Справа № 333/687/25
Провадження № 1-кс/333/1028/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі аудіо та відеофіксації, в залі суду м. Запоріжжя, в режимі відеоконференції, клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_4 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво заступником керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0007595 від 12.12.2024 року та додані до нього матеріали, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, який проходить військову службу на посаді начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «майор», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 425, ч. 2 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

26.02.2026 року старший слідчий в ОВС першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0007595 від 12.12.2024 року.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у рамках кримінального провадження № 0007595 встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовою службовою особою, перебуваючи посадах заступника начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 154 від 03.06.2023 року виконуючи обов`язки начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , а з 27.09.2023 року перебуваючи на посаді начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, зловживаючи службовим становищем, всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди вищевказаними військовослужбовцями фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 у вигляді незаконного нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. передбаченою постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року вчинив дії, що спричинили тяжкі наслідки у вигляді незаконного нарахування та виплати вищевказаним військовослужбовцям фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. передбаченою постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період часу з серпня 2023 по грудень 2024, на загальну суму 4 252 368 грн. 82 коп.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовою службовою особою, перебуваючи на посаді заступника начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 та фактично виконуючи обов`язки заступника начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , а з 27.09.2023 року перебуваючи на посаді начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, діючи з кримінальною протиправною недбалістю, у період часу з 23.05.2023 року по 15.01.2025 року, до моменту виявлення незаконної діяльності ОСОБА_8 , неналежно виконував свої службові обов`язки, закріплені в статуті внутрішньої служби Збройних сил України, функціональні обов`язки, в порушення нормативно-правових актів, що регулюють відносити у сферах фінансово-господарської діяльності та бухгалтерського обліку, належним чином не організовував ведення фінансового господарства бригади, не забезпечив контроль за витрачанням коштів, додержанням фінансової дисципліни ОСОБА_8 , не забезпечував перевірку стану бухгалтерського обліку в підрозділах військової частини, особисто не здійснював контроль за діяльністю посадових осіб фінансово-економічної служби, що призвело до того, що ОСОБА_8 перебуваючи на посаді провідного бухгалтера фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , а в подальшому на посаді начальника розрахункової групи фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , заволодів грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 виділеними на грошове забезпечення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та інших передбачених законом виплат у сумі 7 359 923 грн. 53 коп.

На підставі зазначеного, ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 425 КК України, кваліфікованих як: зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки; недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо це спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

У ході досудового розслідування встановлено, що існують ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, здійснювати тиск на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити до відмови від дачі показів взагалі або до їх зміни на свою користь, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, оскільки органом досудового розслідування не встановлені усі обставини готування та скоєння злочинів, а також не найдені та не вилучені всі предмети та документи, які могли бути використані при цьому, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий вказує, що жоден із більш м`яких заходів не здатен ефективно нейтралізувати вказані ризики, а отже не забезпечить належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливість їх усунення менш суворими заходами, слідчий просить слідчого суддю застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням розміру застави одна тисяча триста двадцять шість розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (4 255 134,00 грн.); у разі внесення підозрюваним застави, визначити необхідність виконання ОСОБА_5 наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися з місця реєстрації, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованих йому злочинів; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання у повному обсязі та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор у судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики. У зв`язку з цим просив задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечував, зазначив, що пояснення буде надавати його захисник.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні звернув увагу слідчого судді, що підозра є необґрунтованою, зокрема є обставини, які вказують на те, що основним фігурантом у кримінальному провадженні є провідний спеціаліст фінансового сектору військової частини ОСОБА_8 , неправомірні дії якого (привласнення державний коштів шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 та маючи доступ до електронного ключа) викрив саме ОСОБА_5 та повідомив про це правоохоронний орган.

Вважає, що ризики, зазначені слідчим у клопотанні є не обґрунтованими та не доведеними, зокрема, слідчий припускає, що ОСОБА_5 може переховуватись від слідства або суду в силу тяжкості інкримінованого злочину. Це ризик є надмірним припущенням і не підтверджується жодним доказом. Стороною обвинувачення не долучено до матеріалів клопотання доказів з яких вбачалося б, що ОСОБА_5 раніше ухилявся від явки до суду чи правоохоронних органів в інших справах. Підозрюваний зацікавлений в проведенні слідства та встановленні істини у справі, з`явився в судове засідання, своєю поведінкою показує, що жодним чином не перешкоджатиме слідству, не переховується, є діючим військовослужбовцем, проходить службу у військовій частині. 90% доказової бази сторони обвинувачення, на якій ґрунтується обвинувачення, це фінансова документація, яка була вилучена під час обшуку, на неї накладено арешт, вона знаходиться поза межами доступу будь яких осіб, окрім органу досудового слідства, тому ризик того, що підозрюваний може знищити, приховати та спотворити документи, сторона захисту вважає неспроможним. Слідчий визначає ризик як те, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків. Цей ризик нівелюється тим, що ОСОБА_5 особисто намагається встановити істину по справі та не має наміру якимось чином впливати на свідків. Доказів того, що ОСОБА_5 мав якісь контакти зі свідками, телефонні переговори чи їм надходили погрози з його боку, слідчим слідчому судді не надано. Вважає, що цей ризик стороною обвинувачення зазначено на рівні припущення. Більш того, оскільки 90% доказової бази ґрунтується саме на фінансовій документації, яка вилучена, тому ОСОБА_5 нема жодного сенсу впливати на свідків.

Щодо особи підозрюваного він є діючим військовослужбовцем у військовому званні «майор», з початку повномасштабного вторгнення добровільно став до лав ЗСУ. Службу проходив з 2014 року та захищав державу в лавах Правого сектору, має кульове поранення. Вмотивований, свідомий. Одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, матір пенсіонерку. Раніше не судимий. Має статус УБД з 2014 року.

Щодо застави вважає, що зміст підозри вказує на те, що увесь матеріальний збиток виник внаслідок дій ОСОБА_8 і не залежав від дій ОСОБА_5 . Тому вважає, що розмір матеріального збитку в інкримінованому кримінальному правопорушенні не повинен дорівнювати розміру застави, яка слідством пропонується як альтернативний запобіжний захід для ОСОБА_5 , та яка, згідно з нормами КПК України, в даному випадку визначається в розмірі не більше 80 прожиткових мінімумів.

Разом з тим, захисником заявлено клопотання про передачу підозрюваного на поруки командиру військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_19 відповідно до ст.194 КПК України.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 12.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину за ч. 5 ст. 426-1 КК України (кримінальне провадження № 0007595). 25.02.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину за ч. 4 ст. 425 КК України (кримінальне провадження № 0001237). Постановою заступника керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 від 25.02.2026 року матеріали кримінальних проваджень № 0007595 та № 0001237 об`єднано в одне провадження № 0007595. Постановою заступника керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 від 25.02.2026 року перекваліфіковано дії ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0007595 від 12.12.2024 року з ч. 5 ст. 426-1 КК України на ч. 2 ст. 364 КК України, про що внесено відповідні відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Клопотання слідчого, погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво - заступником керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження і долучено розпис ОСОБА_5 про вручення йому 25.02.2026 року копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, враховуючи, що розгляд клопотання розпочався о 12 год. 30 хв. 02.03.2026 року, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України у повному обсязі.

Слідчим суддею встановлено, що 25.02.2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 425, ч. 2 ст. 364 КК України.

26.02.2026 року старшим слідчим в ОВС першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво заступником керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0007595 від 12.12.2024 року.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосовування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у пунктах 1-5 цієї частини статті.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є, зокрема: тримання під вартою.

Обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: показами свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 ; оглядами інформації отриманої від банківських установ, щодо руху грошових коштів по розрахункових рахунках військовослужбовців фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 ; оглядами інформації отриманої від мобільних операторів, щодо місця перебування мобільних телефонів військовослужбовців фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 ; оглядом документів отриманих з військової частини НОМЕР_1 , а саме рапортів щодо підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців фінансово-економічної частини військової частини НОМЕР_1 , наказів командира військової частини НОМЕР_1 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 та командирам підпорядкованих частин», розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ; довідкою спеціалістів ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо встановлення збитків військової частини НОМЕР_1 ; іншими матеріалами кримінального провадження, що узгоджуються з викладеним.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень слідчий суддя вважає передчасними, оскільки на теперішній час здійснюється досудове розслідування зазначеного кримінального провадження, проводяться слідчі та інші процесуальні дії для встановлення обставин події, проте зібрані на даний час по кримінальному провадженню докази є достатніми для висновку поза розумним сумнівом про наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 425 КК України.

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити не лише обґрунтованість підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а й недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 порушено з метою запобігання ризикам, визначених у п. п. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливого незаконного впливу на учасників кримінального провадження.

Так, слідчий суддя відхиляє доводи прокурора щодо ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 після вручення йому слідчим 25.02.2026 року повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу, у судове засідання 02.03.2026 року прибув самостійно з м. Дніпра, де зараз мешкає та проходить військову службу. Крім того, досудове слідство у кримінальному провадженні № 0007595 триває вже другий рік, а з того часу слідчому судді не надано відомостей щодо ухилення ОСОБА_5 або переховування від органу досудового розслідування чи суду. Відсутні також відомості про те, що ОСОБА_5 не з`являвся за викликом до слідчого чи ухилявся від отримання повістки.

Як убачається з клопотання слідчого та наданих пояснень прокурора в судовому засіданні, в обґрунтування ризику переховування, сторона обвинувачення посилається фактично лише на тяжкість покарання. У даному випадку слід зазначити, що тяжкість покарання це обставина, яка судом оцінюється лише в порядку ст. 178 КПК України, тобто така, яка може впливати на вірогідність настання певних ризиків, але не бути самостійним ризиком в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Більше того, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України») неодноразово наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інших мотивувань прокурором в обґрунтування цього ризику наведено не було.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177КПК України.

Також, як стверджується в клопотанні, існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обґрунтовується тим, що наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, органом досудового розслідування не встановлені усі обставини готування та скоєння злочинів, а також не найдені та не вилучені всі предмети та документи, які могли бути використані при цьому, а тому підозрюваний, перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування;

З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя вбачає доведеними обставини, визначені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто наявність обґрунтованої підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що обставин для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та в судовому засіданні прокурором не доведено. Встановлені слідчим суддею ризики, ймовірність реалізації деяких з них є мінімальною, в сукупності з даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати підставами для визначення підозрюваному запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Проаналізувавши всі надані сторонами докази, слідчий суддя вважає недоведеною стороною кримінального провадження недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, визначеним у клопотанні, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також враховуючи природу інкримінованих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 425 КК України, які є тяжкими, особу підозрюваного ОСОБА_5 , а саме, що останній раніше не судимий, має постійне місце проживання, проходить військову службу на посаді начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 , брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, де отримав поранення, має статус учасника бойових дій, за місцем служби характеризується позитивно, неодноразово нагороджений відзнаками та нагрудними знаками, має міцні соціальні зв`язки одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слідчий суддя, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, приходить до висновку про доцільність застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

З урахуванням всіх обставин справи, доцільним буде покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду по першому виклику;

2) не відлучатися з м. Дніпро, або місця проходження військової служби, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи (несення військової служби);

4) утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 ;

5) здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України.

З урахуванням особи підозрюваного, його військової служби, стану здоров`я та відсутності фактів порушення процесуальних обов`язків, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є достатнім.

Вирішуючи клопотання захисника про застосування іншого запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у виді особистої поруки не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому відмовляє у застосуванні такого запобіжного заходу, з огляду на наступне.

Так, за змістом вимог ст. 180 КПК України, передача підозрюваного під особисту поруку полягає у наданні особами, яких слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Проте слідчому судді не надано доказів на підтвердження способу виконання підозрюваним покладеним на нього обов`язків, у разі застосування щодо нього особистої поруки, а саме можливості уникнення ризиків зазначених в клопотанні слідчого, а також те, що командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_19 , є особою, яка заслуговує на особливу довіру.

У зв`язку з цим клопотання слідчого про застосування тримання під вартою та клопотання захисника про передачу підозрюваного на поруки задоволенню не підлягає, а до підозрюваного доцільно застосувати особисте зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 3, 176, 177, 178, 182, 184, 194, 198, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_4 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво заступником керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 425, ч. 2 ст. 364 КК України у кримінальному провадженні № 0007595 задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду по першому виклику;

2) не відлучатися з м. Дніпро, або місця проходження військової служби, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи (несення військової служби);

4) утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 ;

5) здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії ухвали визначити до 25.04.2026 року у межах строку досудового розслідування.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1