Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1962/26
номер провадження 1-кс/695/387/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 07.05.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання прокурора Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 07.05.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 06 травня 2026 року о 15:41 год. до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від ПОГ ВПД № 2 Золотоніського РВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , в ході проведення операції Нерест, та проведенні пошукових заходів неподалік с. Мохнач, прибережна зона р. Сула, було виявлено громадян (дані не назвали), які займались незаконним виловом риби за допомогою сіток.

За даним фактом 07.05.2026 розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000220, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

На місце пригоди була відразу направлена слідчо-оперативна група з метою невідкладного фіксування місця вчинення кримінального правопорушення та вилучення речових доказів.

06.05.2026 проведено огляд місця події на прибережній території НПП «Нижньосульський» в адміністративних межах с. Мохнач, Золотоніського району, Черкаської області, під час проведення якого було виявлено та вилучено: заборонене знаряддя лову, «Павук», свіжо-виловлену рибу виду: лящ 21 шт., плотва 1 шт., дерев`яний човен зеленого кольору (без назви).

Вилучена риба піддається швидкому псуванню, тому 06.05.2026 її передано на відповідальне зберігання ТОВ «Рибколгосп » до вирішення питання по суті.

Дерев`яний човен зеленого кольору човен без маркування, знаряддя лову «Паук» вилучено до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області на відповідне зберігання.

07.05.2026 вилучені предмети визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Вилучені 06.05.2026 в ході огляду місця події: дерев`яний човен зеленого кольору човен без маркування, знаряддя лову «Паук» є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, накладення арешту на нього є необхідним з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги те, що вилучена в ході огляду місця події риба відповідає критеріям, зазначеним п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, накладення арешту на неї є необхідним з метою забезпечення кримінального провадження.

У зв`язку з вище викладеним прокурор звернувся до слідчого суду з клопотанням, в якому просив накласти арешт на: дерев`яний човен зеленого кольору човен без маркування, знаряддя лову «Паук», вилучені 06.05.2026 під час огляду місця події на прибережній зоні НПП «Нижньосульський», який розташований в адміністративних межах с. Мохнач, Золотоніського району, Черкаської області з метою забезпечення збереження речових доказів. Накласти арешт на набуту в результаті вчинення кримінального проступку рибу виду: лящ 21 шт., плотва 1 шт. з метою забезпечення кримінального провадження. Дозволити реалізацію риби виду: лящ 21 шт., плотва 1 шт. вилучену під час вище вказаного огляду місця події.

У судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву, згідно якої просив розглянути клопотання у його відсутність та задовольнити його.

Ретельно вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ст. 168 КПК України кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно зі ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Під час судового розгляду клопотання встановлено, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів. Правова підстава арешту майна прокурором зазначена лише формальним посиланням на положення ст.98 КПК України, що не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні сектору дізнання Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000220 від 07.05.2026, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Прокурором до матеріалів клопотання про арешт майна додано: витяг з ЄРДР №0000220 від 07.05.2026; постанову про створення групи дізнавачів від 07.05.2026 р.; постанову про визначення групи прокурорів ( без зазначення її дати); протокол огляду місця події від 06.05.2026; накладна №26 від 06.05.2026; пояснення ОСОБА_5 від 06.05.2026 р., пояснення ОСОБА_6 від 06.05.2026 р.; постанова про визнання речовими доказами від 07.05.2026.

Із копії протоколу огляду місця події від 06.05.2026 вбачається, що слідчим Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , 06.05.2026 року в період часу 20 год. 44 хв. по 21 год. 01 хв. на прибережній зоні НПП «Нижньосульський», який розташований в адміністративних межах с. Мохнач, Золотоніського району, Черкаської області (геолокація 49.6752960, 32.6545930) проведено огляд місця події, під час якого було виявлено та вилучено: дерев`яний човен синього кольору без маркування.

Постановою дізнавача СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 07.05.2026 року речовим доказом у даному кримінальному провадженні визнано дерев`яний човен зеленого кольору без маркування, знаряддя лову «Паук», риба, а саме: лящ 21 шт., плотва 1 шт.

Майно було вилучено 06.05.2026, клопотання про арешт майна направлено до суду через АТ «Укрпошта» 07.05.2026 - наступного робочого дня після вилучення майна, в межах строку визначеного ч.5 ст.171 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що під час огляду місця події виявлено та вилучено лише дерев`яний човен з нашаруванням фарби синього кольору, відомості щодо вилучення знаряддя лову «Паук» та риби: лящ в кількості 21 шт., плотва 1 шт. у протоколі відсутні.

Згідно постанови дізнавача речовим доказом визнано дерев`яний човен зеленого кольору.

Із накладної №26 від 06.05.2026 вбачається, що ТОВ «Рибколгосп» прийняв від Золотоніського РВП через ОСОБА_8 рибу виду лящ -21 шт., плотва -1 шт.

Походження даної риби матеріали клопотання не містять.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що судові матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відомості згідно ч.2 ст. 173 КПК України, що мали б бути враховані слідчим суддею клопотання взагалі не містить. За таких умов слідчий суддя вважає надані докази явно недостатніми для такого серйозного обмеження прав осіб як накладення арешту на майно.

Вважаючи, що прокурором не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, слідчий суддя приходить до обгрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні зазначеного клопотання.

Керуючись ст.ст. 7, 110, 131, 132, 170-174, 309, 370-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 07.05.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя ОСОБА_1