ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/2361/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/799/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 26 грудня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному 18 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Зміїв Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 26 грудня 2025 року ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Цим же вироком постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі - 2 223 грн. 83 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він 15 березня 2024 року, приблизно о 13:00 год., перебував біля сараю поблизу будинку АДРЕСА_2 , де у нього на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка з місцевою мешканкою - сусідкою ОСОБА_7 , під час якої у ОСОБА_9 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, в той же день і час, ОСОБА_9 , умисно наніс один удар правою рукою в область ока ОСОБА_7 ліворуч, спричинивши потерпілій, тілесні ушкодження у виді: синця в лівій навколоочній області та ділянки травматичного набряку м`яких тканин в потиличній області. По ступеню тяжкості ці тілесні ушкодження як в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, просить вирок щодо ОСОБА_9 скасувати на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, а кримінальне провадження закрити. Відмовити у повному обсязі у задоволенні цивільного позову потерпілої.

В обґрунтування зазначаєпро недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 грунтується на припущенях, що є недопустимим з огляду на приписи ст.62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущенях.

Також посилається на те, що наявність видимих тілесних ушкоджень у потерпілої свідки не підтвердили.

Окрім цього, зазначає, що показання потерпілої є недопустимим доказом, і суд не міг на нього посилатися, оскільки враховуючи те, що між потерпілою та обвинуваченим існують тривалі неприязні стосунки, чисельні сварки, отже у потерпілої, на думку сторони захисту, є підстави для оговорювання обвинуваченого.

На зазначену апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_7 подала заперечення, в яких просила оскаржуваний вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому, просила врахувати, що вироком Зміївського районного суду Харківської області від 10 липня 2006 року, обвинуваченого ОСОБА_9 та його дружину ОСОБА_10 засуджено за ч.1 ст.126 КК України, а саме за спричинення фізичного болю потерпілій ОСОБА_7 .

Позиції інших учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили задовольнити апеляційну скаргу.

Прокурор та обвинувачена в судовому засіданні просили апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки вина обвинуваченого повністю підтверджується наявними та дослідженими судом доказами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, зваживши на доводи прокурора та потерпілої, які відстоювали законність прийнятого судом рішення, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням положень ст.404 КПК України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає за таких підстав.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги захисника про недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Проаналізувавши матеріали провадження, а також зміст оскаржуваного вироку, колегія суддів дійшла висновку, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами, які, в свою чергу, є належними, достовірним і допустимими, а також взаємодоповнюючими та, при їх системному аналізі, достатніми для вирішення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням, а саме:

- потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що 15 березня 2024 року, вона перебувала біля частини свого сараю домоволодіння АДРЕСА_3 , в цей час ОСОБА_11 проводив ремонтні роботи на криші її сараю. Потім з`явився обвинувачений ОСОБА_12 , який почав сваритися з нею через те, що вона, начебто, подряпала його автомобіль. Потім він, лаючися нецензурною лайкою почав вимагати, щоб вона прибрала драбину та лист метало профілю від його частини сараю. Коли вона підійшла, щоб прибрати драбину й завершити конфлікт, він кулаком вдарив її в ліву частину обличчя по оку, від чого вона впала та вдарилася головою об металеві двері сараю, після чого почала кричати. Їй стало дуже погано, вона пішла додому, аби викликати поліцію та «швидку допомогу».

Окрім цього потерпіла зауважила у своїх поясненнях, що лікарі «швидкої допомоги» спочатку навіть відмовлялися їхати, коли почули адресу й взнали, хто її побив. Сказали, що сусід дуже агресивний і лікарі також турбуються за свою безпеку. Приїхала «швидка допомога» разом з поліцією, в неї, окрім травми ока і обличчя, був дуже високий тиск, а потім проходила тривале лікування ліками як передінсультний стан.

- свідка ОСОБА_13 , який в судовому засідання пояснив, що приходив до потерпілої ОСОБА_14 відремонтувати кришу сараю. Через деякий час він почув гучні крики й сварку, і побачив, що ОСОБА_14 свариться з обвинуваченим ОСОБА_15 . Обставини сварки йому невідомі, він нічого не бачив, однак в подальшому приїжджала поліція та «швидка допомога».

- свідка ОСОБА_16 , який в судовому засідання пояснив, що працює інспектором поліції, і по даній справі виїжджав з напарником ОСОБА_17 на виклик потерпілої ОСОБА_14 за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень. По приїзду на місце потерпілій було запропоновано медичну допомогу. Вона пояснила, що сусід вдарив її по голові. Через деякий час під`їхав сусід і його опитував напарник. В нашій присутності приїхала «швидка допомога» і надавала медичну допомогу потерпілій.

- свідка ОСОБА_18 , який в судовому засідання пояснив, що разом з напарником виїхали на виклик потерпілої про те, що сусід спричинив їй тілесні ушкодження. Свідок особисто викликав «швидку допомогу». При дачі пояснень потерпіла пояснювала, що обвинувачений її штовхнув, вона впала і вдарилася головою. В подальшому по справі працювала слідчо-оперативна група.

Поряд з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені показання потерпілої та свідків об`єктивно підтверджуються, узгоджуються та доповнюються ще й наступними доказами:

- висновком судово-медичного експерта №12-14/41-Зм/24 від 30.03.2024, №12-14/47-Зм/24 від 01.04.2024 та №12-14/113-Зм/24 від 13.06.2024, згідно яких потерпілій ОСОБА_7 спричинено: синець в лівій навколоочній області, ділянка травматичного набряку м`яких тканин в потиличній області. Вказані вище тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, індивідуальні особливості яких в своїй травмуючій поверхні не відобразилися, можливо, внаслідок нанесення удару кулаком нападаючого в область обличчя потерпілої, з подальшим ударом потиличною ділянкою голови об тупий предмет, і могли бути отримані в строк та при обставинах, вказаних потерпілою.

Виключена можливість утворення вищевказаних тілесних ушкоджень при падінні ОСОБА_7 з висоти власного зросту, або внаслідок самоспричинення, що не характерно для даного виду травми.

- протоколом слідчого експерименту від 27.03.2024 за участю потерпілої ОСОБА_19 , під час вказаного слідчого експерименту потерпіла повідомила механізм та спосіб спричинення їй тілесних ушкоджень, який цілком узгоджується з її показаннями наданими в судовому засіданні.

Таким чином, суд першої інстанції дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані під час досудового розслідування докази та дав їм кожному окремо та у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Доводи сторони захисту про те, що наявність видимих тілесних ушкоджень у потерпілої свідки не підтвердили, не спростовує висновків суду про спричинення обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілій тілесних ушкоджень.

При цьому відповідно висновків експерта №12-14/41-Зм/24 від 30.03.2024, №12-14/47-Зм/24 від 01.04.2024 та №12-14/113-Зм/24 від 13.06.2024, відповідно до яких потерпілій ОСОБА_7 спричинено: синець в лівій навколоочній області, ділянка травматичного набряку м`яких тканин в потиличній області.

При цьому, свідчення потерпілої ОСОБА_7 , дані нею в якості потерпілої в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать судово-медичним даним, як механізмі нанесення тілесних ушкоджень, так і в спосіб їх спричинення, і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи.

Поряд з цим, посилання захисника на те що висновок суду про винуватість ОСОБА_9 грунтується на припущенях, що є недопустимим з огляду на приписи ст.62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущенях, не є слушним, оскільки стороною захисту не зазначено, які саме докази отриманні незаконним шляхом, а винуватість ОСОБА_9 судом першої інстанціх обгрунтована належними та достатніми доказами, які у своїй сукупності свідчать про доведність предявленого йому обвинувачення, та не містять ознак, що не відповідають положенням діючого кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, порушень вимог ст.290 КПК України колегією суддів не встановлено, а тому суд обґрунтовано взяв до уваги та поклав в основу вироку ті докази, які були відкриті сторонам та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст.94 КПК України, критерію «поза розумним сумнівом» оцінив усі наявні докази, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення та цілком вірно кваліфікував його дії саме за ч.1 ст.125 КК України, а доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про недоведеність вини ОСОБА_9 не є слушними і не підлягають задоволенню.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено в межах санкцій та правил закону України про кримінальну відповідальність.

Щодо вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , то на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив його та постановив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на її користь матеріальну шкоду у розмірі - 2 223 грн. 83 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., оскільки судовим розглядом встановлено факт заподіяння дійсної, реальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме, їй були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, наведеними у вироку.

Окрім цього, як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілій ОСОБА_7 був спричинений фізичний біль та страждання у момент заподіяння тілесних ушкоджень. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого на певний час у потерпілої змінився звичний спосіб її життя, оскільки вона проходила лікування, намагалася поновити свої порушенні права, її життя у вказаний період було переповненим негативними емоціями, психічними переживанням.

Отже, враховуючи вищенаведене, доводи захисника про необхідність відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілої не є слушними та задоволенню також не підлягають.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_9 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для його зміни та скасування, як на тому наполягає захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 26 грудня 2025 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4