Справа № 344/4552/26
Провадження № 1-кс/344/2010/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження № 0000423 від 05.03.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, 06.03.2026 року звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що досудовим розслідуванням установлено, що 04.03.2026 року близько 19 год 40 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи по місцю свого проживання у квартирі АДРЕСА_1 , спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпивали алкогольні напої.

У той час, у пошуках своєї співмешканки ОСОБА_9 , до квартири в якій проживав ОСОБА_7 прийшов ОСОБА_5 , який проживав у квартирі АДРЕСА_2 вищевказаного будинку.

Перебуваючи у коридорі квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, у ході якого, у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на вбивство ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_5 наблизився до потерпілого ОСОБА_7 , після чого умисно наніс декілька цілеспрямованих ударів ножами, які приніс із собою та тримав у обох руках, в життєво важливі ділянки тіла шию та черевну порожнину потерпілого.

Надалі, ОСОБА_5 , вважаючи, що виконав всі дії, необхідні для доведення свого злочинного умислу, направленого на позбавлення життя ОСОБА_7 до кінця та спричинив йому достатню кількість тілесних ушкоджень, від яких, на його думку, повинна наступити смерть потерпілого, припинив свої протиправні дії та покинув місце події. Але потерпілий вижив, оскільки був своєчасно доставлений в КНП «ОКЛ ІФ ОР», де йому надано необхідну медичну допомогу.

У результаті неправомірних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_7 , відповідно до довідки виданої КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» заподіяно тілесні ушкодження у вигляді відкритої рани шиї справа, проникаючого ножового поранення шиї справа, гематоми м`яких тканин шиї справа, колото-різаного проникаючого поранення черевної порожнини, гемоперитонеуму, лінійного розрізу 6-го сегменту печінки, брижі товстого кишківника та заочеревинного простору справа, пошкодження заочеревинного простору та паранефральної клітковини справа, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований у АДРЕСА_3 , житель АДРЕСА_4 , громадянин України, українець, непрацевлаштований, особа з ІІ групою інвалідності, раніше не судимий, однак, 26.02.2026 засуджений вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (вирок не набрав законної сили).

05 березня 2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор у судовому засіданні просив клопотання задоволити з підстав викладених у ньому.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що зазначені у клопотанні ризики належними та допустимими доказами не підтверджені. Вказав, що підозрюваний має постійне місце проживання, є особою з інвалідністю ІІ групи, що свідчить про відсутність підстав для застосування суворого запобіжного заходу. У зв`язку з цим просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний у судовому засіданні вказав, що визнає факт вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, однак зазначив, що після події самостійно викликав швидку та працівників поліції. Також підтримав позицію свого захисника та просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: Можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду зумовлюється тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання за вчинений злочин, може намагатись уникнути покарання. Можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відомі їх контактні дані, місця їхніх проживань, оскільки вони мешкають в одному будинку. Можливість підозрюваного ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки, він непрацевлаштований, джерело його доходів невідоме, а також, підозрюваний притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного кримінального правопорушення, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.

Враховуючи вищевикладене, а також, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, та те, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки уникнути вищевказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, так як вони не будуть дієвими.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 § 1 (c) Конвенції, передбачає наявність обставин, або відомостей, як переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, які містяться, в протоколах оглядів місця події, протоколах допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а також, іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 p., ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та відповідних положень низки інших міжнародно-правових актів з прав людини і судочинства кожна людина має право на свободу і особисту недоторканність. Застосування до неї як до підозрюваного чи обвинуваченого запобіжних заходів є істотним обмеженням цього права, а тому можливе лише у виняткових випадках, за наявності передбачених законом підстав і в передбаченому законом порядку.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 2 ст. 15,

ч. 1 ст. 115 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого, відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України передбачено, що за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, тобто, передбачено позбавлення волі на строк до десяти років.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вбачається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик - це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час існують.

Підсумовуючи наведене, слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи в т.ч. домашній арешт не зможуть в повній мірі запобігти наведеним ризикам, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

При цьому доводи підозрюваного про самостійнй виклик швидкої та поліії не підтверджується, оскільки останній покинув місце події.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість інкримінованого злочину, міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючи його особу дані, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до переконання, що клопотання слід задовольнити.

Згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту затримання, а саме з 05 березня 2026 року.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 59 днів до 02 травня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення застави.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 09 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_10