В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417 від 09.05.2019 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сквира, Київської області, громадянин України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), на момент вчинення злочину судимий вироком Сквирського районного суду Київської області 28.08.2017 р. за ч. 1 ст. 289 КК України до трьох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням два роки.

обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 Кримінального Кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року, раніше знайомі ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , Особа 1 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особа 2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особа 3 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особа 4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) на ґрунті сталих неприязних відносин, які склалися між ОСОБА_10 та іншими особами із ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, попередньо домовилися про спільне протиправне викрадення останнього, при чому узгодили спільний план дій для досягнення злочинного результату, розподіливши між собою злочинні ролі.

Відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 , Особою 1 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою 2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою 3 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особою 4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), мали викрасти ОСОБА_11 , перевезти його до попередньо узгодженого місця, розташованого в лісовій зоні Київської області Таращанського району, де передати ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та іншим невстановленим особам (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження) з метою подальшого продовження незаконного позбавлення волі ОСОБА_11 та нанесення йому тілесних ушкоджень з метою отримання необхідної інформації та покарання за висловлювання в адресу ОСОБА_8 та інших осіб.

Так, маючи єдиний умисел, спрямований на викрадення людини та незаконне позбавлення її волі, відповідно до раніше розподілених та узгоджених ролей, ОСОБА_8 09.08.2014 року, приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи неподалік від церкви, розташованої біля будинку АДРЕСА_2 , діючи спільно з ОСОБА_9 , та за попередньою змовою з Особою і (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою 2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою 3 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особою 4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), шляхом заподіяння фізичних страждань, викрали ОСОБА_11 , після чого посадили останнього до багажного відділення автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_8 , та незаконно утримуючи ОСОБА_11 у вказаному автомобілі, перевезли до сміттєзвалища, розташованого неподалік м. Сквира, Київської області, де стали незаконно утримувати, тим самим позбавивши волі, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань.

Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи спільно з ОСОБА_9 та Особою 1 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою 2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою 3 (матеріали відносно якого виділено -в окреме провадження) та Особою 4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) посадили ОСОБА_11 до автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_9 , та незаконно утримуючи останнього у вказаному автомобілі, перевезли його до цвинтаря, розташованого неподалік с. Ями Сквирського району Київської області, де продовжили незаконно утримувати, тим самим позбавивши волі, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань.

В подальшому, на цвинтар до зазначених вище осіб, згідно раніше узгодженого плану, на автомобілі «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_4 , приїхав ОСОБА_12 з іншими невстановленими особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), які спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Особою З (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особою_4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), розуміючи протиправність своїх дій, відповідно до раніше узгодженого злочинного плану, з метою подальшого умисного протиправного позбавлення волі, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань ОСОБА_11 , достовірно знаючи про те, що останній був викрадений, продовжили незаконно утримувати ОСОБА_11 , чим позбавляючи його волі, перевезли до іншого раніше узгодженого місця, розташованого біля озера в лісовій зоні, неподалік від смт Тараща Київської області, де з метою подальшого позбавлення волі та насильницького утримання передали під контроль невстановлених осіб (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження) та ОСОБА_7 (вироком Сквирського районного суду Київської області від 30.06.2015 у справі №376/62/15-к, яким набрав законної сили, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, стосовно ОСОБА_11 ).

Відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_7 , в період часу з ранку 09.08.2014 до пізнього вечора 09.08.2014, здійснював фізичну охорону раніше викраденого ОСОБА_11 та спільно з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), насильно утримував в автомобілі «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_9 , при чому протягом тривалого часу спричиняв ОСОБА_11 фізичних страждань шляхом нанесення тілесних ушкоджень, а саме колото-різані рани на обох руках та на лівій нозі, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, утворились від гострого колюче-ріжучого предмету, типу клинка ножа і мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, чим виснажив останнього та подолав його супротив.

В подальшому, відповідно до раніше спланованого злочинного плану, щодо незаконного утримання ОСОБА_11 , та згідно розподілених ролей, ОСОБА_7 з невстановленими досудовим розслідуванням особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), умисно, з метою подальшого незаконного позбавлення волі ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи про можливе настання тяжких наслідків у вигляді значної шкоди для здоров`я ОСОБА_11 , пізнього вечора 09.08.2014 року, користуючись фізичною виснаженістю останнього, помістили ОСОБА_11 до полімерного пакету, горловину якого щільно зав`язали, чим обмежили можливість вільного пересування та орієнтування в місці перебування, після чого, з метою подальшого транспортування в інше місце, помістили ОСОБА_11 до багажного відділення автомобіля «Шевроле Авео», яким користувався ОСОБА_9 .

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), відповідно до розподілених ролей, усвідомлюючи та бажаючи подальше протиправне утримання та незаконне позбавлення волі ОСОБА_11 , в період часу з вечора 09.08.2014 до ранку 10.08.2014, на невстановленому автомобілі, з метою запобігання викриття їх спільної злочинної діяльності, на автомобілі «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_4 , насильно перевезли в багажнику ОСОБА_13 , з лісової зони, неподалік смт Тараща Київської області до парку на вул. Уманській 14 в м. Києві, де 10.08.2014 труп ОСОБА_11 виявлено зі слідами насильницької смерті, що відповідає ознакам тяжких наслідків.

У подальшому, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 (вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2025 року, яким його було засуджено за ч.3 ст.146 КК України та за п.п.3,12 ст.115 ч.2 КК України набрав законної сили) та іншими невстановленими особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), зрозумівши можливі правові наслідки вчинених ними дій, у вигляді кримінальної відповідальності, а також переймаючись можливою подальшою помстою за спричинені йому тілесні ушкодження з боку ОСОБА_11 , вирішили вбити останнього шляхом повішання.

В подальшому, відповідно до раніше спланованого злочинного плану з протиправного заподіяння смерті іншій людині, утримуючи ОСОБА_11 , та згідно розподілених ролей, ОСОБА_7 з невстановленими досудовим розслідуванням особами, умисно, з метою вбивства ОСОБА_11 , пізнього вечора 09.08.2014, користуючись фізичною виснаженістю останнього, внаслідок позбавлення волі та застосування до нього фізичного насильства, розуміючи можливість настання смерті внаслідок асфіксії, помістив ОСОБА_11 до полімерного пакету, горловину якого щільно зав`язав, чим обмежив можливість останнього до вільного дихання, пересування та орієнтування в місці перебування.

Після цього, ОСОБА_7 , з метою подальшого транспортування в інше місце помістив ОСОБА_13 , завернутого у полімерний пакет, до багажного відділення вищевказаного автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_3 .

Далі, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , який через отримані тілесні ушкодження та виснаження не міг вчиняти активних дій супротиву, продовжуючи насильно утримувати останнього в полімерному пакеті, з метою подальшого приховання свого злочину та інсценування самогубства, на автомобілі «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_3 , під супроводом автомобіля «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_4 , перевезли ОСОБА_11 до паркової зони за адресою: м. Київ, вул. Уманська, 14.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на умисне позбавлення життя ОСОБА_14 , перебуваючи у вищевказаному парку, 10.08.2018 близько 04 години, ОСОБА_7 , за попередньо змовою з ОСОБА_12 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), перемістив ОСОБА_11 з багажного відділення автомобіля та витягши з полімерного пакету, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , підвісили останнього за шию на мотузці до дерева, чим затягнувши петлю мотузки на шиї ОСОБА_11 , вчинили усі дії для досягнення свого злочинного умислу.

Внаслідок зазначених протиправних дій, після спричинення ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , та іншими невстановленими особами ( матеріали відносно яких виділено в окреме провадження) тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 помер на місці, внаслідок механічної асфіксії, яка за критерієм небезпеки для життя має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, не характерних для самоспричинення, які потягли за собою смерть потерпілого та мають прямий причинний зв`язок з нею.

Окрім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим 28.08.2017 року Сквирським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 289 КК України до трьох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням два роки, вчинив умисні злочини при таких обставинах.

ОСОБА_7 , не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння, зберігання бойових припасів, придбав ручну гранату оборонну РГО, яка належить до категорії боєприпасів та здатна до здійснення вибуху, а також бойові патрони калібру 9x18 мм. в кількості 8 шт., які відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї.

В подальшому, ОСОБА_7 до 27.02.2019 вищевказані гранату та патрони, не маючи передбаченого законом дозволу, незаконно зберігав за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 до їх виявлення та вилучення працівниками поліції під час обшуку.

Окрім цього, ОСОБА_7 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 27.02.2019, будучи особою, яка вживає наркотичні засоби, не маючи на меті збут цих засобів, придбав у значній кількості речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою у перерахунку на висушену речовину 3702,26 г, що відповідно до таблиці І списку №1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 є особливо великим розміром.

Зазначений наркотичний засіб ОСОБА_7 , з метою подальшого зберігання для особистого вживання, не пізніше 27.02.2019, розпочав незаконно зберігати за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 , в різних місцях господарчих будівель, розташованих за вказаною адресою, до часу його виявлення та вилучення працівниками поліції під час обшуку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково, суду показав, що дійсно був присутній в Таращі та наносив тілесні ушкодження потерпілому ножем - різав та колов разів п`ять. Це він робив за наказом ОСОБА_16 .

В серпні 2014 року вони сиділи в лісі цілий день, розпивали спиртні напої. Ввечері погрузили потерпілого в машину. В машині обвинувачений заснув, оскільки був п`яний. Прокинувся лише в Києві. Побачив, як ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 повели потерпілого кудись вглиб дерев. Через деякий час вони вийшли із-за дерев та поїхали додому. Він з ними не ходив, а стояв біля машини з іншою особою на прізвисько « ОСОБА_19 ». Від машини не відходив. Після того, як ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_20 повернулися, вони поїхали назад до смт Таращі.

Обвинувачений не цікавився, чому і куди повели ОСОБА_13 . Коли вийшли без ОСОБА_13 , він не запитував, де потерпілий. Він також не знає, чому вони приїхали в Київ.

По прибуття додому обвинувачений ліг спати. Через декілька днів він узнав, що потерпілого знайшли повішеним. Обвинувачений також пояснив, що з потерпілим раніше знайомий не був. Всі показання, які давав на досудовому розслідуванні, він давав під тиском працівників поліції. І тому вони є неправдиві. Однак до правоохоронних органів з цього приводу він не звертався.

Крім того, обвинувачений вказав, що вдома дійсно в нього знайшли коноплю, однак це не його конопля, не знає, кому вона належить. Іноді він вживав коноплю, але ж не в такій кількості. Пакети з коноплею були вилучені в двох чи в трьох місцях.

Також вказав, що у нього були вилучені граната та патрони, він не знає, чия ця граната та патрони, зазначив, що це не його. Вважає, що це йому підкинули працівники поліції.

Разом з тим, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами:

1. Даними рапорту оперуповноваженого Солом`янського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_21 від 10.08.2014, виходячи зі змісту якого, за адресою: м. Київ, вул. Уманська, 4, неподалік від храму ОСОБА_22 , виявлено труп невідомого чоловіка (Т.3, а.с. 143).

2. Даними рапорту слідчого СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_23 від 10.08.2014 року про те, що 10.08.2014 о 10:10 по вулиці Уманській у місті Києві виявлено труп ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті (Т.3, а.с. 144).

3. Даними протоколу огляду місця події від 10.08.2014 та ілюстративної таблиці до нього, виходячи зі змісту яких, у лісопарковій зоні виявлено труп з ознаками насильницької смерті, зокрема шляхом повішення (Т.3, а.с. 145-165).

4. Даними рапорту начальника сектору № 9 відділу ТКЗ ОВС НДЕКЦ при ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_24 від 10.08.2014 про встановлення анкетних даних шляхом дактилоскопії, відповідно до якого встановлено, що труп належить ОСОБА_11 (Т.3, а.с. 167).

5. Даними постанови про встановлення анкетних даних від 10.08.2014 слідчого Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_23 , відповідно до якої анкетними даними померлого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Т.3, а.с. 167).

6. Даними акта судово-медичного дослідження № 330-МК від 15.09.2014-20.09.2014, виходячи зі змісту якого, при дослідженні наданого клаптя шкіри від трупа ОСОБА_11 виявлено три наскрізні рани, які утворилися від дії плоского гострого предмета, якому притаманна колючо-ріжуча властивість, типу клинка ножа, що має обушок та лезо (Т.3, а.с. 180-184).

7. Висновком експерта № 765/МБ від 18.11.2014 року, виходячи зі змісту якого, встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові трупа ОСОБА_11 , які виявлені на наданій на дослідження мотузці (Т.3, а.с. 196-207).

8. Висновком експерта № 767 МБ від 18.11.2014 року, виходячи зі змісту якого, при дослідженні зрізів нігтьових пластин з правої та лівої рук трупа ОСОБА_13 виявлено кров людини та клітини з ядрами; встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) крові людини і клітин з ядрами на зазначених зрізах, які збігаються між собою та належать особі чоловічої генетичної статі (Т.3, а.с. 211-219).

9. Висновком судово-психіатричної експертизи № 382 від 11.07.2019, виходячи зі змісту якого, на теперішній час ОСОБА_7 ознак будь-якого хронічного психічного захворювання чи тимчасового розладу психічної діяльності не виявляє; на період вчинення кримінального правопорушення також не виявляв таких ознак і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на теперішній час також може усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; будь-яких психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання психоактивних речовин не виявляє та не потребує протиалкогольного і протинаркоманічного лікування (Т.4, а.с. 33).

10. Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07.03.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_25 , виходячи зі змісту якого, під час проведення зазначеної слідчої дії ОСОБА_7 показав місце біля водойми неподалік смт. Тараща, де утримувався потерпілий, а також напрямок, у якому його було вивезено; при цьому пояснив причини переміщення потерпілого, а саме намір його вбити, однак не в цьому місці, оскільки водойма орендувалася ОСОБА_12 та іншими учасниками події, на яких працював ОСОБА_26 , у зв`язку з чим виявлення там трупа могло б викликати обґрунтовані підозри їх причетності до вчинення злочину (Т.4, а.с. 35-44).

11. Даними протоколу за результатами проведення НСРД від 27.03.2019 № 42/3774Т, № 42/3773Т, а також даними протоколів огляду від 05 та 06 вересня 2019 року магнітних носіїв, які містять відеофайли проведення НСРД, виходячи зі змісту яких, ОСОБА_26 у вільній бесіді з оперативним працівником пояснює, що був учасником подій та чув, як інші учасники між собою обговорювали, що у даному місці не слід ховати тіло, оскільки його можуть знайти; один із учасників прямо зазначив, що тут не потрібно його ховати, маючи на увазі місцевість поблизу водойми біля смт Тараща Київської області, де утримувався потерпілий та де працював ОСОБА_27 , а.с. 43-72).

12. Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 грудня 2018 року, виходячи зі змісту якого, свідок ОСОБА_28 повідомив, що може впізнати особу, зображену на фото № 2, як ОСОБА_29 , який у серпні 2014 року в лісі біля озера, неподалік смт Тараща знущався з ОСОБА_13 , різав останнього, змушував здирати татуювання, після чого упакував ОСОБА_13 до поліетиленового мішка та помістив до багажника автомобіля ОСОБА_43 Chevrolet Aveo ; впізнання здійснено за рисами обличчя (Т.5, а.с. 35-39).

13. Даними рапорту начальника управління ГСУ НП України ОСОБА_31 на ім`я заступника голови Національної поліції України - начальника ГСУ генерала поліції Невгада, виходячи зі змісту якого, в ході досудового розслідування, за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено санкціонований обшук, під час якого виявлено та вилучено два предмети, які згідно з висновком судової комплексної вибухотехнічної експертизи, є корпусом ручної гранати оборонної РГО та ударно-дистанційним запалом УДЗ до ручних гранат, що належать до категорії боєприпасів та здатні до здійснення вибуху; крім того, виявлено та вилучено 8 предметів, які згідно з висновком судово-балістичної експертизи є бойовими патронами калібру 9х18 та відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї (Т.7, а.с. 226).

14. Даними рапорту начальника управління ГСУ НП України полковника поліції ОСОБА_32 на ім`я заступника голови Національної поліції України - начальника ГСУ генерала поліції Невгода, виходячи зі змісту якого, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено санкціонований обшук, під час якого виявлено та вилучено речовину, яка відповідно до висновків експертизи є канабісом, масою у перерахунку на висушену речовину 67,61 грама, 1206 грам, 163,33 грама, 810,39 грама, 492 грами та 962,93 грама (Т.7, а.с. 227).

15. Даними протоколу обшуку від 27 лютого 2019 року за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено два предмети, які згідно з висновком судової комплексної вибухотехнічної експертизи є корпусом ручної гранати оборонної РГО та ударно-дистанційним запалом УДЗ до ручних гранат, що належать до категорії боєприпасів та здатні до здійснення вибуху; крім того, виявлено та вилучено 8 предметів, які згідно з висновком судово-балістичної експертизи є бойовими патронами калібру 9х18 та відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї.

Під час проведення обшуку на запитання про наявність на території домоволодіння заборонених в обігу речей ОСОБА_7 повідомив про наявність у іншій господарській будівлі наркотичних засобів; після чого слідча група перейшла до вказаної будівлі, яка являє собою капітальну споруду з зачиненими дверима, відчиненими ОСОБА_7 , де встановлено наявність трьох кімнат та підвалу; під час обшуку кімнати № 2 виявлено металеву бочку зеленого кольору, в якій знаходилися полімерні пакети (зокрема з написом «АТБ» та чорного кольору) із сухою подрібненою речовиною рослинного походження з характерним пряним запахом, які вилучено та упаковано до спецпакета № 416363623; також у бочці виявлено зелений мішок із чорним полімерним пакетом з аналогічною речовиною, який вилучено та упаковано; крім того, у кімнаті № 2 виявлено білий полімерний мішок із сухою подрібненою речовиною рослинного походження з насінням, який вилучено та упаковано, а також у лівому дальньому кутку кімнати на дивані виявлено чорний полімерний пакет із сухими фрагментами рослин із характерним пряним запахом, які вилучено та упаковано до спецпакета № 416362621; у ході подальшого обшуку інших приміщень заборонених речей не виявлено (Т.7, а.с. 231-239).

16. Висновком експерта від 04.03.2019 № 19/14-1/7-11-1/17-СE-19, виходячи зі змісту якого, надані на дослідження предмети є корпусом ручної гранати оборонної РГО та ударно-дистанційним запалом УДЗ до ручних гранат РГО і РГН; при їх конструктивному поєднанні утворюється ручна граната оборонна РГО, яка належить до категорії боєприпасів та здатна до здійснення вибуху (Т.8, а.с. 2-33).

17. Висновком експерта від 12.03.2019 № 19/8-2/28-СE-19, виходячи зі змісту якого, надані на дослідження 8 предметів є бойовими патронами калібру 9х18 мм, які відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї; зазначені патрони виготовлені промисловим способом та можуть бути використані для стрільби з пістолетів Макарова, Стєчкіна, Форт-12 та іншої зброї відповідного калібру (Т.8, а.с. 41-44).

18. Висновком експерта від 12.03.2019 № 11-2/1304, виходячи зі змісту якого, надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, а саме канабісом; маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 77,61 г (Т.8, а.с. 51-54).

19. Висновком експерта від 28.03.2019 № 8-1/298/11-2/1308, виходячи зі змісту якого, надана на дослідження подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом; маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 1206 грамів (Т.8, а.с. 61-66).

20. Висновком експерта № 8-1/296, № 11-2/1307 від 12.03.2019, виходячи зі змісту якого, надана на дослідження суміш насіння та подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору є сумішшю дозрілого насіння та особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, а саме канабісу; маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 492 грами (Т.8, а.с. 73-80).

21. Висновком експерта від 18.03.2019 № 8-1/299-11-02-13-09, виходячи зі змісту якого, надані на дослідження подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, а саме канабісом; маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 163,33 г та 809,39 г (Т.8, а.с. 87-96).

22. Висновком експерта від 15.03.2019 №8-1/93/11-02-13-06, виходячи зі змісту якого, надана на дослідження подрібнена речовина рослинного походження зеленого-коричневого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, а саме канабісом; маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 963,93 грама (Т.8, а.с. 103-110).

Надані та досліджені в судовому засіданні докази суд визнає належними та допустимими. Так, надані суду письмові докази узгоджуються між собою та доповнюють один одного, є такими, що здобуті у відповідності із вимогами закону та доводять вину обвинуваченого.

Інші досліджені в судовому засіданні письмові докази не підтверджують та не спростовують вини обвинуваченого, а тому суд не покладає їх в основу вироку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується також показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_33 повідомив, що наприкінці літа 2014 року бачив, як інші особи знущалися над потерпілим ОСОБА_34 . ОСОБА_35 привіз його до лісу, де були ОСОБА_16 , ОСОБА_36 та інші. Потерпілого привезли на автомобілі Skoda. Уже на той час він був побитий, на його тілі були тілесні ушкодження.

Свідок бачив, як ОСОБА_26 дав потерпілому камінь і примусив його терти татуювання, які були у нього на тілі та на колінах. Крім того, ОСОБА_26 робив ножем надрізи на тілі потерпілого. Після цього, ОСОБА_26 приніс поліетиленові мішки і сказав потерпілому ОСОБА_37 , щоб той заліз у мішок. Потерпілий зробив це, після чого ОСОБА_26 зв`язав його мотузкою і поклав у багажник автомобіля чорного Chevrolet Aveo, який належав ОСОБА_16 . Потерпілий був живий. Що було далі, свідок не знає.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що 9 серпня 2014 року йому зателефонував ОСОБА_35 і попросив, щоб він забрав його зі ОСОБА_38 на своєму автомобілі забрав ОСОБА_39 зі Сквири, після чого вони поїхали до сусіднього села. Там вони зустрілися з ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та іншими. На двох автомобілях вони поїхали до міста Тараща . Згодом він дізнався, що в іншому автомобілі перебуває потерпілий ОСОБА_11 .

ОСОБА_35 сказав, що ОСОБА_11 перебував у автомобілі Chevrolet Aveo чорного кольору. Коли вони приїхали до Таращі , до озера, там вони відпочивали протягом дня. У цей час ОСОБА_26 та ОСОБА_16 утримували потерпілого в лісі та наносили йому тілесні ушкодження, що він особисто бачив. Пізніше, ОСОБА_26 ще з кимось помістили потерпілого в мішок та завантажили в автомобіль. ОСОБА_40 сказав: «Давайте поїдемо до Києва і там вирішимо, що далі нам робити». Вони поїхали до Києва вночі. У Києві потерпілого дістали з автомобіля і повели до лісопаркової зони. Там ОСОБА_40 сказав, що його треба повісити. Вони його повісили, але так, що ногами потерпілий залишався на землі. Це робили ОСОБА_19 , ОСОБА_40 , а також свідок. ОСОБА_26 при цьому перебував подалі. Після цього вони роз`їхалися по домівках.

Також свідок зазначив, що потерпілий був побитий, поколотий та перебував у максимально пригніченому стані, однак був ще живий. ОСОБА_26 хоч і не брав участі у повішенні, однак стояв осторонь і спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб попередити інших учасників у випадку небезпеки, не намагався перешкодити їм та не заважав. Усі вони перебували у стані алкогольного сп`яніння. Усі учасники розуміли, що хочуть вбити ОСОБА_13 , і знали, що роблять. Петлю накинув та затягнув ОСОБА_19, а він, свідок, тримав потерпілого.

Таким чином, суд сприймає показання обвинуваченого про непричетність до інкримінованих злочинів як позицію захисту та вважає його вину доведеною, виходячи з такого.

Оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд виходить із того, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п.п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України, доведена поза розумним сумнівом. Такий висновок суду випливає з усієї сукупності доказів, які узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного та формують єдину, логічну й несуперечливу картину події.

Саме такий підхід передбачений ст. 94 КПК України, відповідно до якої суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Виходячи із цього, показання обвинуваченого в тій частині, де він намагався звести свою роль до випадкової присутності, обмеженої участі у подіях біля водойми, подальшої необізнаності щодо перевезення потерпілого до м. Києва, а також у частині тверджень про нібито неправдивість своїх досудових показань через тиск працівників поліції, суд оцінює критично. Такі пояснення не лише не знаходять підтвердження, а й прямо спростовуються іншими, більш переконливими та послідовними доказами.

Так, свідок ОСОБА_12 показав, що ОСОБА_26 разом з іншими особами утримував потерпілого біля водойми неподалік смт Тараща, наносив йому тілесні ушкодження, а після виїзду до м. Києва стояв біля автомобіля, спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб попередити про небезпеку, поки інші співучасники вели потерпілого до посадки, де його повісили. При цьому, будь-яких даних про неприязні стосунки між ОСОБА_17 та ОСОБА_26 чи про можливий мотив для обмови матеріали не містять; навпаки, між ними були нормальні стосунки, а отже підстав штучно оговорювати обвинуваченого свідок не мав.

Викривальними також є показання свідка ОСОБА_41 , який бачив ОСОБА_26 серед осіб, що утримували ОСОБА_13 , бачив, як той примушував потерпілого камінням стирати татуювання, робив ножем надрізи на його тілі, приніс поліетиленові мішки, змусив потерпілого залізти до мішка, зв`язав його та поклав до багажника автомобіля Chevrolet Aveo. Такі показання є предметними, деталізованими, логічно пов`язаними з іншими доказами та відображають не пасивну присутність ОСОБА_26 , а його активну й усвідомлену участь у насильницькому утриманні потерпілого та підготовці до його подальшого вивезення та вбивства.

Вказані показання підтверджуються даними слідчого експерименту від 07.03.2019 за участю самого ОСОБА_26 та його захисника, під час якого він показав місце біля водойми, де утримувався потерпілий, напрямок його вивезення та, що є принципово важливим, пояснив причину переміщення потерпілого: його вже мали намір убити, але не хотіли цього робити саме в тому місці, оскільки водойма була пов`язана з ОСОБА_17 та іншими учасниками події, а тому виявлення там трупа викликало б обґрунтовані підозри щодо їх причетності. Ці пояснення узгоджуються з результатами НСРД, де ОСОБА_26 у вільній бесіді фактично підтверджував обізнаність з тим, що тіло біля водойми «не треба ховати», бо його знайдуть.

Саме в цій сукупності доказів особливе значення має не лише факт фізичної участі ОСОБА_26 у незаконному утриманні потерпілого, а й доведеність його внутрішнього ставлення до подальшого розвитку подій: він знав про намір убивства, усвідомлював мету переміщення потерпілого з Таращанського району до Києва, після чого не дистанціювався від цих дій, не припинив участі, не намагався звільнити потерпілого і не звернувся до правоохоронних органів, а, навпаки, виконував відведену йому роль у спільному злочинному механізмі.

За змістом ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо дві чи більше особи заздалегідь домовилися про спільне його вчинення, а ст. 29 КК України виходить із відповідальності співучасника за охоплені його умислом дії та наслідки.

Практика ККС ВС підтверджує, що така домовленість може бути встановлена не лише прямими словами, а й узгодженістю, оперативністю та послідовністю поведінки співучасників. Як випливає із постанови ККС ВС від 02.05.2024 у справі № 344/2803/23, провадження № 51-4857км23, попередня змова може мати місце навіть за кілька хвилин до початку вчинення злочину, а домовленість може проявлятися і через конклюдентні дії. У цій же постанові Верховний Суд підкреслив, що особа не може вважатися стороннім спостерігачем, коли перебуває поряд із вчиненням насильницького злочину, не перешкоджає його реалізації, не залишає місце події та об`єктивно своєю поведінкою підтримує спільний злочинний результат.

Суд також виходить із того, що прямий умисел ОСОБА_26 на позбавлення життя потерпілого доводиться сукупністю його дій до, під час і після злочину. Він не просто завдавав потерпілому тілесних ушкоджень ножем та примушував його до принизливих дій; він, розуміючи намір групи вбити ОСОБА_13 , помістив ще живого потерпілого до полімерного пакета, обмеживши тому можливість вільного дихання, пересування й орієнтування, після чого помістив його до багажного відділення автомобіля та забезпечив подальше транспортування до м. Києва, де злочин був завершений шляхом повішення. Твердження про те, що він нібито не знав, навіщо приїхали до Києва, суперечить не лише наведеним показанням свідків і його ж поясненням під час слідчого експерименту, а й самій логіці подій: особа, яка вже знає про намір убивства, сама пакує ще живого потерпілого в мішок і кладе до багажника, не може правдоподібно посилатися на відсутність усвідомлення подальшої мети таких дій.

У постанові від 14.01.2025 у справі № 760/7012/17-к, провадження № 51-5440км19, ККС ВС окремо вказав: «Суд наголошує, що кожна з осіб, які з умислом на вбивство завдали потерпілому ушкодження, незалежно від того, яке з них виявилося безпосередньою причиною смерті, повинна нести відповідальність як співвиконавець. Співвиконавцями умисного вбивства є також особи, котрі хоча й не вчиняли дій, якими безпосередньо було заподіяно смерть потерпілого, але, будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, здійснили частину дій, які група вважала необхідною для реалізації цього умислу».

Отже, навіть якщо ОСОБА_26 особисто не затягував петлю на шиї потерпілого, це саме по собі не виключає його співучасті, оскільки встановлено, що він виконав істотну частину спільного плану: незаконно утримував потерпілого, завдавав йому ушкоджень, виснажував його, пакував у мішок, переміщував до багажника, сприяв транспортуванню до місця вбивства та забезпечував безпечне доведення злочину до кінця.

Посилання обвинуваченого на те, що всі його показання на досудовому розслідуванні були дані під тиском працівників поліції, суд відхиляє як неспроможні. Такі твердження мають суто декларативний характер, оскільки сам ОСОБА_26 , оголосивши у суді дану версію, одночасно визнав, що до правоохоронних органів із цього приводу не звертався. Більше того, навіть без урахування його досудових пояснень, вина ОСОБА_26 доводиться показаннями ОСОБА_17 та ОСОБА_42 , протоколом слідчого експерименту за участю захисника, результатами НСРД, а також його власними поясненнями в суді в тій частині, де він не заперечував факту утримання потерпілого проти його волі та спричинення йому ножових поранень. За таких обставин зміна ним своєї версії в суді не спростовує вже встановлених фактів, а лише свідчить про обрану лінію захисту, спрямовану на мінімізацію власної ролі у спільному злочині. І саме тому суд надає перевагу тій версії подій, яка підтверджена взаємоузгодженими й об`єктивно перевіреними доказами, а не тій, що побудована на внутрішньо суперечливих поясненнях самого обвинуваченого.

Так само неспроможною є позиція ОСОБА_26 щодо епізодів за ч. 1 ст. 263 та ч. 3 ст. 309 КК України. Його твердження, що конопля, граната та патрони йому не належали, а були підкинуті працівниками поліції, спростовуються самим механізмом виявлення цих предметів. З матеріалів справи вбачається, що під час санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_26 було виявлено корпус ручної гранати РГО, ударно-дистанційний запал УДЗ, вісім бойових патронів калібру 9х18 мм, а також канабіс у декількох місцях господарських будівель. При цьому, після виявлення першої частини заборонених предметів саме ОСОБА_26 повідомив про наявність наркотичних засобів в іншій господарській будівлі, відчинив її, після чого слідча група виявила там решту речовини. Водночас, під час обшуку він не висловлював зауважень, заперечень чи доповнень, а заяв про недозволені методи розслідування, як уже зазначено, не подавав. Отже, сукупність цих даних переконливо свідчить про його фактичне володіння та незаконне зберігання як наркотичних засобів, так і боєприпасів.

За таких обставин, суд доходить переконання, що показання ОСОБА_26 у частині непричетності до умисного вбивства, відсутності попередньої змови, нібито необізнаності про намір убити потерпілого, випадковості поміщення потерпілого до пакета та багажника, а також у частині непричетності до зберігання канабісу, гранати й бойових патронів, є недостовірними та спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Натомість доведено, що ОСОБА_26 був активним учасником незаконного позбавлення волі ОСОБА_13 , спричинення йому фізичних страждань, його подальшого насильницького переміщення, а також співвиконавцем умисного викрадення та, згодом, умисного вбивства потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, оскільки його дії були складовою єдиного злочинного плану, спрямованого на доведення потерпілого до стану безпорадності, транспортування його до місця страти, приховування слідів злочину та досягнення кінцевого результату у вигляді смерті потерпілого.

Так само доведено, що ОСОБА_26 незаконно зберігав за місцем свого проживання бойові припаси та особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс у особливо великому розмірі.

Саме тому суд відкидає його пояснення як спосіб захисту від обвинувачення та покладає в основу вироку ті докази, які є послідовними, взаємоузгодженими, об`єктивно підтвердженими та відповідають стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що:

1) ОСОБА_7 , вчинив діяння, яке виразилось у незаконному позбавленні волі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, що спричинило тяжкі наслідки, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 146 КК України.

2) ОСОБА_7 вчинив умисне протиправне заподіяння смерті (умисне вбивство) викраденій людині, скоєне за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене п. 3, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

3) ОСОБА_7 , придбав та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

4) ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби, без мети збуту, в особливо великих розмірах, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 309 КК України

При призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів (особливо тяжкі та тяжкі злочини), особу винного (такого, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності). Суд також враховує вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан обвинуваченого, який не одружений, дітей не має, характеризується нейтрально.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Виходячи із вищезазначеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, особливо тяжкий злочин (умисне вбивство) ОСОБА_7 вчинив у серпні 2014 року. Велика Палата Верховного Суду 29 серпня під час розгляду справи № 663/537/17 надала правовий висновок щодо застосування норми ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання («Закон Савченко»).

Виходячи із змісту даного рішення, до особи застосовуються положення даного Закону, якщо особа вчинила злочин у період до 23 грудня 2015 року (включно) (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, що «іншим чином поліпшує становище особи» в розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, при визначенні остаточного строку покарання в виді позбавлення волі, суд виходить із такого: одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

При призначенні покарання за множинністю кримінальних правопорушень, суд враховує положення абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - Коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається.

Зважаючи на встановлені обставини та міру покарання, яку призначає суд, а також те, що ризики, вказані в ухвалі суду, не змінилися та не відпали, суд вважає, що запобігання їм неможливе шляхом застосування іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а тому до набрання вироком законної сили залишає запобіжним заходом обвинуваченому тримання під вартою.

Доля речових доказів по даному провадженню визначається виходячи з положень ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України. Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, суд стягує із обвинуваченого.

Виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у виді 14 років позбавлення волі.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального Кодексу України визначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді 14 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 Кримінального Кодексу України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, визначеного даним вироком частину невідбутого покарання за вироком Сквирського районного суду Київської області від 28.08.2017 р., перевівши на підставі ч. 1 ст. 72 Кримінального Кодексу України покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки у покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 6 місяців, у виді 14 (чотирнадцяти) років та 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, що визначений цим вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 27 лютого 2019 р. та до закінчення строку дії запобіжного заходу.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання цим вироком законної сили або до закінчення строку відбування покарання залишити без змін - у виді тримання під вартою.

Речові докази:

1) корпус ручної гранати оборонної РГО та ударно-дистанційний запал УДЗ до ручних гранат, патрони калібром 9х18 в кількості 8 шт. та їх залишки після проведення експертизи - знищити;

2) Наркотичний засіб, обіг якого заборонено - «канабіс» масою в перерахунку на висушену речовину: 67,61 грама, 1206 грам, 163,33 грама, 810,39 грама, 492 грами та 962,93 грама - знищити;

Стягнути з ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в загальній сумі - 15587,00 грн.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку.

Роз`яснити обвинуваченому та захиснику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3