Справа № 461/1674/26
Провадження № 1-в/461/24/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника ЛУВП (№19) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові подання начальника державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в:

04 березня 2026 року в провадження судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 надійшло подання державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» відносно засудженого ОСОБА_4 .

Розгляд справи призначено до розгляду на 11 березня 2026 року на 13 год. 00 хв.

У судовому засіданні начальник відділення СПС ВСВПР ДУ «Львівська установи виконання покарань (№19)» ОСОБА_7 зазначив, що станом на 04.03.2026 засуджений відбув покарання 1 рік 01 місяць 11 днів, невідбута частина 01 рік 10 місяців 19 днів.

Прокурор ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення просив відмовити.

Заслухавши засудженого ОСОБА_4 , представника ДУ «Львівська установи виконання покарань (№19)» ОСОБА_7 , думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 26.03.2024 року Червоноградським міським судом Львівської області за ст. 336 КК України до 3 років позбавлення волі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20.06.2024 року вирок від 26.03.2024 залишено без змін.

Станом на день розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув покарання 1 рік 01 місяць 11 днів, невідбута частина 01 рік 10 місяців 19 днів.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений має одне заохочення за зразкову поведінку та ставлення до праці за підсумками роботи у ІІІ кварталі 2025 року. Стягнення не накладались.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Відтак, подання не містить достатніх відомостей про те, що засуджений протягом усього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчиненні кримінального правопорушення, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення.

Згідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Таким чином, виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, і при оцінці поведінки засудженого, судом приймається до уваги, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо. Поведінка засудженого має бути взірцевою для інших засуджених.

На підставі викладеного, суд вважає недостатніми підстави вважати, що засуджений має зразкову поведінку, взірцеву для інших засуджених, та довів в повній мірі своє виправлення на час розгляду стосовно нього подання.

Крім того, подяки на засудженого за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки до уваги судом не беруться, оскільки дані обов`язки засуджений зобов`язаний виконувати при відбутті строку покарання.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, на даний час суд не вбачає підстав для застосування до засудженого норм ст. 81 КК України, а тому клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду впродовж семи днів з дня оголошення ухвали.

Повний текст ухвали складено 13 березня 2026 року.

Суддя: ОСОБА_1