Номер провадження 1-в/205/115/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

Секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

представника ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

ОСОБА_5 засуджений вироком Гайсенського районного суду Вінницької області від 31.03.2020 року за ст..187 КК України до 7 років з конфіскацією майна, вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 19.12.2022 року за ст. 186 ч.2, ч.1, ч.4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку: 19.12.2022 року Кінець строку: 22.02.2027 року.

Станом на 20 березня 2026 року засуджений відбув встановлену законом частину строку покарання, що надає можливість для застосування ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просив клопотання задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В судовому засіданні представник ДВК №89 ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника ДВК №89, думку засудженого, враховуючи думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Гайсенського районного суду Вінницької області від 31.03.2020 року за ст..187 КК України до 7 років з конфіскацією майна, вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 19.12.2022 року за ст. 186 ч.2, ч.1, ч.4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_5 з 19.12.2022 року відбував покарання в державній установі «Вінницька УВП №1», характеризувався негативно, допустив 4 порушення режиму утримання, за що 4 рази був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, заходи заохочення не застосовувались; з 12.06.2024 року відбував покарання в ДУ «Ладижинська виправна колонія №39, характеризувався посередньо, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заходи заохочення не застосовувались; з 11.07.2024 року відбував покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія №81, характеризувався посередньо, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заходи заохочення не застосовувались; 05.08.2024 року прибув додержавної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» проходить лікування в спеціалізованій туберкульозній лікарні при установі, характеризується наступним чином, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до покладених на нього обов`язків був 2 (два) рази заохочений, після чого допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання, за що 1 раз був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення попередження.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України - призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Таким чином, головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього строку відбування покарання довів своє виправлення. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

В ході розгляду клопотання встановлено, що останній протягом періоду відбування покарання демонстрував поведінку, яка вказує на відсутність позитивних зрушень у його свідомості і не характеризує засудженого як такого, що реально став на шлях виправлення. З характеристики засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній характеризується посередньо, за час відбування покарання має лише 2 (два) заохочення, а не систематичний характер і є недостатнім для оцінки ставлення до обов`язків засудженого, як належне. Також, засуджений ОСОБА_5 раніше звільнялася з іспитовим строком проте знову вчинив кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_5 має значну частину невідбутого покарання.

Таким чином, суд вважає передчасними висновки про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, оскільки достеменно неможливо стверджувати, що на час звернення до суду з даним клопотанням засуджений досяг необхідного ступеню виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього відбутого строку покарання довів своє виправлення, що є необхідною умовою для прийняття такого рішення.

З огляду на викладене суд приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні заяви засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 371, 372, 537-539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новокодацького районного суду міста Дніпра.

Суддя ОСОБА_1