформації представникам рф (в чат-боти).

Вважає, що судом не обґрунтовано, чому домашній арешт не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, враховуючи її вік, стан здоров`я після травм при затриманні та відсутність доведеного зв`язку з іноземними спецслужбами.

Також зазначає, що підозра базується на матеріалах протоколу НСРД від 9 лютого 2026 року, аналіз змісту цього протоколу свідчить про грубі порушення закону та вихід за межі санкціонованих слідчим суддею заходів, на момент розгляду клопотання стороні захисту не була надана ухвала про дозвіл на НСРД від 25 січня 2026 року №10/324т.

Звертає увагу на те, що фіксація передачі даних родичу ( ОСОБА_10 ), який проживає в Німеччині не може свідчити про намір надати допомогу рф, якщо не зафіксовано його зв`язку зі спецслужбами агресора.

Крім того, вказує, що слідчим суддею не було оцінено належним чином те, що ОСОБА_7 має гіпертонічну хворобу III ст. та кардіопатію, що перешкоджає триманню її під вартою, без належного лікування.

Зазначає, що під час обшуку 10 лютого 2026 року у ОСОБА_7 було вилучено мобільний телефон, проте, офіційний його огляд не проведений, підозрювана категорично стверджує, що в пам`яті телефону відсутні (зокрема у видалених) повідомлення, що становлять основу підозри.

Зауважує, що наявність російського номеру у контактах ОСОБА_7 не є автоматичним доказом роботи на спецслужби рф.

Також вважає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі формально послався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_7 має постійне місце проживання, перебуває у зареєстрованому шлюбі та проживає разом з чоловіком у будинку, що є спільною власністю подружжя, підозрювана є суб`єктом підприємницької діяльності, працює бухгалтером у продовольчому магазині, що характеризує її як суспільно - корисну та відповідальну особу. ОСОБА_7 зацікавлена у встановленні істини, співпрацює зі слідством, а сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання під вартою.

Вказує, що ризик знищення або спотворення речей та документів повністю нівельований, оскільки під час затримання за місцем роботи та проживання підозрюваної, органом досудового розслідування вже було проведено обшуки та вилучено всі технічні засоби, документи та речі, які слідство вважає необхідним.

Крім того, ОСОБА_7 не має судимостей та ніколи не притягувалась до кримінальної відповідальності.

Наголошує на тому, що підозрювана має критичний стан здоров`я, має тяжкі захворювання та травми під час затримання.

В доповненнях до апеляційної скарги, захисник - адвокат ОСОБА_8 зазначає про недопустимість протоколу НСРД як підстави для оголошення підозри, фіксація фраз, які були лише набрані в полі вводу, але не відправлені, доводить, що орган досудового розслідування здійснював моніторинг процесу створення повідомлення, наявність скріншотів із вікном підтвердження видалення повідомлень свідчить про безперервний контроль за діями користувача, фіксація динамічної зміни стану листування є формою спостереження за каналом зв`язку, а не вивченням збережених даних.

Звертає увагу на те, що доступ здійснювався через активацію дублюючого сеансу (сесії) Telegram, що дозволило органу досудового розслідування не лише переглядати старі чати, а здійснювати динамічний моніторинг.

Крім того зауважує, що згідно з матеріалів, НСРД проводилась на підставі ст. 264 КПК України, проте фактичний зміст протоколу свідчить про проведення дій, передбачених ст. 263 КПК України.

Вказує, що додані до протоколу НСРД скріншоти з месенджера Telegram, які нібито підтверджують зміст листування, мають ознаки технічного втручання та кадрування, зокрема, на вказаних зображеннях повністю відсутня нижня частина інтерфейсу програми, а саме: поле для введення тексту, панель вибору медіафайлів та системи кнопки навігації пристрою.

Звертає увагу на стор. 66 протоколу НСРД, на якій зображено скрін відеофайлу, про те відсутнє підтвердження походження файлу.

Вказує, що твердження слідства про причетність ОСОБА_7 до розповсюдження вказаних даних, є припущенням, оскільки згідно протоколу НСРД не вбачається, що воно було в переписці месенджеру Telegram, яким користується ОСОБА_7 .

В доповненнях до апеляційної скарги, які надійшли 26 лютого 2026 року від захисника - адвоката ОСОБА_8 , останній вказує про накладання фрагментів тексту (стор. 101-102, 127 протоколу НСРД), зокрема на зафіксованих зображеннях вбачається технічне нашарування різних частин листування та інтерфейсу одна на одну (ефект «подвійної експозиції»), що свідчить про використання специфічного ПЗ для перехоплення графічного відображення екрана в момент його оновлення.

Крім того, зазначає, що видалення повідомлень на сторінках: 30, 35, 36, 40, 46, 47, 51, 58, 63, 69, 70, 71, 73, 76, 85, 87, 98, 100, 104, 105, 106, 123, 124, 125, 136 протоколу НСРД містять скриншоти із відображенням системного вікна месенджера Telegram щодо видалення повідомлень, наявність таких зображень у матеріалах справи свідчить не про дії підозрюваної, а про технічний спосіб здійснення НСРД.

Вважає, що фіксація динамічного стану інтерфейсу можлива лише за умови безперервного спостереження за сесією в реальному часі, оскільки оперативний підрозділ, мав доступ лише до зняття інформації з електронної інформаційної системи, такий онлайн-моніторинг є перевищенням повноважень та прямим втручанням у приватне спілкування, що робить отримання даних недопустимими незалежно від їхнього змісту.

Зазначає, що обвинувачення ґрунтується на припущенні, що номер телефону з префіксом «+7» автоматично ідентифікує особу як представника спецслужб держави-агресора рф, разом з тим, як вбачається з доданих до доповнень матеріалів, будь-яка особа в будь-якій точці світу може анонімно придбати віртуальний номер рф для реєстрації в Telegram, а тому наявність номера «+7» не є ідентифікатором державної приналежності, слідством не надано жодних ідентифікуючих даних, які б підтверджували, що особа під цим номером є саме представником іноземної держави.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що підозрюваній ОСОБА_7 при затриманні були нанесені тілесні ушкодження, які у подальшому були зафіксовані, до підозрюваної було застосовано катування, у зв`язку із чим була подана скарга в порядку ст. 206 КПК України, стан здоров`я підозрюваної є незадовільним. Зазначив, що під час виступу сторони захисту у суді першої інстанції щодо необґрунтованості підозри, слідчий суддя не надав можливість надати всі заперечення з цього приводу, чим порушив право на захист. Вважає, що слідчим суддею не було надано жодної оцінки в оскаржуваній ухвалі доводам сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також заявленим клопотанням. Крім того, вказав, що до підозрюваної на початку січня прийшли співробітники СБУ, які перевіряли її мобільний телефон, після чого як було виявлено на вказаному пристрою був встановлений паралельний вхід, функціонал якого дає можливість здійснювати дописи, видалення та будь-які інші дії. Зазначив, що було встановлено на електронний пристрій програмне забезпечення «Кейлогер», яке фіксує погодинно всі натискання кнопок на мобільному телефоні. Акцентував увагу на стор. 101-102 матеріалів провадження, на яких містяться відомості з протоколу НСРД, зокрема, просив звернути увагу на аккаунт під назвою «ОСОБА_10», в той час, як в повідомленні про підозру зазначено « ОСОБА_10 ». Щодо зазначеного в повідомленні про підозру номеру, то вказав, що номер з «+7» може придбати віртуально будь-яка особа для реєстрації на різних сайтах та месенджерах. Крім того, стороною захисту було надано клопотання стороні обвинувачення щодо перекваліфікації злочину, передбаченого ст. 111 КК України на 114-2 КК України. Вважає, що протокол НСРД є недопустимим доказом, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 має постійне місце проживання, перебуває у шлюбі, є фізичною особою підприємцем, має стійкі соціальні зв`язки, підозрювана зацікавлена у встановленні істини у даному кримінальному провадженні, а сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для тримання під вартою, всі докази по справі вилучені стороною обвинувачення, ОСОБА_7 раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності. Просив постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та визнати підозру необґрунтованою, застосувати за можливості до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити заставу.

Підозрювана ОСОБА_7 підтримала думку апеляційну скаргу захисника та просила застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою. Зазначив, що надання оцінки щодо недопустимості доказів належить до повноважень суду під час судового розгляду по суті. Крім того, вказав про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зауважив, що приписами КПК України, до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК України, застосовується запобіжний захід виключно у вигляді тримання під вартою. Просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді, підозрювану, її захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та її доповненнях, провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, із наданих до клопотання доказів, встановлені підстави, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана ОСОБА_7 могла вчинити кримінальне правопорушення, в якому вона підозрюється, оскільки аналіз вищевказаних доказів об`єктивно зв`язують підозрювану з інкримінованим їй злочином.

Зокрема, на обґрунтування пред`явленої ОСОБА_7 підозри, стороною обвинувачення були надані наступні матеріали:

- відомості щодо виконання доручення слідчого, з доданими додатками. Із вказаної інформації слідує, що аналіз камер візуального спостереження, розташованих на будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , що є місцем роботи ОСОБА_7 , на предмет переміщення військової техніки СОУ по АДРЕСА_2 , в проміжки часу, передані ОСОБА_7 , на виконання завдання представника сс рф (а.с. 41). Крім того, транспортні засоби СОУ зафіксовані на зовнішню відеокамеру, чітко відповідають наданій інформації ОСОБА_7 , зафіксованої за допомогою програми контролю «Tispy», яку остання надсилала - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2., у месенджері Telegram (а.с. 42-49);

- відомостями, викладеними у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем з терміналу мобільного зв`язку, з номером, який належить та яким особисто користується ОСОБА_7 від 9 лютого 2026 року. Із викладених відомостей, убачаються наявні чати між профілем з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що належить та користується ОСОБА_7 та користувачем з назвою «ОСОБА_10», який належить та яким особисто користується ОСОБА_10 . Аналіз досліджених чатів між вказаними користувачами, дає підстави припускати, що підозрювана ОСОБА_7 могла вчинити кримінальне правопорушення, в якому вона підозрюється (а.с. 70, 100, 105, 126, 131, 136, 138, 141, 143, 145, 151);

- відомостями, які містяться в протоколах обшуків від 10 лютого 2026 року (а.с. 190-194, 206-210).

На переконання колегії суддів, надані стороною обвинувачення докази у своїй сукупності пов`язують ОСОБА_7 із обставинами інкримінованих їй протиправних дій.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості протоколу НСРД колегія суддів вважає передчасними, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не має вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та давати їм оцінку з точки зору допустимості та достатності. Повнота та всебічність проведеного розслідування теж не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при дослідженні обґрунтованості підозри.

Крім того, колегія суддів вважає, що на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих стороною обвинувачення доказів тих самих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Також слід зазначити, що відповідно до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявної чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішується судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Разом із тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність у діях ОСОБА_7 вини у вчиненні злочину, оскільки питання винуватості у судовому порядку вирішується після надходження обвинувального акту до суду.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводиться відповідними доказами.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваній в разі визнання її винною, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

На переконання апеляційного суду, врахування тяжкості має раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньою високим ступенем ймовірності її поведінку.

На наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказують відомості, що викладені у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем з терміналу мобільного зв`язку, з номером, який належить та яким особисто користується ОСОБА_7 від 9 лютого 2026 року. Зокрема, із зазначених відомостей, слідує, що після перегляду повідомлень, між користувачами профілю з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та профілю з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який належить та яким особисто користується ОСОБА_7 , здійснювалось видалення таких повідомлень.

Крім того, із викладених відомостей у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем, убачаються наявні чати, в яких обговорюється інструкція, у тому числі покрокові дії щодо видалення файлів, які містяться на електронних пристроях, зокрема на мобільному телефоні, яким як встановлено органом досудового розслідування користується ОСОБА_7 .

Отже, вказані обставини свідчать про дії, що можуть вказувати на ймовірне приховування підозрюваною ОСОБА_7 злочинної діяльності.

Більш того, враховуючи особливості доступу до облікового запису/аккаунту на електронних пристроях, перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 , використовуючи інший будь-який електронний пристрой, може відновити свій обліковий запис для видалення інформації, яка ще не встановлена органом досудового розслідування.

Крім того, колегія суддів вважає доведеним і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який підтверджується тим, що ОСОБА_7 інкримінується кримінальне правопорушення, яке має триваючий характер і маючи ймовірні зв`язки з представниками рф, підозрювана може продовжити і надалі вчиняти дії, які направлені на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Отже, на переконання апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та підтвердженими.

Доводи апеляційної скарги про наявність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків, місця постійного проживання, а також відсутність судимості, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які б могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваною дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо апеляційних вимог про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, то слід зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, тобто, лише тримання під вартою.

Відтак, враховуючи доведеність на цій стадії провадження обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є обґрунтованим та без альтернативним.

Крім того, не визначення у даному кримінальному провадженні застави, кореспондується з положеннями, передбаченими ч. 4 ст. 183 КПК України.

Доводи щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваної, який унеможливлює тримання її під вартою, за умови можливості отримання підозрюваною ОСОБА_7 медичної допомоги в медичній частині слідчого ізолятору, що врегульовано положеннями Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року, колегія суддів оцінює критично.

В матеріалах клопотання відсутня довідка з медичної частини слідчого ізолятору, де перебуває підозрювана, яка б свідчила про те, що стан здоров`я ОСОБА_7 на даний час унеможливлює застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому посилання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я підозрюваної, на даний час не можуть слугувати на користь скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що навіть за відсутності даних, які б свідчили про такий стан здоров`я ОСОБА_7 , що унеможливлює утримання її в умовах слідчого ізолятору, відреагувати на вказані стороною захисту обставини щодо стану здоров`я підозрюваної та відповідно до п.п. 1, 2 ст. 206 КПК України доручити уповноваженим особам філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області організувати здійснення обстеження підозрюваної ОСОБА_7 , і за потреби забезпечити їй належне лікування.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 206, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2026 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 квітня 2026 року включно, без визначення розміру застави, залишити без змін.

Доручити уповноваженим особам філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області організувати здійснення обстеження підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і за потреби забезпечити належне лікування.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4