Справа № 146/1623/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2026 р. селище Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000793 від 12 липня 2025 року на підставі обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мазурівка, Чернівецького району, Вінницької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, учасника бойових дій, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом, особою з інвалідністю та потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС не є, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

12.07.2025 близько 13:30 год. водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Kia Sportage» , державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням «селище Томашпіль селище Вапнярка» , у напрямку селища Вапнярка неподалік с.Кислицьке Томашпільської ОТГ Тульчинського району Вінницької області, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого не справившись з керуванням допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини на лівий кювет з подальшим наїздом на дерево.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події, малолітня пасажирка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень померла в медичному закладі.

Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля ОСОБА_10 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Таким чином водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями ), згідно до яких:

- п.10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками настанням смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та спричиненням тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_10 .

За вказане суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_5 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за ч. 3 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою винність в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом та дослідженням характеризуючих даних про особу обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого та потерпілої, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив наступне: точної дати не пам`ятає, в суботу це було. В той день він мав відвезти дочку із внуками з с.Мазурівка до потягу в селище Вапнярка. Виїхали завчасно, щоб не спішити. Виїхали десь в районі 12 години. Їхали не поспішаючи. Проїхали село Комаргород, спускалися вниз, у дзеркало бачив, що ззаду ще дві машини їхало. Почався підйом, а далі він прийшов до тями вже в кюветі. Що відбулося взагалі не пам`ятає і не може пояснити, що сталося. В кюветі був з лівої сторони, виліз з автомобіля, намагався допомогти онукам, бо чув, що онук плакав, дочки чув стогін. Двері пасажирські відкрити він не міг. Намагався відкрити багажник та не зміг. Потім чоловіки якісь підійшли та почали допомагати. Йому стало погано в животі, він присів. Потім люди витягли онуків і швидко їх завезли в лікарню. Автомобіль його, яким він керував в той день «Кіа Спорт Ейдж» був в технічно справному стані, був ще на гарантії. На здоров`я також нарікань не було. Рухався зі швидкістю 80-100 км/год. Його і онуків завезли попуткою в лікарню в с-ще Томашпіль. Дочку і онучку забрали на швидкій в м.Тульчин. В Томашполі в лікарні запитав за стан онучки і дружини лікаря і той повідомив, що їх нема. Лікування дочки він оплачував, давав гроші на поховання. У вчиненому кається.

Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Потерпіла ОСОБА_7 , в судовому засіданні повідомила, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, просила суворо не карати.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , думку потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши заяву потерпілої ОСОБА_10 , суд приходить до висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальне правопорушення мало місце за встановлених обставин, останній винний у його вчиненні та підлягає покаранню в межах санкції відповідної статті.

Мотиви призначення покарання.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За загальними правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. (ч.2 ст. 4 КК України).

Відповідно до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 ( з наступними змінами і доповненнями ) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Пом`якшуючими обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_5 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький, а тому перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе без ізоляції від суспільства.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який є учасником бойових дій, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на обліку з приводу неврологічних та серцево-судинних захворювань не перебуває, селищна рада щодо обвинуваченого компрометуючими матеріалами не володіє та характеризує обвинувачеого з позитивної сторони, який раніше не судимий, потребує постійного амбулаторного та періодичного стаціонарного лікування, добровільно відшкодував шкоду, думку потерпілих, які претензій до обвинуваченого не мають, ступінь тяжкості вчиненого злочину, що потягнув за собою тяжкі наслідки у виді смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_10 , а також беручи до уваги досудову доповідь про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробовуванням протягом іспитового строку з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Рішення щодо речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернути володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

За матеріалами справи встановлено, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2025 року під час проведення досудового розслідування у цій справі було накладено арешт на майно, а саме на автомобіль «Kia Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , що перебуває на території майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Відділення поліції №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.

У зв`язку із вищевказаним, арешт накладений на транспортний засіб на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2025 року, на автомобіль «Kia Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , згідно ст. 174 КПК України підлягає скасуванню та транспортний засіб підлягає поверненню за належністю власнику.

Рішення щодо відшкодування процесуальних витрат.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000793 до висновку експерта від 21 жовтня 2025 року № СЕ-19/102-25/17588-ІТ, вартість проведення експертизи становить 3119,90 грн, відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи технічного стану транспортного засобу в кримінальному провадженні № 0000793 до висновку експерта від 23 вересня 2025 року № СЕ-19/102-25/20623-ІТ, вартість проведення експертизи становить 2228,50 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 - не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_5 рахувати з дня проголошення вироку.

Початок строку відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_5 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати накладений за ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2025 року, арешт на речові докази, а саме: на автомобіль «Kia Sportage» , державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 .

Речовий доказ - автомобіль «Kia Sportage» , державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , що перебуває на території майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів відділення поліції №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області повернути за належністю ОСОБА_5 , як законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 5348,40 грн. (п`ять тисяч триста сорок вісім гривень сорок копійок) судових витрат, пов`язаних з проведенням по справі експертиз.

В умовах дії воєнного стану відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Вінницької апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1