Дата документу 12.03.2026Справа № 554/2947/25
Провадження № 1-кс/554/695/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого-криміналіста першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 , подане в межах кримінального провадження № 0000349, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на час вчинення кримінального правопорушення перебував у військовому званні «солдат», на посаді номера обслуги 1-ї обслуги міномета мінометного взводу 3-ї роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону спеціального призначення в/ч НОМЕР_1 НГУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , мотивоване наступним.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за процесуального керівництва Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000349, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді номера обслуги 1-ї обслуги міномета мінометного взводу 3-ї роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону спеціального призначення в/ч НОМЕР_1 НГУ, реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, 28 січня 2024 року о 20 год 00 хв самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 НГУ, а саме підрозділ, який дислокувався за адресою: АДРЕСА_2 , проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину НОМЕР_1 НГУ або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління.

Таким чином, 28 січня 2024 року о 20 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 НГУ в умовах воєнного стану та незаконно перебуває за межами військової частини НОМЕР_1 НГУ.

15 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та направлено за адресою місця реєстрації підозрюваного і командиру військової частини НОМЕР_1 НГУ.

21 лютого 2025 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук та цього ж дня досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено у зв`язку з переховуванням підозрюваного від органів слідства та суду.

Враховуючи викладене та суть інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, сторона обвинувачення приходить до висновку, що у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням підозрюваного під вартою, останній може продовжувати свою протиправну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання, просили суд його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував стосовного даного клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, встановив наступне.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000349, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України.

15 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_5 у спосіб, передбачений ч. 1 ст. 135 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Постановою слідчого за погодженням із прокурором від 21 лютого 2025 року досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено та ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Ухвалою слідчого судді від 13 березня 2025 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою слідчого від 12 березня 2026 року досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 відновлено.

В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України, тобто кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Окрім того, поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема, й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у ході досудового розслідування доказів, а саме: матеріалами службового розслідування, проведеного посадовими особами в/ч НОМЕР_1 НГУ за фактом самовільного залишення частини ОСОБА_5 , протоколами допиту свідків від 20.06.2024, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому, слідчий суддя не надає оцінку зібраним доказам з точки зору їх достатності, законності, належності, а лише встановлює за їх сукупністю на даному етапі розслідування наявність чи відсутність фактів, що переконують у можливості особи вчинити кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слід виходити з того, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду; залишаючись на волі, підозрюваний має можливість вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжує вчиняти правопорушення, у якому підозрюється. Зазначені ризики є об`єктивно наявними, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею враховано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, однак стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

У судовому засіданні встановлено, що прокурором та слідчим доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, зазначені у наведених ризиках, які є доведеними прокурором у судовому засіданні, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до абзацу 3 частини 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114??, 258-258??, 260, 261, 402, 405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням перелічених ризиків та обставин кримінального провадження слідчий суддя вважає за необхідне не визначати ОСОБА_5 розмір застави.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 181-183, 193-194, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого-криміналіста першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 , подане в межах кримінального провадження № 0000349, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб у ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», в межах строку досудового розслідування з 12.03.2026 року по 04.05.2026 року о 09 год. 35 хв.

Підозрюваного ОСОБА_5 взяти під варту негайно в залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1