№ провадження 1-кп/646/622/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Харків

Колегія суддів Основ`янського районного суду міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді - ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Основ`янського районного суду міста Харкова кримінальне провадження № 0000750 від 23.07.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України,, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Основ`янського районного суду міста Харкова перебуває зазначене кримінальне провадження.

Під час судового розгляду обвинуваченим заявлено клопотання про відмову від захисника ОСОБА_6 , яка була призначена Східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги. Клопотання обґрунтоване тим, що захисник неналежним чином виконує захист обвинуваченого. Підтвердив, що захисник ОСОБА_6 приїздила до нього до слідчого ізолятора.

Захисник в судовому засіданні підтримала клопотання обвинуваченого про відмову від захисника, при цьому, зауважила, що належним чином виконувала свої обов`язки щодо здійснення захисту обвинуваченого, приїздила до слідчого ізолятора.

Прокурор вважав, що заявлене обвинуваченим клопотання є безпідставним, у зв`язку з чим просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши заявлене клопотання, думку сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Обвинувачений має безумовне право на захист, яке, зокрема, полягає у наданні йому можливості користуватися правовою допомогою захисника (ч. 1 ст. 20 КПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, обраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Питання забезпечення ефективного захисту у кримінальному провадженні висвітлено у практиці Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні.

Так, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною, зокрема, у справі «Мефтах та інші проти Франції» від 26.07.2002 року суд вказав, що право кожного обвинуваченого використовувати правову допомогу захисника, обраного на власний розсуд, не є абсолютним і може бути обмежено за наявності відповідних підстав в інтересах правосуддя.

Також у справі «Круасан проти Німеччини» від 25.09.1992 року Європейський суд з прав людини відзначив, що уникнення пауз або перерв відповідає інтересам правосуддя і цілком може виправдати призначення адвоката всупереч побажанням обвинуваченого. У цьому ж рішенні суд наголошує, що ст. 6 п. 3 (с) Конвенції визнає право будь-якого обвинуваченого на допомогу захисника на свій вибір. Проте, і, незважаючи на значення довірчих відносин між адвокатом і клієнтом, не слід надавати цьому праву абсолютний характер. Воно неминуче піддається певним обмеженням в питанні безоплатної юридичної допомоги, коли судам належить право вирішувати, чи вимагають інтереси правосуддя надання обвинуваченому захисника, призначеного безкоштовно. Призначаючи такого адвоката, національні суди повинні, безумовно, враховувати побажання обвинуваченого, однак вони можуть це обійти, якщо існують достатні підстави вважати, що інтереси правосуддя цього вимагають.

Отже, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях розглядає право вибору адвоката як неабсолютне, тобто як таке, що може зазнавати обмежень з метою належного відправлення правосуддя.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право, зокрема, на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження, а також на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.

Реалізація права на заміну захисника та відповідна процедура визначена ст. 54 КПК України, частинами 1 та 3 яких, зокрема, передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його, проте відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» безоплатна вторинна правнича допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

З урахуванням обставин даної справи, суд доходить висновку, що залучення, згідно доручення Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, адвоката ОСОБА_6 для здійснення захисту обвинуваченого, є об`єктивно виправданим.

Таке залучення захисника жодним чином не обмежує та не порушує право обвинуваченого на залучення інших обраних ним захисників, натомість покликане забезпечити ефективний захист обвинуваченого у кримінальному провадженні, обставини якого вимагають постійної участі захисника. Також, залучення захисника дозволить уникнути випадків затягування розгляду справи.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що посилання обвинуваченого на неефективність захисту з боку захисника ОСОБА_6 на даний час не знаходять свого підтвердження.

Під час розгляду кримінального провадження судом не встановлено очевидних обставин неспроможності залученого за призначенням захисника ОСОБА_6 у належному захисті ОСОБА_7 , як і не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону, який регулює право на захист.

Як зазначила під час судового розгляду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 , остання приїздила до обвинуваченого у слідчий ізолятор.

Також, суд звертає увагу, що захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 не висловлювала своєї позиції на погіршення становища підзахисного і не діяла всупереч його волі, що є безумовним обов`язком захисника, визначеним положеннями ст. 47 КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про відмову від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 48, 49, 52, 54 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про відмову від захисника - адвоката ОСОБА_6 та його заміну іншим захисником із Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали складений 12.03.2026 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3