Провадження № 1-в/635/37/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Харківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Мерефи Харківського району Харківської області, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Харківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2018 року, на обґрунтування подання зазначила таке.

22 травня 2018 року до Харківського районного відділу № 1 відносно громадянки ОСОБА_4 для виконання надійшов вирок Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2018 року.

Відповідно до статті 76 КК України на засуджену покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

31 травня 2018 року ОСОБА_4 ознайомлено з обов`язками, які покладені на неї судом, про що вона надала розписку.

За час перебування на обліку Харківського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області громадянка ОСОБА_4 зарекомендувала себе з негативного боку. Засуджена вчинила повторне кримінальне правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР за №001984 від 09 грудня 2019 року за частиною 2 статті 185 КК України.

У період з грудня 2019 року по 06 серпня 2025 року вищевказане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 перебувало на розгляді Харківського районного суду Харківської області.

13 листопада 2025 року на адресу Харківського РВ № 1 надійшла ухвала Харківського районного суду Харківської області від 06 серпня 2025 року, згідно з якою ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Обов`язки, покладені на неї судом виконала не у повному обсязі, а саме: допустила неявку на реєстрацію 24 липня 2019 року та 28 серпня 2019 року, у зв`язку з чим 30 серпня 2019 року їй винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання та проведено бесіду профілактичного характеру.

Згідно з вимогою про судимість, наданої з УІАП ГУНП в Харківській області (вх № 3560 від 02 грудня 2025 року) ОСОБА_4 інших правопорушень більше не вчинила. Іспитовий строк засудженої ОСОБА_4 закінчився 13 квітня 2020 року.

Ураховуючи викладене, на підставі частини 1 статті 78 КК України, частини 2 статті 165 КВК України, пункту 9 частини 1 статті 537, пункту 3 частини 2 статті 539 КПК України представник органу з питань пробації просить суд вирішити питання щодо звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання.

Представник уповноваженого органу з питань пробації про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, надав до суду заяву про розгляд по без участі представника органу пробації.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути подання за його відсутності.

Засуджена ОСОБА_4 про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Відповідно до частини 5 статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи на засуджену ОСОБА_4 , вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2018 року ОСОБА_4 була засуджена за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки. Відповідно до статті 76 КК України на засуджену в період іспитового строку були покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 серпня 2020 року визначено ОСОБА_4 покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2018 року за частиною 1 статті 185 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до статті 76 КК України на ОСОБА_4 покладено такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання; 3) не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Іспитовий строк засудженої закінчився 13 квітня 2020 року.

Відповідно до частини 3 статті 164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Відповідно до положень статті 165КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до положень статті 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Тобто, закінчення іспитового строку не означає, що засуджений автоматично визнається звільненим від відбування призначеного покарання, оскільки правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням визначаються поведінкою засудженого протягом іспитового строку, а саме: виконанням покладених на нього обов`язків та невчиненням ним нових кримінальних правопорушень.

Підстави та порядок зняття з обліку осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, встановлені Порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 січня 2019 року № 272/5.

Відповідно до пункту 6 глави 3 розділу IX вищезазначеного Порядку стосовно засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, який виконав покладені на нього судом обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення (що підтверджується вимогою), після закінчення іспитового строку до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає звільнений з випробуванням, надсилаються подання та його особова справа для вирішення питання про звільнення його від призначеного покарання. У поданні зазначається інформація, що характеризує звільненого з випробуванням під час перебування на обліку, виконання ним обов`язків та індивідуального плану роботи.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 серпня 2025 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 185 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001984 від 09 грудня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України.

Зі змісту вищезазначеної ухвали слідує, що 08 грудня 2018 року ОСОБА_4 , близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи у клубі «Голд» за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Дніпровська, №246-А, шляхом вільного доступу, діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинила крадіжку майна, належного потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 5 636 гривень 60 копійок. При цьому судом було роз`яснено ОСОБА_4 , що застосування статті 49 КК України не є реабілітуючою підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

Механізм застосування статті 49 КК України передбачає, що особа фактично відмовляється від доведення своєї невинуватості та погоджується на припинення переслідування за нереабілітуючих обставин. Отже закриття кримінального провадження на цій підставі, хоча і має наслідком, що особа вважається такою, що не має судимості, та унеможливлює притягнення особи до кримінальної відповідальності, проте свідчить про підтвердження факту вчинення особою кримінального правопорушення, проте

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, не є реабілітуючою підставою, за наявності якої ОСОБА_4 звільняється від кримінальної відповідальності та вважається такою, що не вчинила нового кримінального правопорушення.

Зважаючи на викладене, оскільки в період іспитового строку за вироком Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_4 вчинила інше кримінальне правопорушення, за вчинення якого була звільнена від кримінальної відповідальності за нереабілітуючої підстави, до неї не може буте застосована частина 1 статті 78 КК України.

Крім того, зі змісту самого подання та матеріалів особової справи слідує, що ОСОБА_4 обов`язки, покладені на неї судом виконала не у повному обсязі, а саме: неявку на реєстрацію 24 липня 2019 року та 28 серпня 2019 року у зв`язку з чим 30 серпня 2019 року їй винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання та проведено бесіду профілактичного характеру.

Враховуючи викладені обставини, суд висновує про відсутність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 164, 165 КВК України, статями 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання начальника Харківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2018 року у зв`язку із закінченням іспитового строку на підставі частини 1 статті 78 КК України.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1