УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 727/10457/24

провадження № 51-660 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2025 року,

встановив:

Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22 вересня 2025 року ОСОБА_5 засуджено до покарання за: ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч. 4 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців; за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано до покарання, призначеного за даним вироком, невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 липня 2024 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

По справі вирішено питання щодо речових доказів та стягнення судових витрат.

Вироком Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2025 року апеляційні скарги прокурорів задоволено.

Вирок Шевченківського районного суду м.Чернівців від 22 вересня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України в частині призначення покарання скасовано і ухвалено новий вирок.

Визнано винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 186 та ч. 1 ст. 263 КК України, і призначено йому покарання за: ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років; ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 липня 2024 року і остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишено без змін.

Захисник звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Наведене обґрунтування вимог захисником викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Проте захисник, посилаючись на суворість призначеного засудженому покарання, не наводить достатніх доводів щодо необхідності призначення йому менш суворого покарання, з огляду на тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, обставин їх скоєння та даних про його особу, з урахуванням положень ст. 414 КПК України та приписів статей 50, 65 КК України.

При цьому захисник не зазначає, в чому саме незаконність вироку апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 420 КПК України, на його думку, було допущено цим судом.

Згідно норм ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Як убачається зі змісту касаційної скарги захисника, він зазначає про необхідність скасування вироку Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2025 року щодо ОСОБА_5 у зв'язку із невідповідністюпризначеного покарання ступеню тяжкості кримінального првопорушення та особі засудженого, проте у прохальній частині ставить питання про його зміну в цій частині, чим допускає протиріччя.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3