Провадження № 1-кс/947/4269/26
УХВАЛА

31.03.2026 м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розглянувши матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_4 , який представляє інтереси власника майна ФОП ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноваженого прокурора Офісу Генерального прокурора з приводу неповернення тимчасово вилученого майна, який в рамках кримінального провадження №0000031 від 05.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, досудове розслідування в якому здійснює СУ ГУНП в Одеській області, не повернув власнику тимчасово вилучене під час обшуку майно, проведеного 05.03.2026 у приміщенні 4 Н другого поверху за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2026 до Київського районного суду м.Одеси надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , який представляє інтереси власника майна ФОП ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноваженого прокурора Офісу Генерального прокурора з приводу неповернення тимчасово вилученого майна, який в рамках кримінального провадження №0000031 від 05.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, досудове розслідування в якому здійснює СУ ГУНП в Одеській області, не повернув власнику тимчасово вилучене під час обшуку майно, проведеного 05.03.2026 у приміщенні 4 Н другого поверху за адресою: м.Одеса, Деволанівський узвіз, 12.

У скарзі представник заявника просить визнати неправомірною бездіяльність уповноваженого прокурора Офісу Генерального прокурора з приводу неповернення тимчасово вилученого майна.

Вказані вимоги адвокат ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що ухвалою Київського районного суду м.Одеси у справі №947/7653/26, провадження №1- кс/947/2600/26 від 20.02.2026 слідчим, які входять до групи слідчих у кримінальному провадженні №0000031 від 05.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та прокурорам, які входять до групи прокурорів, надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , з метою виявлення та вилучення речей та документів, що мають значення у кримінальному провадженні.

Зі змісту ухвали Київського районного суду м.Одеси у справі у справі №947/7653/26, провадження № 1-кс/947/2600/26 від 20.02.2026 та відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вбачається, що нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

05.03.2025 на виконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси у справі №947/7653/26, провадження №1-кс/947/2600/26 від 20.02.2026, службовими особами органів прокуратури України проведений обшук нежитлового приміщення другого поверху за адресою: АДРЕСА_3 , яке перебуває у володінні фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та належить на праві власності ТОВ «ОДЕСТОРГ».

На виконання приписів ч.3 ст.236 КПК України, представникам ФОП ОСОБА_5 - адвокатам ОСОБА_4 , ОСОБА_3 пред`явлена ухвала слідчого судді Київського районного суду м.Одеси у справі № 947/7653/26, провадження №1-кс/947/2600/26 від 20.02.2026, та надана її копія, роз`яснено права та обов`язки, а також можливість добровільної видачі речей та документів, визначених резолютивною частиною ухвали слідчого судді від 20.02.2026.

У свою чергу, адвокатами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 службовим особам органів прокуратури України пред`явлені належні докази, що унеможливлюють проведення обшуку за адресою: м.Одеса, Деволанівський узвіз 12, приміщення 4 н, другий поверх на підставі ухвали слідчого судді у справі №947/7653/26, провадження №1-кс/947/2600/26 від 20.02.2026, оскільки в ухвалі вказана інша адреса.

Однак, після з`ясування обставин відсутності дозволу слідчого судді на проведення обшуку за адресою: м.Одеса, Деволанівський узвіз 12, приміщення 4 н, присутнім особам та адвокатам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повідомлено про необхідність продовження обшуку у зв`язку із необхідністю відшукання та вилучення речей та документів на підставі приписів норм ч.3 ст.233 КПК України.

05.03.2025 за результатами протиправного проникнення до нежитлового приміщення за адресою: м.Одеса, Деволанівський узвіз 12, приміщення 4 н, проведення «несанкціонованого» обшуку у цьому приміщенні, службовими особами органів прокуратури України вилучені речі, які не можуть бути використанні у якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000031 від 05.02.2026.

У силу приписів ч.2 ст.168 КПК України майно вилучене під час обшуку має статус тимчасово вилученого майна.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі у якої воно було вилучене у випадках, передбачених частиною п`яток статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 статті 171 КПК України вбачається, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Частиною 6 ст.173 КПК України унормовано, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суді клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Станом на 23.03.2026, тобто, по завершені 17 діб від дати проведення «несанкціонованого» обшуку за адресою: м.Одеса, Деволанівський узвіз 12, приміщення 4 н, у власника тимчасово вилученого майна, його представників відсутні відомості про звернення сторони обвинувачення із відповідним клопотанням до слідчого судді, а також відсутні відомості про прийняття будь-яких процесуальних рішень, що стосуються тимчасово вилученого майна.

Отже, у силу імперативних приписів ч.5 ст.171 та ч.6 ст.173 КПК України тимчасово вилучене майно за адресою: м.Одеса, Деволанівський узвіз 12, приміщення 4 н, другий поверх, має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Однак, службовими особами органів прокуратури України не вчинені будь-які дії для повернення майна, вилученого під час проведення несанкціонованого обшуку 05.03.2026.

Таким чином, на думку адвоката, протиправна бездіяльність сторони обвинувачення у вигляді невиконання обов`язку з повернення тимчасово вилученого майна його володільцю є підставою для задоволення скарги представника володільця тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000031 від 05.02.2026 та постановлення ухвали про зобов`язання слідчого/прокурора вчинити дії з повернення майна, вилученого під час проведення 05.03.2026 «несанкціонованого» обшуку за адресою: м.Одеса, Деволанівський узвіз 12, приміщення 4 н, другий поверх, на підставі ухвали слідчого ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси у справі у справі №947/7653/26, провадження №1-кс/947/2600/26 від 20.02.2026 про надання дозволу на проведення обшуку за іншою адресою: м.Одеса, вулиця Жуковського (Святослава Караванського) буд.9 другий поверх.

У зв`язку з чим, адвокат просить зобов`язати прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000031 від 05.02.2026 або іншу особу (осіб) у володінні, якої (яких) перебуває майно, вилучене під час проведення обшуку, проведеного 05.03.2026 за адресою: м.Одеса, Деволанівський узвіз 12, приміщення 4 н, другий поверх, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси у справі у справі №947/7653/26, провадження №1-кс/947/2600/26 від 20.02.2026, повернути майно фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 та/або його представнику.

Адвокат ОСОБА_4 , приймаючи участь в судових засіданнях, підтримав доводи, викладені в скарзі, просив скаргу задовольнити. Крім того, надавши копії інших документів, заявив, що частина вилученого майна була повернута прокурором володільцеві, а решта майна залишається у незаконному володінні правоохоронного органу і органу прокуратури. Тому він просив зобов`язати процесуального керівника повернути власнику майно за виключенням повернутого майна.

Адвокат ОСОБА_3 , який також представляє інтереси власника майна ФОП ОСОБА_5 , приймаючи участь в судових засіданнях, підтримав позицію свого колеги та додатково зазначив, що обшук, проведений без ухвали слідчого судді за адресою: м.Одеса, Деволанівський узвіз 12, приміщення 4 н, другий поверх, в подальшому не був легалізований, оскільки ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку саме за цією адресою, немає. Арешт на частину майна не повернутого володільцеві також не накладений. Далі адвокат ОСОБА_3 зазначив, що КПК України забороняє вилучати комп`ютерну техніку, якщо на ній не збереглися сліди кримінального правопорушення і якщо ця техніка не була знаряддям кримінального правопорушення. Прокурор на місці не оглянув вміст комп`ютерної техніки, не переконався у наявності на ній слідів кримінального правопорушення, не переконався, що ця техніка не була знаряддям кримінального правопорушення, та з невідомих підстав вирішив вилучити цю та іншу суміжну техніку.

Уповноважений прокурор відділу Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні до слідчого судді не прибув. Адресат напередодні був належним чином сповіщений про судове засідання. Разом з тим, прокурор ОСОБА_7 заявив письмове клопотання про розгляд скарги без його участі. При цьому прокурор ОСОБА_7 подав письмові заперечення на скаргу.

Зокрема в письмових запереченнях прокурор зазначив, що СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000031 від 05.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території України діють організовані групи осіб, які використовуючи орендовані офісні приміщення за допомогою ряду веб-ресурсів, комп`ютерної інженерії та з використанням електронно-обчислювальних машин, здійснюють комплексні дії спрямовані на заволодіння грошовими коштами громадян та їх подальшої легалізації за допомогою роботи офісних компаній.

Крім того встановлено, що в Одеській області та безпосередньо в м.Одесі, діє масштабна мережа шахрайських колл-центрів, розташованих в офісних приміщеннях бізнес-центрів, в яких одночасно працюють сотні операторів, які щодня телефонують громадянам України, країн Європи та Азії. При здійсненні дзвінків громадянам, працівники колл-центрів представляючись працівниками банківських установ або державних структур, отримують від громадян персональні дані та інформацію щодо їх особистих рахунків, в тому числі шляхом відправлення фітингових посилань. Надалі, за допомогою отриманої інформації, злочинці, використовуючи електронні кабінети клієнтів системи онлайн-банкінгу різних банківських установ, здійснюють перерахування грошових коштів громадян на заздалегідь підготовлені рахунки осіб.

Зазначена злочинна діяльність чітко ієрархована та скоординована, працівники колл-центрів ознайомлені з методами і формами роботи правоохоронних органів та, забезпечуючи функціонування кожного окремого об`єкту, безперервно здійснюють заходи конспірації та контр спостереження за прилеглою територією, при появі працівників правоохоронних органів, або підозрілих осіб - використовують заздалегідь визначені та відпрацьовані алгоритми виходу та знищення/виносу речових доказів.

Під час досудового розслідування, 05.03.2026 за адресою: м.Одеса

вул.Жуковського (Святослава Караванського), 9, поверх 2, проведено санкціонований обшук на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_8 , під час якого було виявлено ознаки шахрайського кол-центру та вилучено речові докази. Однак під час спілкування з адвокатом (представником власника, встановлено, що слідча дія проводиться фактично за адресою: м.Одеса, Деволановський узвіз 12, поверх 2, а тому з метою врятування речових доказів прийнято рішення про проведення невідкладного обшуку в порядку ч.3 ст.233 КПК України.

09.03.2026 слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_8 задовольнила клопотання про проведення обшуку та надала дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , та на вилучення оскаржуємого майна, справа №947/7653/26, тобто фактично обшук був легалізованим.

В подальшому частина вилученого майна визнана речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

На даний час заплановано проведення ряду слідчих дій із вказаним майном, а тому відсутня можливість у поверненні його власнику.

Враховуючи викладене, прокурор просить відмовити у задоволенні вказаної скарги.

Адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ознайомившись з запереченнями уповноваженого прокурора, кожен окремо, в судовому засіданні прокоментували заперечення прокурора.

Так, адвокат ОСОБА_4 зазначив, що слідчий суддя зобов`язаний оцінити дотримання вимог ст.173 КПК України під час досудового розслідування, у тому числі с точки зору наслідків арешту вилученого майна. Прокурор не звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт вилученого майна... Уповноважений прокурор не довів, що вилучене майно визнано речовими доказами. Першочергового дозволу слідчого судді на відшукання саме цього майна не було надано. Лише потім ухвалою слідчого судді вилучення цього майна було легалізовано. Норма ст.233 КПК України надає дозвіл на проникнення, а не на вилучення речових доказів. Уповноважений прокурор не довів обставини, які б надавали право на проведення несанкціонованого обшуку. Прокурор лише «підігнав» обставини подій до вилученого майна.

Адвокат ОСОБА_3 підтримав свого колегу і додатково зазначив, що обшук був проведений без ухвали слідчого судді. Підстав для невідкладеного обшуку іншого приміщення, без ухвали слідчого судді, не було. В подальшому ухвалою слідчого судді ОСОБА_9 цей обшук був легалізований. Разом з тим, представники власника майна вважають цю ухвалу незаконною. Нажаль, вона не оскаржується. В такому випадку ухвала про арешт вилученого майна є, на його думку, обов`язковою. Але прокурор не надав ухвали про арешт вилученого майна. Прокурор також не надав постанови про визнання вилученого майна речовими доказами у кримінальному провадженні. Крім того, порушена процедура визнання вилучених речей речовими доказами. Спочатку проводиться огляд, встановлюється інформація, яка має значення для досудового розслідування, потім проводяться експертизи тощо. Прокурором не доведено, що по справі призначена експертиза, а заяви прокурора не підтверджені.

Вислухавши доводи адвокатів, дослідивши надані сторонами документи, слідчий суддя дійшов висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні, заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 05.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

05.03.2026 в рамках вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси прокурорами відділу Офісу Генерального прокурора в межах кримінального провадження №0000031 від 05.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, був проведений обшук у нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак під час обшуку було встановлено, що слідча дія проводиться фактично за адресою: АДРЕСА_4 .

З метою досягнення дієвості досудового розслідування, врятування речових доказів вилученого майна, було прийнято рішення про проведення невідкладного обшуку в порядку ч.3 ст.233 КПК України.

В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено майно, перелік якого міститься в додатках до протоколу обшуку. Частина вилученого майна було повернута його володільцеві.

Орган досудового розслідування невідкладно після проведення слідчої дії, в порядку ч.3 ст.233 КПК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 09.03.2026 задоволено клопотання про прокурора та надано дозвіл на вилучення оскаржуємого майна, справа №947/7653/26, тобто фактично обшук був легалізованим.

Майно, вилучене на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси, не є тимчасово вилученим, а тому не передбачає обов`язковому арешту.

Разом з тим, вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, з яким органом досудового розслідування заплановано проведення і проводиться ряд слідчих дій.

Оскільки уповноваженим слідчим та прокурором у кримінальному провадженні були виконанні вимоги п.2 ч.5 ст.171 КПК України та забезпечено своєчасне звернення з відповідними клопотаннями до слідчого судді, тимчасово вилучене майно визнано речовим доказом у справі, а у кримінальному провадженні планується проводяться ряду слідчих дій, у тому числі експертиз в експертних установах.

Крім того, питання щодо речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України під час ухвалення остаточного рішення по справі, а не під час досудового розслідування.

Доводи адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про протиправну бездіяльність сторони обвинувачення у вигляді невиконання обов`язку з повернення тимчасово вилученого майна його володільцю, є надуманими, спростовуються ухвалами слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку та доводами прокурора, викладеними в його запереченнях.

У слідчого судді немає підстав не довіряти інформації уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні, який виконуючи свої службові обов`язки, є процесуальним керівником у кримінальному провадженні та слідкує за перебігом досудового розслідування.

Тому, зазначення прокурором відомостей про те, що визнання вилучених під час обшуку речей речовими доказами та про проведення органом досудового розслідування слідчих дій у кримінальному провадженні, у тому числі можливого призначення експертиз, сприймаються слідчим суддею, як достовірна інформація, навіть за відсутності відповідних процесуальних рішень.

Щодо не/своєчасності звернення прокурора із відповідними клопотаннями до слідчого судді слід зазначити, що сам по собі факт порушення строків розгляду процесуальних питань щодо майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, з огляду на негативний вплив в умовах правового режиму воєнного стану оголошень повітряних тривог, тимчасового зупинення у цей час роботи установ задля збереження життя працівників цих установ і їх відвідувачів, необхідності слідування до бомбосховищ тощо, тимчасової відсутності електроживлення в установах або інших супутніх чинників, не може бути підставою для задоволенні скарги. Вказане обумовлюється тим, що порушення строків розгляду клопотань про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, не позбавляє таке майно доказової сили в кримінальному провадженні, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Сплив процесуального строку виконання обов`язку вжити заходи до збереження речових доказів не припиняє необхідності виконати цей обов`язок стороною обвинувачення і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії. (Аналогічна правова позиція щодо правових наслідків пропуску строку виконання обов`язку детально висвітлена в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 63/15845/2019).

Керуючись ст.ст.303 - 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити з задоволені скарги адвоката ОСОБА_4 , який представляє інтереси власника майна ФОП ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноваженого прокурора Офісу Генерального прокурора з приводу неповернення тимчасово вилученого майна, який в рамках кримінального провадження №0000031 від 05.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, досудове розслідування в якому здійснює СУ ГУНП в Одеській області, не повернув власнику тимчасово вилучене під час обшуку майно, проведеного 05.03.2026 у приміщенні 4 Н другого поверху за адресою: м.Одеса, Деволанівський узвіз, 12.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом п`яти діб з дня оголошення судового рішення, а учасником судового засідання, який не був присутнім у судовому засіданні в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1