Справа № 450/225/26 Провадження № 1-кс/450/161/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого та прокурора,-

в с т а н о в и в:

24.02.2026 року підозрюваний ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області із заявою, у якій просив відвести слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 та прокурора Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 від участі у кримінальному провадженні № 0000736 від 12.09.2025 року.

Мотивував заяву тим, що ним та його захисником ОСОБА_4 подано заяви до ДБР за фактами вчинення слідчим і прокурором злочинів, передбачених ст.ст. 146, 365, 366, 373, 397 КК України. Наявність розпочатих перевірок щодо законності дій слідства створює прямий конфлікт інтересів, що виключає неупередженість вказаних осіб. Крім цього, 19.02.2026 року о 15 год. 04 хв. прокурор ОСОБА_6 особисто телефонувала йому та вимагала проведення вручення зміненої підозри без залучення адвоката, а коли він відмовився, висловлювала погрози застосування найсуворішого запобіжного заходу. Крім цього, прокурор ОСОБА_6 достовірно знаючи про те, що його захисник ОСОБА_4 перебуває поза межами району та зайнятий в іншому кримінальному провадженні, організувала вручення зміненої підозри слідчим без присутності адвоката, попри те, що дату вручення такої узгоджено із його захисником на 23.02.2026 року. Повідомив, що вручена йому слідчим підозра здійснювалась без проведення відеофіксації з метою приховання тиску прокурора та позбавлення права на професійну правничу допомогу, а також йому не було роз`яснено прав та обов`язків, як і в чому полягає суть зміненої підозри. Вказав, що слідчий і прокурор 30.12.2025 року та 19.02.2026 року здійснювали вручення підозри у приміщенні школи під час уроків, залучивши групу з 4 поліцейських, що свідчить про намір зламати його морально як педагога, а не провести законне розслідування. Крім цього, органом досудового розслідування фальсифікуються та ігноруються виправдувальні докази, зокрема службовими особами проігноровано наявність у нього відстрочки як педагога до 03.05.2026 року, а також подання ним трьох заяв про альтернативну службу від 09.09.2025 року. Крім цього, в текстах підозр наявні суперечності щодо дат ВЛК та неприбуття його 09.09 о 20 год. 00 хв., хоча в цей час він незаконно утримувався в ТЦК протягом шести днів цілодобово. Окрім наведеного, слідчим повністю проігноровано його клопотання з 30 пунктів від 23.01.2026 року про витребування в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) письмових доказів та допиту службових осіб, яким відомі обставини і які причетні до його затримання, вилучення у нього засобів зв?язку, тривалого утримання в приміщенні РТЦК в період з 08 по 13 вересня 2025 року, проходження ВЛК, вчинення залякування і погроз, оголошення в розшук та підстав для доставляння в РТЦК після передачі матеріалів до поліції і подання офіційних заяв про відмову від проходження бойової служби та заміну її на альтернативну службу. Враховуючи наведене, вважає, що поведінка осіб, яким заявляється відвід, викликає обґрунтований сумнів у їх неупередженості, з огляду на що просив заяву задовольнити.

25.02.2026 року захисником ОСОБА_3 ОСОБА_4 подано доповнення до заяви про відвід, згідно мотивів якої вказав, що 24.02.2026 року в позаробочий час о 18 год. 50 хв. прокурором ОСОБА_6 надіслано повістки про виклик підозрюваного та захисника на 25.02.2026 року, 26.02.2026 року, 27.02.2026 року і інші дати для вручення обвинувального акту. Водночас, вказане прямо порушує вимоги ч. 8 ст. 135 КПК України, яка передбачає повідомлення не пізніше ніж за 3 дні. Відтак, вважає, що такий поспіх свідчить про намагання прокурора закрити стадію розслідування до моменту можливого її усунення від справи. Вказане свідчить про упередженість і зацікавленість прокурора у даному кримінальному провадженні. Крім цього, призначення виклику на 25.02.2026 року і 26.02.2026 року позбавляє його можливості належним чином підготуватися до процедури вручення акту та узгодити графік інших судових засідань.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 надали пояснення аналогічні викладеним письмово, вимоги заяви підтримали і просили такі задовольнити.

Слідчий СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 та прокурор Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що наведені у заяві мотиви не відповідають дійсності та не можуть викликати обґрунтованих сумнівів в їх неупередженості. Вказали, що подання підозрюваним і захисником заяв до ДБР не може створювати прямого конфлікту інтересів, оскільки перевірки щодо законності дій слідства здійснюється службовими особами ДБР у відповідності до вимог КПК України. Пояснили, що спершу дати виклику підозрюваного ОСОБА_3 узгоджувались із ним та його адвокатом безпосередньо, однак в подальшому такі особи на виклики не з`являлись, внаслідок чого прийнято рішення про формування повісток про виклики з метою забезпечення належного виконання процесуальних дій та недопущення безпідставного затягування досудового розслідування. Інші мотиви заяви про відвід є лише припущеннями та не підкріплені жодними належними та допустимими доказами. Додатково вказали, що скерування повісток про виклик не у відповідності до ч. 9 ст. 135 КПК України зумовлене необхідністю дотримання розумного строку досудового розслідування.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали заяви, приходжу до наступного висновку.

Відповідно ст. 77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

Що стосується мотивів підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 щодо подання заяв до ДБР, слід вказати, що сам факт подання стороною захисту вказаних заяв не свідчить про встановлення будь-яких порушень та не створює конфлікту інтересів, оскільки їх перевірка здійснюється незалежним органом.

Крім цього, контактування із підозрюваним здійснювалось з метою погодження процесуальних дій та забезпечення його явки. Будь-яких доказів на підтвердження застосування прокурором погроз щодо обрання найсуворішого запобіжного заходу до матеріалів заяви не долучено, а тому вказане не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.

З цього приводу слід вказати, що роз`яснення можливих правових наслідків ухилення від явки не є тиском, а є виконанням обов`язку прокурора щодо інформування учасника провадження.

Окрім наведеного, покликання щодо позбавлення підозрюваного права на захист не знайшло свого відображення у матеріалах заяви, оскільки неявка адвоката, який був зайнятий в іншому процесі, не є безумовною підставою для відкладення процесуальної дії, якщо підозрюваний не заявляв клопотання про залучення іншого захисника чи про відкладення вручення. КПК України не передбачає можливості постійного відкладення вручення підозри через зайнятість конкретного адвоката.

Крім цього, відеофіксація вручення письмового повідомлення про підозру не є обов`язковою вимогою КПК України. Відповідний процесуальний документ складається письмово, а вручення підтверджується підписами. Натомість, у випадку відмови особи від його отримання, відеозапис вважається належним врученням повідомлення про підозру.

За ідентичних обставин, в КПК України не міститься заборони щодо вручення повідомлення про підозру за місцем роботи підозрюваного.

Що стосується фальсифікації та ігнорування виправдувальних доказів, наявності суперечності в повідомленні про підозру щодо дат ВЛК та неприбуття підозрюваного, слід вказати, що доказів на підтвердження вказаних обставин до матеріалів заяви про відвід слідчого та прокурора не долучено. Крім цього, слідчий суддя в межах досудового розслідування не наділений повноваженнями досліджувати та надавати оцінку доказам, які оцінюються під час судового розгляду.

Щодо мотивів ігнорування клопотання підозрюваного ОСОБА_3 від 23.01.2026 року слід вказати, що доказів наявності згаданого вище клопотання в межах кримінального провадження № 0000736 від 12.09.2025 року суду не надано.

Окрім наведеного, скерування прокурором повісток про виклик не у відповідності до вимог ч. 9 ст. 135 КПК України не може свідчити про наявність обґрунтованих сумнівів в її неупередженості.

Враховуючи наведене, вважаю, що заява підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого та прокурора не містить даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені нормами КПК України, на які покликається заявник та його захисник як на обставини, що виключають участь прокурора і слідчого при досудовому розслідуванні, а заявлений відвід не вмотивований та не обґрунтований, оскільки відсутні аргументи та докази, які підтверджують наявність підстав для відводу і заінтересованість прокурора та слідчого в результатах даного кримінального провадження, у зв`язку із чим в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81, 371, 372 КПК Укpаїни, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого та прокурора відмовити.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 25.02.2026 року в приміщенні Пустомитівського районного суду Львівської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1