ВИРОК

іменем України

Справа № 642/244/26

провадження № 1-кп/642/279/26

24 лютого 2026

м.Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 02.01.2026 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Севськ, Севського району, Брянської області, рф, громадянки України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштована, не заміжня, позбавлена батьківських прав, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима, останній раз засуджена 27.05.2024 за ч.1 ст.125 КК України Ленінським районним судом м.Харкова до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

15.12.2025 приблизно о 19-00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у положенні стоячи, на відстані приблизного одного метру, обличчям до обличчя по відношенню до ОСОБА_5 , з яким вона спільно проживає за вищевказаною адресою, але не перебуває у шлюбі, тримаючи в правій руці предмет ззовні схожий на каструлю, кинула її в потерпілого, від чого останній отримав ушкодження у вигляді садна в області лівої скроні та синця на нижній повіі лівого ока.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 відповідно до висновку експерта № 09-13/2026 від 05.01.2026 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця на нижній повіці лівого ока та садна на тлі травматичної припухлості в лівій скроневій ділянці.

За ступенем тяжкості синець, садна на тлі травматичної припухлості викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 діб, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ІІ. Позиція обвинуваченої щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнала у повному обсязі, фактичні обставини кримінального правопорушення (дата, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та його правову кваліфікацію не оспорює, у вчиненому щиро розкаюється та просить суд її суворо не карати.

Показання обвинуваченої ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачена ОСОБА_6 , визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, суд, вислухавши думку прокурора, потерпілого та обвинуваченої, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч.3 ст.349КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення-проступку доведена повністю та кваліфікує її дії за ч.1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_6 , встановлено, що вона раніше судима: останній раз засуджена 27.05.2024 за ч.1 ст.125 КК України Ленінським районним судом м.Харкова до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., штраф сплатила 15.01.2026, тобто після надходження до суду обвинувального акту, що вказує на її підвищену суспільну небезпеку, небажання стати на шлях виправлення, дотримуватись встановлених у суспільстві норм та правил,на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштована, незаміжня, не має на утриманні неповнолітніх дітей або батьків похилого віку, позбавлена батьківських прав.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 відповідно до п. 1 ч.1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розслідуванню кримінального проступку.

Верховний Суд України у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 відповідно до п.6-1 ч.1 ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких або сімейних стосунках.

Прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.125 КК України - у вигляді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції;принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, якіє багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих таобтяжуючих покарання обставин (статті 66,67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст.ст.50,65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, дані про особу винної, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.125 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої, а також запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вирок

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався та підстав для його обрання немає.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 370,374,376,381,382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 (шістсот вісімдесят грн. 00 коп.) грн..

Речові докази по справі:

- лазерний диск DVD-R «ALERUS», серійний номер 28 з відеозаписом з боді камер працівників УПП в Харківській області, лазерний диск DVD-R «ALERUS», ємністю 4.7 Gb, з файлами: «15 12 2025 19 39 НОМЕР_1», які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000007 від 02.01.2026,після набрання вироком законної сили - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_8