Справа №591/2870/26 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/300/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

установив:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2026 року клопотання слідчого задоволено частково та до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 травня 2026 року з визначенням розміру застави в сумі 166 400 грн та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення.

Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, існують ризики, на які вказував слідчий у клопотанні, запобігти яким можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з будь-якими обмеженнями.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що зазначені в клопотанні слідчого ризики є недоведеними. ОСОБА_7 щиро розкаюється у вчиненому, має намір відшкодувати спричинену злочином шкоду, з 2022 року перебуває на військовій службі і з цього часу наміру вчинити військовий злочин не мав, одружений, має чисельні нагороди, є учасником бойових дій, був тяжко поранений у зв`язку із чим потребує постійного лікування. Дані обставини, на думку захисника, давали законні підстави для призначення її підзахисному більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

16 березня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та в цей же день ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17 березня 2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 296 КК України, за фактом вчинення ним 16 березня 2026 року хуліганських дій із застосуванням зброї.

Згідно ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний/обвинувачений може: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглянувши клопотання слідчого та задовольнивши його частково, слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: протоколом огляду місця події, в якому зафіксовані сліди застосування зброї, пошкодження транспортного засобу; протоколами допиту потерпілих, свідків, які показали, що підозрюваний в цивільному одязі з автоматом у руках почав виражатися у їх бік нецензурною лайкою, після чого сказав потерпілим «вибирати собі вінки», а потім розвернувся до припаркованого поруч автомобіля і став стріляти по колесам.

Наведених доказів достатньо, щоб визнати підозру обґрунтованою, оскільки надана інформація, може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення, і такі факти є досить переконливими.

Апеляційний суд також відзначає, що слідчий суддя правильно дійшов висновку про доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Ризик втечі є достатньо високим, оскільки ОСОБА_7 може переховуватись від слідства і суду, зважаючи на тяжкість майбутнього покарання, яке загрожує в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, фактичні обставини його вчинення - зухвалі хуліганські дії, пов`язані із застосуванням закріпленої за ним зброї, місце їх вчинення, наявність певних військових навичок, проживання в іншій місцевості.

Апеляційний також суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність реальних ризиків впливу на потерпілих, свідків, оскільки досудове розслідування в даному кримінальному провадженні перебуває на початковому етапі, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення та підозрюваному можуть бути відомі певні анкетні дані цих свідків, що свідчить про можливість у випадку необхідності використання ним цих відомостей з метою схилити їх до дачі неправдивих показань та вжиття заходів, спрямованих на унеможливлення здобуття органом досудового розслідування інших фактичних даних, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінального провадження.

Ризик вчинення повторних злочинів також є цілком виправданим з огляду на те, що ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем, постановою Білопільського районного суду Сумської області від 7 квітня 2025 року був підданий стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП за розпивання алкогольних напоїв та перебування у розташуванні військової частини в стані алкогольного сп`яніння, раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності та відносно нього на розгляді в Луцькому міськрайонному суді Волинської області перебуває інше кримінальне провадження, яке ухвалою цього суду від 8 червня 2023 року зупинено до звільнення ОСОБА_7 з військової служби.

Також враховуючи характер та обставини інкримінованого кримінального правопорушення, вчиненого з використанням службової зброї не за місцем несення служби, об`єктивно існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, зокрема і пов`язаного з порушенням порядку несення військової служби.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Факт визнання вини не спростовує наявність вище вказаних ризиків в контексті необхідності вчинення процесуальних дій органом досудового розслідування з метою зібрання необхідних доказів, а тому доводи захисника з цього приводу не є слушними.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 з 2022 року перебуває на військовій службі, одружений, має чисельні нагороди, є учасником бойових дій, оскільки такі не є безумовними підставами для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного, інших переконливих доказів, які б вказували на необхідність зміни запобіжного заходу апелянтом не наведено.

Жодних доказів неможливості застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу за станом здоров`я чи з інших підстав стороною захисту не надано та колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Водночас, слідчий суддя, з урахуванням зазначених стороною захисту обставин, майнового стану підозрюваного, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, цілком обґрунтовано визначив підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в середньому розмірі.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень кримінального процесуального закону при розгляді слідчим суддею суду першої інстанції питання про продовження строку тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, суд, -

постановив:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2026 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Час проголошення повного тексту ухвали 16 год. 26 березня 2026 року.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4