18 травня 2026 року м. Запоріжжя
Під час розслідування встановлено, що службові особи Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, діючи з метою одержання неправомірної вигоди, організували протиправну схему сприяння громадянам в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації шляхом фіктивного працевлаштування осіб чоловічої статі призовного віку на посади педагогічного складу до підпорядкованих закладів освіти на території м. Запоріжжя, що призвело до безпідставного нарахування та розтрати бюджетних коштів.
До вказаної діяльності залучено службових осіб територіальних відділів освіти м. Запоріжжя та директорів підзвітних їм навчальних закладів, які, зловживаючи службовим становищем, оформили на роботу осіб, які фактично трудових обов`язків не виконували.
Це створило штучні умови для отримання останніми відстрочки від призову та спричинило розтрату бюджетних коштів у вигляді незаконно виплаченої заробітної плати.
З метою перевірки встановлених обставин до УСР в Запорізькій області ДСР НПУ було надане доручення, в порядку ст. 40 КПК України, відповідно до матеріалів якого встановлено, що до посадової особи Правобережного відділу освіти Запорізької міської ради протягом 20242025 років звернулись її знайомі, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із проханням сприяти їм в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на що посадова особа погодилась та запропонувала працевлаштувати їх на посади педагогічних працівників до підзвітного закладу освіти. Для втілення вказаних намірів залучено до схеми директора Запорізької гімназії № 22 Запорізької міської ради ОСОБА_8 , на що остання погодилась та працевлаштувала вказаних осіб на посади педагогічних працівників до Запорізької гімназії № 22 ЗМР.
Після цього у серпні 2025 року ОСОБА_8 звільнено із займаної посади та директором Запорізької гімназії № 22 ЗМР призначено ОСОБА_5 , після його призначення останній разом із посадовою особою Правобережного відділу освіти ЗМР вирішив звільнити фіктивно працевлаштованих осіб із Запорізької гімназії № 22 ЗМР та в подальшому залучив до вказаної схеми ОСОБА_9 , який працевлаштував вказаних осіб на посади педагогічних працівників до Запорізької гімназії № 83 Запорізької міської ради. Так, на підставі довідок, які направлялись до ТЦК та СП директором гімназії № 83 ЗМР, вищевказані особи користувались правом на відстрочку згідно з п. 2 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Вказане підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: витребуваними відомостями з ГУ ДПС у Запорізькій області, відповідно до яких встановлені факти одночасного отримання доходів низкою осіб, які нібито є працівниками навчальних закладів на території м. Запоріжжя, проте водночас отримують заробітну плату від сторонніх суб`єктів господарювання, діяльність яких не пов`язана з наданням освітніх послуг; вилученими під час обшуку за місцем розташування Запорізької гімназії № 22 Запорізької міської ради та Запорізької гімназії № 83 Запорізької міської ради документами, пов`язаними з працевлаштуванням вищевказаних осіб до навчальних закладів.
Таким чином, під час досудового розслідування підтверджено факт причетності до вказаної злочинної діяльності посадових осіб Запорізької гімназії № 22 Запорізької міської ради.
Того ж дня вилучені під час обшуку речі і документи визнані у кримінальному провадженні речовими доказами, про що винесена відповідна постанова.
Враховуючи той факт, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться за фактом фіктивного працевлаштування осіб до навчальних закладів на території м. Запоріжжя з метою привласнення бюджетних коштів, а також сприяння в ухиленні від мобілізації під час дії воєнного стану, виникла необхідність у накладенні арешту на вказані вище документи, які пов`язані з працевлаштуванням осіб призовного віку до навчальних закладів, починаючи з 24.02.2022 дотепер.
Також під час огляду мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_5 , встановлено обставини, які свідчать про його обізнаність зі схемою щодо фіктивного працевлаштування до очолюваного ним навчального закладу не лише ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а й інших осіб, які в подальшому були переведені до Запорізької гімназії № 83 Запорізької міської ради.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та надав додаткові матеріали на його обґрунтування, які були отримані після подання клопотання про арешт майна.
Прокурор підтримав клопотання слідчого, зазначивши, що органом досудового розслідування надано достатню кількість переконливих доказів, які вказують на те, що вилучені під час обшуку речі відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. У разі незастосування арешту до переліченого в клопотанні майна існує ризик його приховування, пошкодження або відчуження.
У судовому засіданні директор Запорізької гімназії № 22 ОСОБА_5 висловив заперечення проти накладення арешту на мобільний телефон Redmi Note 12S, зазначивши, що він не перешкоджав проведенню слідчих дій і добровільно надав слідчому пароль від свого мобільного телефону для його огляду та доступу до інформації. Мобільний телефон є його особистою власністю і необхідний йому для виконання професійних обов`язків як керівника навчального закладу. Вважає, що оскільки він надав доступ до пристрою, телефон має бути повернутий ему після проведення необхідних слідчих дій (зокрема огляду та експертизи), а накладення на нього арешту є надмірним обмеженням його прав.
Стосовно накладення арешту на документи (особові справи, дипломи тощо), вилучені під час обшуку в приміщенні гімназії, ОСОБА_5 не заперечував.
На обґрунтування клопотання слідчий зазначив таке.
Під час досудового розслідування встановлено, що службові особи Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, діючи з метою одержання неправомірної вигоди, організували протиправну схему сприяння громадянам в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації шляхом фіктивного працевлаштування осіб чоловічої статі призовного віку на посади педагогічного складу до підпорядкованих закладів освіти на території м. Запоріжжя, що призвело до безпідставного нарахування та розтрати бюджетних коштів.
Також встановлено, що у серпні 2024 року до директора Запорізької гімназії №29 Запорізької міської ради ОСОБА_10 звернулась ОСОБА_11 з проханням сприяти її сину ОСОБА_12 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на що останній погодився та запропонував працевлаштувати ОСОБА_12 на посаду асистента вчителя, завдяки чому останній може скористатися правом на відстрочку згідно з п. 2 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». При цьому ходити на роботу та виконувати будь-які функціональні обов`язки не треба. За вказану допомогу ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_12 надати йому неправомірну вигоду у вигляді заробітної плати, яка буде надходити на рахунки ОСОБА_12 , на що останній погодився. Після цього ОСОБА_10 працевлаштував ОСОБА_12 на посаду асистента вчителя та протягом року неодноразово видавав довідки для подання їх до ТЦК та СП з метою отримання ОСОБА_12 відстрочки.
Крім того, вказані довідки передавались через підпорядкованих ОСОБА_10 службових осіб очолюваного ним навчального закладу.
Враховуючи той факт, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться за фактом фіктивного працевлаштування осіб до навчальних закладів на території м. Запоріжжя з метою привласнення бюджетних коштів, а також сприяння в ухиленні від мобілізації під час дії воєнного стану, вилучені документи можуть бути пов`язані з працевлаштуванням осіб призовного віку до навчального закладу, починаючи з 24.02.2022 по теперішній час.
Під час огляду ноутбука, вилученого в Запорізькій гімназії № 29 ЗМР, встановлено обставини, які свідчать про обізнаність посадових осіб зазначеного навчального закладу зі схемою щодо фіктивного працевлаштування осіб з метою створення штучних підстав для отримання відстрочки від призову під час дії воєнного стану.
Враховуючи викладене, вказані вилучені речі і документи мають значення речових доказів у цьому кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий просив накласти на них арешт.
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання про арешт майна та просили його задовольнити.
Представник власника майна ОСОБА_26 в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, мотивуючи свою позицію тим, що подане клопотання не відповідає вимогам статей 171173 КПК України, оскільки слідчим лише частково дотримано конкретних мотивів необхідності прийняття рішення та належним чином не обґрунтовано відповідність вилучених речей ознакам речових доказів, визначених статтею 98 КПК України. Гімназія не заперечує проти накладення арешту на копії документів, а також не має заперечень щодо вилучення та арешту оригіналів документів стосовно конкретної особи ОСОБА_12 , про якого йдеться у фабулі клопотання. Однак слідчим було вилучено оригінали 13 особових справ, при цьому в клопотанні жодним чином не обґрунтовано необхідність вилучення документів стосовно інших 12 осіб. Серед 12 інших осіб, чиї особові справи були вилучені, лише троє є особами призовного віку. Решта осіб це жінки ( ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ) або чоловіки, які працювали на посадах, що не передбачають права на відстрочку від мобілізації (електромонтери, двірники, прибиральники, сторожі), і частина з них була звільнена ще до 2022 року або у 20242025 роках. Представник наголосив, що вилучення цих оригіналів є безпідставним, а установа готова надати їхні належним чином завірені копії. Гімназія заперечує проти арешту робочого ноутбука, який перебуває на балансі закладу та використовується заступником директора. Під час обшуку слідчий отримав повний доступ до ноутбука та скопіював усю необхідну інформацію (зокрема листування в месенджері Viber) на флеш-носій. Оскільки інформація вже зафіксована на флеш-носії (проти арешту якого гімназія не заперечує), вилучення самого ноутбука є надмірним заходом. Вилучення ноутбука наприкінці навчального року ставить під загрозу нормальне функціонування закладу та здійснення контролю за навчальним процесом, що є неприпустимим та неспівмірним із завданнями кримінального провадження. Будь-які ризики спотворення чи втрати інформації відсутні, оскільки слідство вже володіє копіями даних, а також вилучило мобільні телефони у відповідних осіб за місцем їхнього мешкання.
Представник ОСОБА_27 підтримала позицію ОСОБА_26 .
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього матеріали досудового розслідування, слідчий суддя доходить таких висновків.
Згідно зі статтями 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканність права власності.
Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Під час застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).
Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини дозвої цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту (абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що такое майно є доказом злочину.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України під час вирішення питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен: перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів; враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора; брати до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 08.05.2026 надано дозвіл на обшук приміщень Запорізької гімназії № 29 Запорізької міської ради (ідентифікаційний код 20517521), розташованої за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Академіка Александрова, будинок 7, з метою виявлення, фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання оригіналів та копій документів щодо фіктивного працевлаштування осіб до навчальних закладів м. Запоріжжя, підзвітних Департаменту освіти і науки ЗМР; особових справ працівників призовного віку, працевлаштованих у період з 24.02.2022 по теперішній час; трудових договорів, табелів обліку робочого часу, наказів про призначення на посади та довідок про працевлаштування; листування між відділом освіти та територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки; переліків працівників закладів освіти підзвітних Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, банківських карток, електронних носіїв інформації, комп`ютерної техніки, засобів мобільного зв`язку та чорнових записів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
12.05.2026 слідчим під час обшуку приміщень гімназії виявлені та вилучені вищезазначені речі та документи, на які він просить накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.
Аналіз обставин кримінального провадження, викладених у клопотанні слідчого, рапортах оперуповноваженого УСР в Запорізькій області ДСР Національної поліції України, відомостей, наданих ГУ ДПС в Запорізькій області та ІНФОРМАЦІЯ_1 , даних, отриманих під час огляду вилучених мобільних телефонів, дозволяє дійти висновку, що вилучені слідчим під час обшуку документи, ноутбук та електронний носій інформації могли зберегти на собі сліди кримінальних правопорушень, досудове розслідування яких здійснюється слідчими, та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Отже, вищезазначені речі відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
Майно, яке має ознаки речового доказу, може бути вилучено та арештовано незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно перебуває, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
З урахуванням вищевикладеного слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим.
Арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів є необхідним на цій стадії кримінального провадження, сприятиме досягненню його дієвості, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи його власників або володільців.
Незастосування арешту до вищезазначених речей та документів може призвести до їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За встановлених обставин накладення арешту на вилучене слідчим під час обшуку майно забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються арешт та метою, яку прагнуть досягти збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків (втрати речових доказів).
Доводи представників власників майна про непричетність вилучених речей та документів до кримінального провадження мають бути перевірені під час досудового розслідування в розумні строки.
Керуючись статтями 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складено 25 травня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1