Справа № 524/3224/26
Провадження № 1-кс/524/743/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні№ 0000488 від 18.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

УСТАНОВИВ:

25.03.2026 до суду надійшло клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області, погоджене прокурором, про арешт майна в кримінальному провадженні№ 0000488 від 18.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

На обгрунтування клопотання зазначено, що 17.03.2026 до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 13.03.2026 о 13 год невстановлена особа викрала з належної їй банківської картки, відкритої в АТ «ПУМБ», рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 6500,00 грн.

18.03.2026 СВ Кременчуцького РУП відомості за вказаним фактом внесені відомості до ЄРДР за № 0000488 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

24.03.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в кабінеті № 8 на вул. 29-го Вересня, 6 у м. Кременчуці, добровільно в присутності понятих, видав чоловічу жилетку чорного кольору з капюшоном 48 розміру. Як пояснив ОСОБА_5 , 12.03.2026 у вечірній час у цій жилетці він перебував поблизу банкомату АТ КБ «Приватбанк» на вул. Троїцькій в м. Кременчуці під час зняття грошових коштів в сумі 6500,00 грн з банківської картки, відкритої в АТ «ПУМБ», що йому не належить без дозволу власника картки. Зазначену жилетку поміщено до сейф-пакету з написом "Національна поліція України" з номером NPU5592384 та опечатано, з пояснювальними написами, підписами понятих.

Зазначені речі 24.03.2026 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та приєднані до матеріалів провадження.

З метою запобігання можливості приховування речових доказів, їх пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність накласти арешт на вказане майно. З вилученим речовим доказом в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень та необхідних слідчих дій, а саме: судову експертизу з безпеки життєдіяльності; інші слідчі дії та експертні дослідження, необхідність в яких виникне під час проведення досудового розслідування.

25.03.2026 у судове засідання не з`явилися слідчий та володілець майна, повідомлені про дату, час, місце розгляду.

Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КАС України).

Дослідивши клопотання із доданими матеріалами, враховуючи відсутність відомостей про закінчення досудового розслідування та документів, що стверджували б, що слідчий раніше звертався із таким клопотанням, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (ч. 5 ст. 171 КПК України).

Клопотання подане у строки, визначені КПК України.

Кременчуцьким РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, визначений дізнавач, який здійснює розслідування та прокурори, що здійснюють процесуальне керівництво.

24.03.2026 слідчим СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області винесена постанова про визнання речовими доказами вилученого майна.

Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, застосування якого не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

На речові докази може бути накладений арешт у порядку, визначеному ст. ст. 170-174 КПК України (ст. 100 КПК України). Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); (3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/ або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч.1 ст. 170 КПК України).

Після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів (ст. ст. 214, 223 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 170 КПК України (ст. 173 КПК України).

Із наданих суду матеріалів слідує наявність достатніх підстав вважати, що майно вказане у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому матеріали клопотання свідчать про відповідність вилученого майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину.

Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника/ володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування фактів, що слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власником/ володільцем майна до суду не надано та слідчим суддею не встановлено.

У клопотанні не зазначалося про необхідність накладення заборони, обмеження розпоряджатися або користуватися майном.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 107, 132, 170 173, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні№ 0000488 від 18.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Накласти арешт на чоловічу жилетку чорного кольору з капюшоном 48 розміру із визначенням її місця зберігання - кімнату речових доказів Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області (м. Кременчук, вул. 29-го Вересня, 6).

Ухвала про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію з підстав, передбачених ч. 4 ст. 132 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1