Справа № 297/4087/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/104/26, за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду від 28 січня 2026 року, щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 28 січня 2026 року, задоволено клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 83 200 гривень (вісімдесят три тисячі двісті) гривень.

На підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; не виїжджати за межі Тячівського району, Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватись від спілкування із свідками експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні №0000541 від 14.12.2025 року; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали закінчується 29 березня 2026 року включно.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчий СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області із клопотанням погодженим прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000541 від 14.12.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим відділом Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000541 від 14.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадянин України через державний кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та невстановленими досудовим розслідуванням особами сприяв шляхом надання вказівок, порад та засобів незаконному переправленню через державний кордон України громадян України, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_2 за наступних обставин.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням день грудня місяця 2025 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в невстановлений слідством час, місці та спосіб домовились з невстановленою досудовим розслідуванням особою, про організацію їх незаконного переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску, за грошову винагороду, яка залежала від конкретної домовленості з вказаними особами та становила від 9000 до 14000 доларів США за відповідну особу та в подальшому керувала їх діями, як особами, які бажають незаконно перетнути державний кордон України та вичікування слушного часу для переправлення через кордон України.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, у невстановлений слідством спосіб ОСОБА_6 за винагороду погодився на пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи сприяти у незаконному переправленні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через державний кордон України. З цією метою у невстановлений досудовим розслідуванням день грудня місяця 2025 року близько 19 години перебуваючи біля будинку № 128 по вулиці Духновича у селі Горонда Берегівського району Закарпатської області ОСОБА_6 за вказівкою невстановленої особи отримав грошові кошти від батька ОСОБА_12 в розмірі 2000 доларів США, в якості передоплати за сприяння у незаконному переправленні останнього через державний кордон України.

13 грудня 2025 року близько 20:00 год. ОСОБА_6 керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Caddy», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їхав до будинку ОСОБА_10 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де наказав останньому здійснити посадку до транспортного засобу та зайняти заднє пасажирське місце у лежачому положенні. Під час руху ОСОБА_6 , прибувши на околицю населеного пункту Гать Берегівського району з метою уникнення викриття його злочинних намірів, наказав пасажиру ОСОБА_10 , покинути транспортний засіб та слідувати в пішому порядку, а саме потрібно обійти лісистою місцевістю встановлений попереду контрольований-пропускний пост ДПСУ, при цьому вказавши напрямок руху. Після чого, оминувши контрольований пост, останній знову здійснив посадку ОСОБА_10 до вказаного вище автомобіля та продовжили рух у м. Берегове. Прибувши до прилеглої території мотелю «Ріта» за адресою: м. Берегове, вул. Мікеша, буд. 3, Закарпатської області, ОСОБА_6 зупинився, та наказав ОСОБА_10 виходити з транспортного засобу та поселитись до одного із номерів.

14 грудня 2025 року близько 08:30 год. невстановлена досудовим розслідуванням особа зателефонувала ОСОБА_12 та наказала передати грошові кошти в сумі 7000 доларів США ОСОБА_6 , та останній вийшовши з мотелю «Ріта» побачив транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Caddy» чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 в якому останній передав ОСОБА_6 вищезазначені грошові кошти. Після отримання грошових коштів ОСОБА_6 покинув місце події.

В подальшому, 14 грудня 2025 року близько 16:00 год. невстановлена досудовим розслідуванням особа зателефонувала ОСОБА_12 та наказала виходити з готелю «Ріта» зазначивши, що на них разом із ОСОБА_11 буде очікувати транспортний засіб марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , який прибув до готелю «Ріта», розташованого за адресою: Закарпатська область, м. Берегове, вул. Мікеша, буд. 3, після чого останні здійснили посадку до зазначеного транспортного засобу та вирушили у напрямку с. Гуняди Берегівського району Закарпатської області, з метою незаконного переправлення через державний кордон України.

Після цього, невстановлена досудовим розслідуванням особа, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу надіслала на мобільний телефон ОСОБА_12 маршрут руху до державного кордону України, спрямованого на незаконне переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через державний кордон України в умовах дії правового режиму воєнного стану, а ОСОБА_9 у свою чергу доставив вказаних осіб на околицю с. Гуняди Берегівського району Закарпатської області, яке знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону України, однак 14 грудня 2025 року о 18 годині 45 хвилин ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були викриті та затримані прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_5 у напрямку 176 прикордонного знаку на відстані близько 1500 метрів від державного кордону України.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, наданням засобів та вказівок, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

27 січня 2026 року слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 було повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

Вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протокол допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол пред`явлення особи для впізнання з свідком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол пред`явлення речей для впізнання та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Як зазначає слідчий, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме злочин, який інкримінується ОСОБА_6 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та інших учасників кримінального провадження та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на до 6 років позбавлення волі, який згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, а також враховує тяжкість покарання, що йому загрожує. При цьому зазначивши, що в судовому засіданні, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, вивченням особи підозрюваного, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено. А тому, слідчий суддя, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також те, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення та враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважав клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведеним, таким, що підлягає задоволенню. Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , строком на 60 днів, з можливістю внесення застави у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 83 200 гривень (вісімдесят три тисячі двісті) гривень, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Не погоджуючись з цим рішенням прокурор ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій вказує, що ухвала слідчого судді в частині визначення розміру застави є незаконною та невмотивованою, а тому на думку прокурора, підлягає зміні. В обґрунтування доводів прокурор вказує на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявність встановлених ст. 177 КПК України ризиків. Зазначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов?язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. У даному випадку сума неправомірної винагороди яку мали отримати співучасники кримінального провадження становила (43,41?7000 доларів США) 303 870 гривень, що є по-справжньому екстраординарними обставинами відповідно до рішення ЄСПЛ «Істоміна проти України» та «Гафа проти Мальти». Прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задоволити клопотання прокурора. Застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб із визначенням застави у розмірі не менше 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 200 гривень.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги без участі учасників, колегія суддів бере до уваги, що сторони судового провадження належним чином повідомлені про час та дату судового засідання. Прокурор ОСОБА_13 подав клопотання про розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження. При цьому повідомивши, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні 11.02.2026 скеровано до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

З приписів ст. 183 КПК України слідує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.

Колегія суддів вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за №0000541, відомості про яке внесені 14.12.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Закарпатської обласної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_6 , так і його захисника адвоката ОСОБА_14 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Зі змісту апеляційної скарги та матеріалів судового провадження слідує, що висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також обґрунтованість підозри ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та неможливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, - не оспорюються як апелянтом (прокурором) в апеляційній скарзі, так і стороною захисту, про що свідчить і факт неподання стороною захисту апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються і визнаються такими, що ґрунтуються на фактичних обставинах та матеріалах судового провадження, належним чином вмотивованими.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, зокрема в частині розміру визначеної підозрюваному застави.

Приймаючи обґрунтоване рішення про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також те, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення та враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя врахував фактичні обставини інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, характер та тяжкість кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, який має зареєстроване та фактичне місце проживання у Тячівському районі, Закарпатської області, інвалід 1 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 17.06.2002 року, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність встановлення застави у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 83 200 гривень (вісімдесят три тисячі двісті) гривень, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Колегія суддів вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Підстав вважати вказаний розмір застави недостатнім для виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів не знаходить.

З огляду на що, твердження прокурора про те, що визначений розмір застави є явно недостатнім з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного є безпідставними та не підтверджені жодними доказами.

З вказаного слідує, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнім вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 83 200 грн., який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі стосовно того, що якщо у виключних випадках, слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов?язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно, є безпідставними, оскільки такі враховані слідчим суддею при визначенні розміру застави одночасно із застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не знаходить.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_6 на даному етапі досудового розслідування розміру застави розмірі не менше 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 200 гривень, та вважає такі доводи не обґрунтованими належним чином.

Європейський суд з прав людини у рішенні "Istomina v. Ukraine" від 13.01.2022 (заява № 23312/15), вказав, що «гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його чи його відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або його боку… Оскільки йдеться про основне право на свободу, гарантоване статтею 5, органи влади повинні надзвичайно обережно встановити відповідний розмір застави, і вирішити, чи є необхідним продовження тримання під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого не може бути вирішальним фактором, що виправдовує суму застави» (§25 рішення).

Фактів недостатності визначеного слідчим суддею розміру застави для виконання покладених на нього обов`язків, прокурором не надано, а відтак підстави для визначення підозрюваному застави у більшому розмірі не встановлені.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів чи даних про обставини, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано й будь-яких обґрунтованих клопотань прокурором із цього приводу прокурором не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду від 28 січня 2026 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: