Справа № 643/4764/26
Провадження № 1-кс/643/2150/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000504 від 11.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 410 КК України про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сапетня Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , -

УСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000504 від 11.04.2025 за підозрою, зокрема, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 410 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (по стройовій частині), ОСОБА_5 , зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду.

Станом на квітень жовтень 2025 року окремі підрозділи військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, виконували службові задачі на території Харківської області.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим.

Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно це державне майно, передане в користування органам військового управління, військовим частинам, закладам, установам та організаціям Збройних Сил України, на праві узуфрукта державного майна. До військового майна належить, у тому числі, паливно мастильні матеріали.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військові частини використовують військове майно виключно за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається КМУ.

При цьому встановлено, що окремі підрозділи військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, під час виконання завдань на території Харківської області, отримували дизельне паливо, для виконання завдань за призначенням.

Надалі, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, з метою викрадення дизельного палива, вносили до звітних документів неправдиві відомості щодо виїзду транспортного засобу для перевезення майна або довжини маршруту руху, внаслідок чого надлишок майна перекачувався в одну із восьми ємностей, об`ємом 1000 (одна тисяча) літрів, які окремо стояли в кузові транспортного засобу марки «Daewoo AD2AB», у районі колишнього заводу «Хімпром» поруч із н.п. Златопіль Лозівського району Харківської області.

Однак, незважаючи на вищевказані норми законодавства України військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Так, 18.08.2025 ОСОБА_5 , під час несення служби, виконуючи службові задачі по підвезенню військового майна у військові підрозділи ЗСУ на території Харківської області, виїхав з місця дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України у районі колишнього заводу «Хімпром» поруч із н.п. Златопіль Лозівського району Харківської області, маючи у кузові транспортного засобу марки «Daewoo AD2AB», вісім ємностей об`ємом 1000 (одна тисяча) літрів, раніше викраденого дизельного палива та попрямував до н.п. Андріївка Ізюмського району Харківської області.

У подальшому, разом із військовослужбовцем ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_3 , реалізували 8000 (вісім тисяч) літрів дизельного палива, яке належить військовій частині НОМЕР_1 ЗСУ, цивільному ОСОБА_9 , за 280000 (двісті вісімдесят тисяч) грн. Вказані грошові кошти фігуранти розподілили між собою.

Далі, 14.10.2025 ОСОБА_5 , під час несення служби, виконуючи службові задачі по підвезенню військового майна у військові підрозділи ЗСУ на території Харківської області, виїхав з місця дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України у районі колишнього заводу «Хімпром» поруч із н.п. Златопіль Лозівського району Харківської області, маючи у кузові транспортного засобу марки «Daewoo AD2AB», вісім ємностей об`ємом 1000 (одна тисяча) літрів, раніше викраденого дизельного палива та попрямував до н.п. Андріївка Ізюмського району Харківської області.

У подальшому, разом із військовослужбовцем ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_3 , реалізували 8000 (вісім тисяч) літрів дизельного палива, яке належить військовій частині НОМЕР_1 ЗСУ, цивільному ОСОБА_9 , за 280000 (двісті вісімдесят тисяч) грн. Вказані грошові кошти фігуранти розподілили між собою.

За вищезазначених обставин, в період з 06.07.2025 по 14.10.2025, військовослужбовець ОСОБА_5 , разом іншими особами, діючи в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, з єдиним умислом та з корисливих мотивів, викрали інше військове майно на загальну суму 560000 (п`ятсот шістдесят тисяч) грн., чим завдали матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 410 КК України, а саме у викраденні військовослужбовцем іншого військового майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах військового стану, про що останньому повідомлено 15.10.2025.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 16.10.2025 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 12.12.2025 включно, з визначенням застави в розмірі 908 400 грн.

13.01.2026 ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова строк досудового розслідування продовжено до 5 місяців, а саме до 15.03.2026, а ухвалою від 12.03.2026 до 6 місяців, тобто до 15.04.2026.

14.01.2026 слідчим суддею Салтівського районного суду міста Харкова постановлено ухвалу, якою продовжено строк тримання ОСОБА_5 під вартою до 14.03.2026, при цьому розмір застави зменшено до 665 600 грн.

Слідчий, посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину, враховуючи відомості про особу підозрюваного, який не прив`язаний до місця служби, вказує на продовження існування ризиків переховування останнього від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

З метою запобігання вказаним ризикам, слідчий просить продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_5 під вартою в межах строку досудового розслідування.

В суді прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний обставини вчинення інкримінованого йому злочину не заперечував, щодо розгляду клопотання поклався на розсуд суду та просив врахувати думку захисника.

Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою, посилаючись лише на формальне перерахування прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та змінити підозрюваному запобіжний захід на домашній арешт.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження дійшов висновку, що ОСОБА_5 цілком обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, який кваліфікується як особливо тяжкий і у разі доведення вини в його вчиненні передбачає покарання до 15 років позбавлення волі. Належність, достовірність та допустимість наданих слідчому судді доказів сторона захисту не спростовує.

Обставини, зазначені прокурором на підтвердження передбачених ст. 177 КПК України ризиків перевірялись під час обрання та продовження строків запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 . На момент постановлення попередньої ухвали про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою слідчий суддя дійшов висновку, що відсутні підстави вважати існуючими такі ризики, як незаконний вплив на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З погляду на те, що на момент розгляду цього клопотання стороною обвинувачення не наведено нових фактів, які б свідчили про зміну обставин на користь виникнення ризиків, відсутність яких встановлена слідчим суддею станом на 14.01.2026, підстав вважати доведеними ризики незаконного впливу на свідків та інших учасників процесу, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не має.

Щодо ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення можна казати, що вони, з погляду на тривалість розслідування і перебування підозрюваного під вартою, дещо зменшились, проте аж ніяк не зникли.

З погляду на обґрунтування стороною обвинувачення цих ризиків, обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, не можна казати про надуманість чи безпідставність тверджень прокурора про існування цих ризиків.

Через підтвердження належними, допустимими та достовірними доказами підозри у вчиненні інкримінованого злочину, суворість передбаченого покарання в разі доведення вини підозрюваного у суді та усвідомлення його невідворотності, ОСОБА_5 може вчинити дії, направлені на переховування від органів досудового розслідування та суду. Сприяти цьому можуть й умови несення військової служби, які не виключають неодноразові передислокації підрозділу, в якому проходить службу підозрюваний, внаслідок чого останній перебуватиме поза контролем органу досудового розслідування і необхідність виконання процесуальних обов`язків буде нівельована.

Через це існує й ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, так як саме по собі переховування від органу досудового розслідування з погляду на військову посаду підозрюваного може містити ознаки злочинів, передбачених ст.ст. 407, 409 КК України, а той факт, що інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення пов`язано з отриманням незаконного прибутку, не можна виключати й ймовірність вчинення іншого злочину проти власності.

Наразі строки досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжені до 15.04.2026, а процесуальні дії, які необхідно виконати у кримінальному провадженні не можливо закінчити до спливу строку тримання ОСОБА_5 під вартою, визначеного ухвалою слідчого судді від 14.01.2026. При цьому підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який слідчий суддя не знаходить з погляду на викладене вище.

Слідчий суддя вважає, що наведені прокурором докази доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам. Це дає підстави для задоволення клопотання.

Беручи до уваги положення ч.ч. 1, 3 ст. 197 КПК України згідно з якими строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею не більше ніж на 60 днів та в межах строку досудового розслідування, клопотання може бути задоволено в межах строку досудового розслідування, який наразі встановлений до 15.04.2026.

Підстав для зменшення розміру застави слідчий суддя не вбачає, так як ухвалою від 14.01.2026 розмір застави вже зменшений та встановлений в межах кваліфікації злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , при цьому цей розмір відповідає характеру та ступеню тяжкості кримінального правопорушення, обставинам його вчинення, особі підозрюваного, його матеріальному стану та є достатнім і необхідним для забезпечення виконання останнім, в разі звільнення з-під варти, раніше визначених процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 193, 194, 197-199, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 35 днів, а саме до 15.04.2026.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 16.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1