Номер справи137/1342/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2026

Літинський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Літин в матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000400 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця НОМЕР_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , сержант за призовом по мобілізації, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №37-РС від 15.02.2023, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено на посаду номер обслуги 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини НОМЕР_1 та постановлено на усі види забезпечення. Так, ОСОБА_3 діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану 15.09.2023 без дозволу командирів та поважних причин, самовільно залишив 3 механізований батальйон військової частини НОМЕР_1 місце дислокації якої знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 сержант військової служби за мобілізацією ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами вказаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також учинене ним самовільне залишення військової частини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України. Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України - тобто самовільне залишення військової частини, вчинені в умовах воєнного стану. Крім того, 21.06.2025 не пізніше 21 години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи повз огороджену територію домоволодіння, що розміщується за адресою АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , вирішив таємно заволодіти транспортним засобом, що розміщувався на вказаній території домоволодіння. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо допускаючи та передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, обвинувачений ОСОБА_3 шляхом відкриття незачинених воріт, проник до вищевказаної огородженої території. Продовжуючи вчинення дій, направлених на досягнення мети у виді незаконного заволодіння транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до мототранспорту марки "Восход" моделі "3М", 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 з номером рами - НОМЕР_4 , після чого побачив, що в замку запалювання встановлений ключ. Усвідомлюючи реальну можливість заволодіння вказаним транспортним засобом, шляхом використання сприятливих умов для реалізації свого злочинного умислу, обвинувачений ОСОБА_3 діючи умисно, незаконно, тобто не маючи дійсного, передбаченого законом права, таємно, з метою тимчасового використання у власних цілях, вивів в руках з території домоволодіння вказаний транспортний засіб, після чого сів за кермо та скориставшись наявністю ключів, які знаходились в замку запалювання, запустив двигун. Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 на вказаному транспорті почав рух в напрямку села Юзвин Вінницького району Вінницької області, тим самим незаконно заволодів мототранспортом марки "Восход" моделі "3М", 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 з номером рами - НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_5 , тим самим спричинивши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 4646,00 грн. Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом. Із показань обвинуваченого ОСОБА_3 допитаного в судовому засіданні встановлено, що він дійсно був військовслужбовцем В/Ч НОМЕР_1 і 15.09.2023 самовільно поїхав, після поранення, додому в с.Микулинці Вінницького району. На облік він по прибуттю не ставав і нікого не повідомляв. Весь цей час перебував за місцем проживання. Також підтвердив суду, що в червні 2025 року зайшов до домоволодіння ОСОБА_5 , де заволодів мотоциклом "Восход". Даним мотоциклом він поїхав до своєї сестри в сусіднє село. Коли повертався назад, закінчився бензин і він залишив мотоцикл на узбіччі дороги, сховавши його в кущах. Після цього його затримали працівники поліції, яким він повідомив, де знаходиться мотоцикл. В скоєному розкаюється. Із показань потерпілого ОСОБА_5 допитаного в судовому засіданні встановлено, що в нього був мотоцикл "Восход". Він хотів його продати, тому вивів гаража, провірив чи він заводиться. Після цього, він його залишив в дворі, накривши бляхою. Згодом виявив відсутність мотоцикла і звернувся до поліції. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. При призначенні покарання покладається на думку суду. Враховуючи ту обставину, що обвинувачений повністю визнав свою вину та враховуючи його покази в судовому засіданні, суд вважає їх достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що позиція обвинуваченого добровільна та він правильно розуміє зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а саме самовільному залишенні військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, а саме незаконному заволодінні транспортним засобом. При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також те, що він усвідомив свою вину, сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у скоєному. Дані обставини суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України судом не встановлені. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.5 ст. 407 КК України, суд враховує те, що він вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.1 ст. 289 КК України, суд враховує те, що він вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання. З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд керуючись ст.50, 65 КК України, вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити покарання ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України та ч.1 ст. 289 КК України - у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Відповідно до ст.70 ч.1 КК України, суд вважає необхідним призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням. Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.06.2025 необхідно скасувати. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КК України. Процесуальні витрати підлягають до вирішення на підставі ст. 124 КК України. Керуючись ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 5 (п`яти)років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.06.2025, а саме на мототранспорт марки "Восход" моделі "3М", 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 з номером рами - НОМЕР_4 , змив, здійснений з лівої ручки руля мототранспорту; зразок одорологічного походження, отриманий з правої ручки руля мототранспорту; зразок одорологічного походження, отриманий з правого важеля гальмівної системи мототранспорту; чотири відбитки пальців рук, отриманих з баку мототранспорту - скасувати. Речовий доказ - мототранспорт марки "Восход" моделі "3М", 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 з номером рами - НОМЕР_4 повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

- змив, здійснений з лівої ручки руля мототранспорту; зразок одорологічного походження, отриманий з правої ручки руля мототранспорту; зразок одорологічного походження, отриманий з правого важеля гальмівної системи мототранспорту; чотири відбитки пальців рук, отриманих з баку мототранспорту - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи № СЕ-19/102-25/14348-Д від 27.06.2025 розмірі 2674,20 грн., судової біологічної експертизи № СЕ-19/102-25/14423-БД від 25.07.2025 в розмірі 4478,83 грн. та судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/102-25/14422-АВ від 30.06.2025 в розмірі 2228,50 грн, а всього 9381,53 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 349 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Літинський районний суд Вінницької області. Вирок набуває чинності, якщо протягом 30 днів не буде подано апеляційної скарги. Копії вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1