КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3667/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_10 , на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 січня 2026 року у кримінальному провадженні № 0000127,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28 січня 2026 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - кожному - строк тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 28 березня 2026 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та вважає, що зазначені в ухвалі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні. Зокрема, як зазначає захисник, поведінка ОСОБА_9 свідчить про відсутність ризику переховування від суду, оскільки під час затримання та проведення обшуку він жодним чином не чинив опір працівникам правоохоронних органів. Також, обвинувачений має постійне місце проживання. Апелянт вказує на необґрунтованість ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі речові докази були вилучені під час обшуку та перебувають у відповідних органах. Окрім того, як наголошує захисник, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється обвинувачений, є не доведеним, оскільки ОСОБА_9 раніше не судимий та ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, що дає підстави вважати ризик вчинення іншого злочину не доведеним. Також, на переконання захисника, на необґрунтованість ризику впливу на учасників кримінального провадження вказує те, що вони вже допитані та жодного разу не скаржилися щодо впливу на них з боку обвинуваченого. Окрім того, ОСОБА_9 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він зацікавлений в найшвидшому розгляді. На думку захисника, судом належним чином не враховано, що ОСОБА_9 має місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики. При цьому, захисник зазначає, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою.

З огляду на наведені обставини, захисник вважає, що до ОСОБА_9 можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити помірний розмір застави, у сумі 00 грн.

Як вважає захисник, продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, в даному випадку є занадто суворим запобіжним заходом та таким, що розходиться із практикою ЄСПЛ.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувати запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 266240 грн., з покладенням відповідних процесуальних обов`язків, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та такою, що постановлена без повного з`ясування всіх обставин справи, всупереч вимогам КПК України та практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, у клопотанні прокурора та в оскаржуваній ухвалі суду відсутнє обґрунтування щодо намірів чи реальних дій обвинуваченого ОСОБА_10 , які були спрямовані на переховування від слідства чи суду. Так, під час проведення досудового розслідування та участі у слідчих діях обвинувачений ОСОБА_10 не вживав жодних заходів, щоб переховуватись від органів слідства чи суду. Окрім того, захисник вказує на відсутність документально підтверджених фактів незаконного впливу ОСОБА_10 на учасників кримінального провадження. Звертає захисник увагу і на те, що ОСОБА_10 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки та позитивні характеристики. Апелянт вважає, що поведінка ОСОБА_10 вказує на відсутність підстав вважати, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а стороною обвинувачення протилежного не наведено.

На думку сторони захисту, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені, а тому є всі правові підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, або визначення йому застави у відповідному розмірі, що у свою чергу здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, зважаючи на вік обвинуваченого, фінансовий стан його родини та відсутність доведених ризиків, сторона захисту вважає можливим і обґрунтованим застосування до ОСОБА_10 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 242250 грн., який об`єктивно та достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Щодо інших обвинувачених ухвала не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників на підтримку доводів поданих апеляційних скарг; обвинувачених, які підтримали позицію захисників; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, безпідставними, додатково вказавши, що обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи під іншим запобіжним заходом, порушив його умови, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, а у подальшому йому знову обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою; дослідивши наявні у розпорядженні колегії суддів матеріали, долучені до апеляційних скарг та витребувані в порядку ст. 422-1 КПК України, обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів доходить такого висновку.

У провадженні Печерського районного суду м. Києва на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

На стадії судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, без визначення розміру застави.

Клопотання прокурора обґрунтовано викладенням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , викладенням доказів, які, на думку прокурора, підтверджуються винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованих кожному з них злочинів, а також наявністю ризиків, які існують у кримінальному провадженні, а саме:

відносно ОСОБА_9 :

- ризик переховування від суду, який обґрунтований тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, а тому, усвідомлюючи наявність беззаперечних доказів його вини та невідворотності настання покарання, обвинувачений у подальшому може переховуватись від прокуратури та суду з метою уникнення покарання. Додатковим підтвердженням існування вказаного ризику є те, що в обвинуваченого наявний паспорт для виїзду за кордон. Окрім того, у зв`язку з тим, що на даний час частина території України окупована, не виключено, що з метою уникнення відповідальності у майбутньому обвинувачений може переховуватись на непідконтрольних органам державної влади територіях;

- ризик незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, який обґрунтовується тим, що обвинувачений є активним учасником групи, знає особисто інших обвинувачених та свідків, у зв`язку з чим може вчинити дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом умовлянь, підкупу чи залякування спонукати свідків, інших обвинувачених у цьому провадженні відмовитись від раніше наданих показань чи уникнути явки до суду з метою проведення їх допиту безпосередньо під час судового засідання. Зокрема, може вчинити вказані дії щодо свідка ОСОБА_15 , який на даний час надає викривальні показання, вказує на нього та на ОСОБА_12 як на осіб, які здійснювали незаконне зберігання та виготовлення психотропних речовин;

- ризик іншим чином перешкодити кримінальному провадженні, який може бути виражений у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Прокурор звертає увагу, що обвинувачений завдяки іншим учасникам групи, серед яких є військовослужбовець, може бути ознайомлений з методами та формами роботи правоохоронних органів, а тому не виключено, що він може умисно протиправно зловживати процесуальними правами;

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, оскільки обвинувачений може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, так як не має постійного місця роботи, а, отже, сталого джерела доходів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення кримінальних правопорушень відповідної категорії, оскільки незаконне виготовлення психотропних речовин приносить швидкий стабільний заробіток, а також те, що на теперішній час достовірно не встановлено канали надходження прекурсорів для їх виготовлення.

Прокурор у клопотанні наголосив, що додатковим підтвердженням необхідності продовження запобіжного заходу є той факт, що злочин, який інкримінується обвинуваченим, вчинено у складі злочинної організації, співучасниками вживались заходи конспірації з метою недопущення їх викриття правоохоронними органами, усі учасники злочинних дій були обізнані з можливими наслідками у випадку викриття їх злочинної діяльності правоохоронними органами, проте все одно продовжували вчиняти даний злочин;

відносно ОСОБА_10 :

- ризик переховування від суду, який обґрунтований тим, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, а тому, усвідомлюючи наявність беззаперечних доказів його вини та невідворотності настання покарання, обвинувачений у подальшому може переховуватись від органів досудового слідства, прокуратури та суду з метою уникнення покарання. Всупереч покладених на ОСОБА_10 обов`язків, які діяли під час запобіжного заходу у виді домашнього арешту, ОСОБА_10 17 грудня 2023 року, 5, 6, 8 січня 2024 року без відповідного дозволу уповноважених службових осіб залишив місце утримання під домашнім арештом;

- ризик незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, який обґрунтовується тим, що обвинувачений є активним учасником групи, знає особисто інших обвинувачених та свідків, у зв`язку з чим може вчинити дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом умовлянь, підкупу чи залякування спонукати свідків, інших обвинувачених у цьому провадженні відмовитись від раніше наданих показань чи уникнути явки до суду з метою проведення їх допиту безпосередньо під час судового засідання.

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, оскільки обвинувачений може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, так як не має постійного місця роботи, а, отже, сталого джерела доходів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення кримінальних правопорушень відповідної категорії, оскільки незаконне виготовлення психотропних речовин приносить швидкий стабільний заробіток, а також те, що на теперішній час достовірно не встановлено канали надходження прекурсорів для їх виготовлення. Прокурор окремо наголошує, що у період перебування обвинуваченого під дією запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту були зафіксовані неодноразові його порушення, у зв`язку з чим ОСОБА_10 , перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може продовжити займатись злочинами, пов`язаними з незаконним обігом наркотичних засобі та психотропних речовин, зокрема, ОСОБА_10 вільно їздив по місту Києву у власних справах, що підтверджується тим, що 17 грудня 2023 року останнім під час керування транспортним засобом були порушені правила проїзду перехресть, у результаті чого на нього був накладений штраф в сумі 510 грн.

Як наголосив прокурор, фактичні обставини злочинів, інкримінованих обвинуваченим, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу.

За наведених обставин прокурор вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти встановленим ризикам, а також забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

З посиланням на положення п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, прокурор наголошує на неможливості визначення обвинуваченим розміру застави.

За змістом оскаржуваної ухвали захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 заперечувала проти продовження тримання його під вартою, просила змінити ОСОБА_9 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , де він буде проживати з батьком та бабусею, яка має кошти на його утримання, або просила застосувати заставу. При цьому адвокат послалась на тривалість обвинуваченого під вартою, безпідставність і необґрунтованість заявлених прокурором ризиків, які не підтверджені відповідними доказами. Так, всі докази слідством зібрані, а тому ОСОБА_9 не зможе впливати на їх збір, свідки допитані, з останніми обвинувачений особисто не знайомий, свідок ОСОБА_15 не повідомляв, що ОСОБА_9 на нього впливав, як і обвинувачений ОСОБА_12 , який не під вартою, не впливає на цього свідка. Відтак, ризик впливу на свідків є необґрунтованим. З огляду також на молодий вік обвинуваченого (22 роки), міцність його соціальних зв`язків, те що він раніше не судимий, буде офіційно працевлаштований на ФОП ОСОБА_16 , є добровольцем Кагарлицької ТРО, існує не можливість залишити територію країни через військовий стан, наявність у ОСОБА_9 визначеного місця проживання за вищевказаною адресою, позитивну характеристику, адвокат просила змінити ОСОБА_9 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, із встановленням чіткого кола осіб, з якими йому буде обмежено спілкування. Крім того, адвокат просила розглянути можливість визначення ОСОБА_9 заставу в передбачених КПК України розмірах.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав позицію свого захисника.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подала письмові заперечення, за змістом яких просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, або застосувати заставу в розмірі 242250 грн. При цьому адвокат послалась на безпідставність заявлених прокурором ризиків і не підтвердження їх доказами. Зазначила, що ОСОБА_10 всього 22 роки, він раніше не судимий, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, займається спортом. Фактично зареєстрований та проживання у м. Києва, де характеризується позитивно. 5 лютого 2026 року у нього буде реєстрація шлюбу з ОСОБА_17 . Також захисником опитано його знайомих, родичів, вчительку, які його позитивно характеризують. ОСОБА_10 має ряд захворювань, а тому умови перебування в СІЗО не можуть забезпечити йому належне лікування. Вказує, що докази зібрані, ОСОБА_10 не збирається переховуватись, також не має доказів впливу ОСОБА_10 на свідків. ОСОБА_10 має стійки соціальні зв`язки, а отже ризики, на які посилається прокурор, є явно сумнівними та необґрунтованими. Також послалась на складне матеріальне становище ОСОБА_10 та членів його сім`ї, а тому застава, хоча і є для нього істотним фінансовим тягарем, проте, може достатньою мірою гарантувати виконання ним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав позицію свого захисника.

За результатами розгляду клопотання судом продовжено кожному з обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Рішення суду обґрунтовано тим, що при вирішенні клопотань прокурора судом приймалось до уваги те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні ряду злочинів, в тому числі за ч. 3 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, які з огляду на характер та обставини пред`явленого їм обвинувачення було вчинено ними у складі злочинної організації, при цьому вони не мають достатньо міцних соціальних зв`язків, не працюють та суспільно корисною працею не займаються.

За таких обставин, суд погодився із заявленими прокурором ризиками, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи під дією більш м`яких запобіжних заходів, зможуть вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке їм загрожує у випадку встановлення судом їх винності, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених, продовжити злочинну діяльність, оскільки джерела доходів не мають.

Підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_9 та обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, за доводами та доказами сторони захисту, судом не встановлено, оскільки такі запобіжні заходи не зможуть запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, які не зменшилися і були враховані слідчим суддею при обранні і судом при продовженні саме цих видів запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать їх належної процесуальної поведінки та можливості проведення судового розгляду у розумні строки.

Відтак, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на 60 днів.

Підстав для визначення обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 альтернативного запобіжного заходу у виді застави суд, керуючись п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає, враховуючи, що вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Також судом враховано, що доводи сторони захисту, наведені у даному судовому засіданні, вже були предметом перевірки Київського апеляційного суду при розгляді відповідних апеляційних скарг на ухвали суду першої інстанції, якими обвинуваченим продовжувався строк їх тримання під вартою, які були залишені без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів частково погоджується з таким рішенням суду першої інстанції та враховує, що згідно з ст.177 КПК Україниметою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК Українитримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

З наявних у розпорядженні колегії суддів матеріалів встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинувачених застосований під час досудового розслідування, що свідчить про те, що під час здійснення досудового розслідування у ході вирішення питання застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу слідчим суддею перевірялась наявність достатніх даних, які свідчили про обґрунтованість повідомленої кожному з обвинувачених підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

За змістом оскаржуваної ухвали питання продовження строку тримання обвинуваченим під вартою вирішено на стадії судового розгляду кримінального провадження, тобто, прокурором у цьому кримінальному провадженні визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта відносно обвинувачених за інкримінованими кожному з них кримінальними правопорушеннями та прийнято рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, який був переданий до суду у порядку ст. 291 КПК України, отже, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 набули статусу обвинувачених, і обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом першої інстанції шляхом дослідження доказів.

Наведенесвідчить про те, що, приймаючи рішення про продовження відносного кожного з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував обставини та тяжкість інкримінованих кожному з них кримінальних правопорушень, їх наслідків, дані про особу кожного з обвинувачених, наявних у розпорядженні суду, та виходив з наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Наявні у розпорядженні колегії суддів матеріали свідчать, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 раніше не судимі, не працюють, зареєстровані та проживають у м. Києві.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом висунутого ОСОБА_18 та ОСОБА_10 обвинувачення кожному з них інкримінується вчинення особливо тяжких злочинів (за ч. 3 ст. 307 КК України позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна), а ОСОБА_18 також вчинення тяжкого злочину, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Практика ЄСПЛ свідчить, що загроза відносно суворого покарання може враховуватися поряд з іншими обставинами при обранні виду запобіжного заходу (пункт 76 рішення ЄСПЛ у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25 квітня 2000 року).

З огляду на покарання, яке може бути призначене кожному з обвинувачених у разі визнання кожного з них винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, враховуючи стадію судового розгляду, на думку колегії суддів, залишається реальним ризик переховування кожного з обвинувачених від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

Більш того, колегія суддів вважає не спростованими обставини, викладені у клопотанні прокурора про те, що ОСОБА_10 , перебуваючи на цілодобовому домашньому арешті, порушив покладені на нього обов`язки, що стало підставою для зміни йому запобіжного заходу на тримання під вартою.

Також є не спростованими станом на даний час доводи прокурора про можливість використання обвинуваченими знайомств та зв`язків, конспірації, що дають можливість переховування від суду.

При цьому колегія суддів враховує, що місцевим судом, на противагу доводами апеляційних скарг, не встановлено в обвинувачених міцних соціальних зв`язків, а наявність в обвинувачених постійного місця реєстрації та проживання, не спростовує висновок суду, що про високу ймовірність вчинення обвинуваченими позапроцесуальних дій з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що буде перешкоджати судовому розгляду, у т.ч. впливу на свідків, які, як встановлено під час апеляційного розгляду, ще не допитані, з метою зміни ними показань на користь обвинувачених.

Колегія суддів враховує, що згідно з вимогами КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

З урахуванням стадії судового провадження та обставин висунутого обвинувачення, ролі кожного з обвинувачених під час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, про що зазначено у клопотаннях прокурора, на переконання колегії суддів, на даному етапі ризик впливу на свідків та інших обвинувачених у кримінальному провадженні з метою зміни ними показань в інтересах обвинувачених є небезпідставним.

Також колегія суддів вважає небезпідставним наявність ризику вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення або продовження тих, у вчиненні яких вони обвинувачуються, про що свідчать обставини, зазначені прокурором, а саме, що злочини, які інкримінуються обвинуваченим, вчинено у складі злочинної організації, співучасниками вживались заходи конспірації з метою недопущення їх викриття правоохоронними органами, усі учасники злочинних дій були обізнані з можливими наслідками у випадку викриття їх злочинної діяльності правоохоронними органами, проте все одно продовжували вчиняти даний злочин, тобто, наявність і реальність такого ризику на даному етапі судового розгляду підтверджується обставинами та характером інкримінованих кримінальних правопорушень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що встановлені на даний час як дані щодо особи кожного обвинуваченого, так й інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі, обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, їх тяжкість, покарання, яке може бути призначене кожному з них у разі доведення винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів, у своїй сукупності переконливо свідчать, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених, вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити кримінальні правопорушення, у вчиненні яких кожний з них обвинувачується, що свідчить про реальність у кримінальному провадженні ризиків, наявність яких на даному етапі судового розгляду виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.

З огляду на встановлені обставини, які викладені в оскаржуваному рішенні та не спростовані стороною захисту, з урахуванням стадії судового розгляду, на переконання колегії суддів, на час постановлення оскаржуваної ухвали відсутні підстави для застосування до кожного з обвинувачених такого запобіжного заходу, як передача обвинувачених на поруки у зв`язку з відсутністю заяв відповідних осіб; за відсутності даних про наявність в обвинувачених сталих міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, що може бути стримуючим фактором для настання встановлених ризиків, - як домашній арешт або особисте зобов`язання, оскільки на даному етапі судового провадження інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти встановленим ризикам кримінального провадження, що може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у тому числі за станом здоров`я, сторонами не надано.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З огляду на встановлені обставини, те, що обвинуваченим ОСОБА_10 порушувались умови та обов`язки, встановлені йому при обранні запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, що не спростовано стороною захисту, з урахуванням встановлених ризиків, які є реальними, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незастосування до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді застави.

Разом з тим, з урахуванням часу перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, протягом якого кримінальне провадження щодо нього не знайшло свого вирішення у суді першої інстанції, колегія суддів вважає можливим визначити обвинуваченому ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Визначаючи розмір застави у даному кримінальному провадженні, колегія суддів приймає до уваги положення ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно з якою розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог п.3 ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням обставин інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, даних про його особу, з огляду на положення ст.ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатись, колегія суддів вважає можливим визначити обвинуваченому заставу з покладенням на нього, у разі її внесення, обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

З огляду на те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, а також, беручи до уваги обставини, визначені ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає необхідним визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 1 січня 2026 року, що становить 998400 гривень у національній грошовій одиниці, оскільки саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, стримуючим засобом, щоб запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, узгоджуватись з положеннями ст. 182 КПК України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського СІЗО.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_9 з-під варти та повідомити усно і письмово Київський апеляційний суд, Печерський районний суд м. Києва (суддя ОСОБА_1 ).

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_9 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

За встановлених обставин колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду підлягає зміні, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає до задоволення частково, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 січня 2026 року, якою продовжено обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кожному - запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 28 березня 2026 року, включно, - змінити в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 :

Визначити ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 1 січня 2026 року, що становить 998400 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим ОСОБА_9 , так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду :

Надавач послуг:Київський апеляційний суд

Код

Номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186

Банк надавача послуг:ГУ ДКСУ у м. Києві

Код банку:820172

Платник: Прізвище, ім`я, по батькові особи-платника

Призначення платежу: Застава за (прізвище, ім`я, по батькові особи, щодо якої вноситься застава) її рік народження, по справі (номер справи) в Київському апеляційному суді.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі, протягом 30 днів.

У разі внесення застави обвинуваченого ОСОБА_9 звільнити з-під варти і вважати застосованим до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- не відлучатися із встановленого пункту в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати за викликом до суду.

Строк дії ухвали в частині виконання покладених обов`язків у разі внесення застави встановити 2 місяці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4