КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №757/6758/26-к Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/2494/2026 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого фітнес тренером ТОВ «Спорт Лайф», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною першою статті 135 КК України, у кримінальному провадженні №0000179 від 03 лютого 2026 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погодженого прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовлено.

Звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, із забороною йому залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прослідування до місць цивільного захисту, строком до 04 квітня 2026 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатись із м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та іншими особами, причетними до даного кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити засіб електронного контролю.

Строк виконання покладених обов`язків постановлено рахувати до 04 квітня 2026 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою прокурор Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також на підставі пункту 1 частини четвертої статті 183 КПК України не визначати розмір грошової застави в якості альтернативного запобіжного заходу, оскільки інкримінований підозрюваному злочин вчинений із застосуванням насильства.

Уважає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

У мотивування скарги зазначає, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразилися у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а також у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною першою статті 135 КК України.

Вказує, що судом першої інстанції при прийнятті рішення про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 не враховано суспільну небезпеку вчинених підозрюваним злочинів, шкідливість неправомірної поведінки останнього для суспільства, які в першу чергу свідчать про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Отже, на переконання сторони обвинувачення, судом не враховано наявність тяжких наслідків від протиправних дій ОСОБА_7 , якими потерпілому ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, субдуральні нашарування лівої гемісфери, травматичний САК, перелом потиличної кістки, а також наявність прямого умислу в діях підозрюваного, агресивної поведінки до оточуючих.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, а також думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебуває кримінальне провадження №0000179 від 03 лютого 2026 року за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною першою статті 135 КПК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 03 лютого 2026 року головним спеціалістом - інспектором з паркування першого відділу контролю за дотриманням прав зупинки, стоянки транспортних засобів управління інспекції паркування інспектором Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час чергування у Печерському районні міста Києва на службовому автомобілі (евакуаторі) марки IVECO, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , близько 13 год. 45 хв. за адресою: м. Київ, вул. Філатова, 22/8, було виявлено транспортний засіб марки «Honda Accord», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований з порушенням пункту 15.9 (д) Правил дорожнього руху України.

У подальшому, ОСОБА_12 , виконуючи свої службові обов`язки, розпочав оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та разом із водієм евакуатора ОСОБА_11 здійснював тимчасове затримання вказаного транспортного засобу шляхом його завантаження на платформу евакуатора для подальшого доставлення на спеціальний майданчик.

Під час здійснення вказаних заходів до ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підійшов ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який представився власником транспортного засобу марки «Honda Accord», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , та почав поводитися агресивно, висловлювати обурення з приводу евакуації належного йому транспортного засобу та створювати конфліктну ситуацію.

З метою врегулювання ситуації та надання роз`яснень щодо порядку здійснення тимчасового затримання транспортного засобу водій евакуатора ОСОБА_11 почав пояснювати підстави та порядок проведення евакуації, під час чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, що раптово виник та був спрямований на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи с прямим умислом, наніс один удар кулаком лівої руки з прикладанням значної сили в ділянку обличчя потерпілого ОСОБА_11 , що призвело до втрати рівноваги останнього. У подальшому, внаслідок втрати рівноваги, потерпілий впав із вертикального положення на асфальтне покриття, вдарившись задньою поверхнею тулуба та голови та втратив свідомість.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, субдуральні нашарування лівої гемісфери, травматичний САК, перелом потиличної кістки.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

Крім цього, 03 лютого 2026 року приблизно о 13 год. 45 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 усвідомлюючи, що останній від його дій опинився на проїжджій частині у непритомному стані, тобто перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, маючи можливість надати останньому допомогу, достовірно знаючи про небезпеку, що загрожує життю та здоров`ю ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно, прагнучи уникнути кримінальної відповідальності, не вжив заходів, необхідних для відвернення небезпеки для здоров`я потерпілого. Натомість, взявши потерпілого ОСОБА_11 обома руками за тулуб, відтягнув його до узбіччя дороги, після чого пішов з місця події, чим залишив потерпілого у стані, що загрожував його життю, без допомоги, хоча мав змогу її надати.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 135 КК України.

03 лютого 2026 року ОСОБА_7 у порядку статті 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

04 лютого 2026 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною першою статті 135 КК України.

05 лютого 2026 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого фітнес тренером ТОВ «Спорт Лайф», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною першою статті 135 КК України, у кримінальному провадженні №0000179 від 03 лютого 2026 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погодженого прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовлено.

Звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, із забороною йому залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прослідування до місць цивільного захисту, строком до 04 квітня 2026 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатись із м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та іншими особами, причетними до даного кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити засіб електронного контролю.

Строк виконання покладених обов`язків постановлено рахувати до 04 квітня 2026 року.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом частин першої-четвертої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

За змістом пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до пункту «с» статті 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною першою статті 135 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною першою статті 135 КК України, достатньою мірою підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 03 лютого 2026 року; довідкою із КНП «КМКЛ №12», щодо діагнозу потерпілого ОСОБА_11 від 03 лютого 2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03 лютого 2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03 лютого 2026 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_12 від 03 лютого 2026 року; протоколом перегляду відеозапису від 03 лютого 2026 року; протоколом обшуку від 03 лютого 2026 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною першою статті 135 КК України.

Також слідчим суддею зауважено, що існує ризик незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схиляння до зміни показань безпосередньо в суді, а також ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, демонструє агресивну поведінку до оточуючих.

Разом з тим, слідчий суддя критично оцінив доводи сторони обвинувачення щодо існування ризику переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, оскільки стороною обвинувачення хоч і зазначено вказаний ризик, однак не доведено у судовому засіданні та відповідні докази слідчому судді не надано.

При цьому, слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 взято до уваги особу підозрюваного, який раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, вагітну дружину та постійне місце роботи та проживання, а також його процесуальну поведінку.

Водночас слідчим суддею встановлено, що ні слідчим, ні прокурором під час розгляду клопотання не надано доказів, які були б достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, проте ні прокурором, ні слідчим наявність достатніх ризиків для призначення самого суворого запобіжного заходу не доведено, вказані ризики тільки перелічені без підтвердження відповідними доказами, що дає підстави для можливості застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Посилання на дані про особу підозрюваного були враховані слідчим суддею у сукупності з процесуальною поведінкою останнього, внаслідок чого слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час розгляду клопотання тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики є достатніми, доведеними та мають такий ступінь небезпеки, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою. Такі обставини не доведені і в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, дані про особу підозрюваного та інші обставини, передбачені статтею 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного ОСОБА_7 незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів уважає, що наявні у певній мірі вказані стороною обвинувачення ризики, проте клопотання органу досудового розслідування та додані до нього матеріали не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання підозрюваному такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою.

Наявність достатніх ризиків для призначення самого суворого запобіжного заходу не доведено.

Доводи сторони обвинувачення стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину, та підстав уважати його занадто м`яким колегія суддів не вбачає.

При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено мотивів, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 176-178, 181, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4