У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

30.03.2026 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Городок в режимі відео конференції під час розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.1 ст.296, ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Городоцького районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.1 ст.296, ч.5 ст.407 КК України.

Оскільки термін перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою закінчується 09.04.2026, а розгляд даної кримінальної справи триває, прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 внесено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_5 бгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, не працює та не проходить військової служби, відповідно не має постійного джерела доходу, має непогашену судимість, тривалий час переховувався з метою ухилення від проходження військової служби, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду для уникнення відповідальності та покарання за вчинений ним злочин, незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_7 та представника потерпілого ТзОВ «Декада 2000» ОСОБА_8 , вчиняти злочини проти власності або злочини пов`язані із ухиленням від проходження військової служби за мобілізацією під час дії воєнного стану, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується, а тому для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, останньому слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави з огляду на положення абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Прокурори ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в суді висловилися на підтримку клопотання з мотивів, наведених у ньому, окрім цього зазначили, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України і, зокрема, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити новий злочин, інше.

Потерпіла заперечень не висловила.

Обвинувачений покладається на розсуд суду при вирішенні цього клопотання.

Захисник ОСОБА_6 просив застосувати до обвинуваченого заставу.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця увязнення.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою ст.176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.177,178,183 КПК України.

Як встановлено в підготовчому судовому засіданні, ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які встановлені ухвалою слідчого судді при обранні запобіжного заходу, не зменшились.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.126-1, ч.1 ст.296, ч.5 ст.407 КК України, останній з яких згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

У своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26 січня 1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Суд доходить до висновку, що прокурорами доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується.

Таким чином, враховуючи існування доведених прокурорами ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також характер та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих правопорушень та наслідки вчинення такого, а також вік і стан здоров`я, характеристику особи обвинуваченого, пояснення останнього в суді, інші обставини у їх сукупності, обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави, з огляду на положення ч. 8 ст. 176 КПК України.

За наведеного, керуючись ст. 183, 184, 193, 194, 196, 205 КПК України,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , без визначення розміру застави, на шістдесят днів до 28 травня 2026 року включно.

Копію ухвали для виконання направити адміністрації ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1