ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/754/26 Справа № 203/1794/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000749 від 23.07.2025 року за апеляційною скаргою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 20 березня 2026 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Веселівка Теплицького району Вінницької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацездатних батьків похилого віку, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури просить ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 20 березня 2026 року скасувати в частині визначення розміру застави та постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в іншій частині ухвалу залишити без змін.

Вважає ухвалу слідчого судді необгрунтованою в частині визначення розміру застави, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Визначення застави, що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не відповідає тяжкості інкримінованому йому кримінального правопорушення, яке є тяжким.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 20 березня 2026 року задоволено частково клопотання прокурора та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2026 року включно, з визначенням застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 133 120 гривень.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, наявні ризики, передбачені п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, врахував тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого суді залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 2 статті 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями частини 1 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ці вимоги закону були дотримані.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_10 та протоколами огляду та добровільної видачі від 04.11.2025 року, 09.12.2025 року, з яких вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 передав допитаному згорток, при цьому останній усвідомлював, що в ньому міститься наркотичний засіб, який надалі добровільно видав працівникам поліції. Зазначені показання свідчать про можливу причетність ОСОБА_8 до незаконного збуту наркотичних засобів, що підтверджує обґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 307 КК України; протоколом НСРД від 29.01.2026 року, з якого вбачається, що під час проведення обстеження транспортного засобу «Хюндай Соната» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_8 , у багажному відсіку виявлено згорток чорного кольору з пакуванням, подібним до фольги, всередині якого знаходилась невстановлена речовина; протоколом НСРД від 23.01.2026 року, з якого вбачається, що під час проведення оперативної закупки зафіксовано факт передачі ОСОБА_8 . ОСОБА_10 згортка чорного кольору, який останній надалі добровільно видав працівникам ДВБ НПУ, повідомивши про його отримання від ОСОБА_8 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Також під час апеляційного перегляду встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб, санкція якого передбачає покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні, враховуючи те, що ОСОБА_8 знайомий зі свідком ОСОБА_10 , який допитаний у кримінальному провадженні, та якого не допитано в суді, та може здійснювати на нього вплив з метою зміни показів, при цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Щодо ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів зазначає, що прокурором не доведено його наявність, оскільки у клопотанні не наведено конкретних обставин та не зазначено, яким саме чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню. Суд оцінює лише ті ризики, які є обґрунтованими та підтверджені належними доказами, чого у даному випадку встановлено не було.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, та особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацездатних батьків похилого віку, раніше не судимого.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки підозрюваного не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо підозрюваного з огляду на характер та обставини інкримінованого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів.

Колегія суддів погоджується з тим, що слідчим суддею правильно встановлено, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цьому етапі досудового розслідування є виправданим за вказаних умов.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що визначений розмір застави не є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ч. 177 КПК України, оскільки підозрюваному інкримінується тяжкий злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, а також існують ризики його переховування від суду та незаконного впливу на свідка, що потребує визначення більшого розміру застави для гарантування належної процесуальної поведінки.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_8 , а саме те, що він підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, тому колегія суддів на підставі ч. 5 ст. 182 КПК України вважає за можливе визначити заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 332 800 гривень, оскільки ОСОБА_8 підозрюється за ч. 2 ст. 307 КК України, що є тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи наведене, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 20.03.2026 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 16 травня 2026 року з визначенням розміру застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 20 березня 2026 року задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 20 березня 2026 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2026 року.

Визначити ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 332 800 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі звільнення ОСОБА_8 з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (служби);

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін обов`язків у разі внесення застави визначити до 16.05.2026 року.

Взяти ОСОБА_8 під варту в залі суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити підозрюваного ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань, внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4