Провадження № 1-кс/761/9488/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000367 від 05.04.2026

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000367 від 05.04.2026 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Установлено, що 05.04.2026, приблизно о 05 год. 16 хв., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Lexus LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по лівій (четвертій) смузі руху Кільцевої дороги зі сторони просп. Глушкова в напрямку Жулянського шляхопроводу, в районі будинку № 23 у м. Києві скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , який переїжджав проїзну частину справа наліво по ходу руху автомобіля.

В результаті даної дорожньо-транспортної події ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці.

Під час огляду місця дорожньо-транспортної події 05.04.2026 було оглянуто автомобіль «Lexus LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.03.2019 належить ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З місця дорожньо-транспортної події автомобіль«Lexus LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 , було вилучено та поміщено на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів по вул. Г. Хоткевича, 20-Б, у м. Києві.

Постановою слідчого від 06.04.2026 автомобіль «Lexus LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені, оскільки транспортний засіб є предметом скоєння кримінального правопорушення.

Автомобіль «Lexus LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 , на теперішній час залишається в такому ж самому не відремонтованому стані, як і на момент дорожньо-транспортної події, та може містити на собі сліди кримінального правопорушення.

3 огляду на те, що автомобіль «Lexus LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 , є предметом скоєння вказаного кримінального правопорушення, може містити на собі сліди дорожньо-транспортної події, його необхідно дослідити з метою встановлення його технічного стану шляхом проведення судової автотехнічної експертизи. В процесі проведення експертизи виникне необхідність в огляді автомобіля «Lexus LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 .

Без проведення вищезазначеної експертизи із зазначеним транспортним засобом, неможливо іншим способом довести усі об?єктивні обставини, які стали причиною дорожньо-транспортної події та встановити її механізм.

З метою перевірки технічного стану транспортного засобу, у кримінальному провадженні експертам доручено проведення судової автотехнічної експертизи.

Крім того, арешт автомобіля «Lexus LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 , забезпечить його зберігання та проведення судових експертиз.

Таким чином, є підстави вважати, що майно у вигляді автомобіля «Lexus LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідає критеріям частини другої ст. 167 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, арешт зазначеного транспортного засобу, для кримінального провадження буде мати доказове значення.

Повернення автомобіля до проведення експертизи, власнику або водію створить загрози для його приховування, знищення або ремонту, що неодмінно призведе до знищення слідів кримінального правопорушення, а також неможливості його подальшого безпосередньо дослідження як речового доказу судом, що передбачено ст. 23 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу.

Враховуючи вищевикладене, арешт вказаного у клопотанні майна, для кримінального провадження, буде мати доказове значення.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення необхідних експертиз прийняття законних рішень у кримінальному провадженні, прокурор просить слідчого суддю накласти арешт на вказаний транспортний засіб.

Прокурор просив слідчого суддю проводити розгляд клопотання без його участі. Також прокурором у клопотанні не вказано контактних даних власника майна, що унеможливлює виклик останнього в судове засідання. Разом з тим, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені законом строки для розгляду даного виду клопотань, слідчий суддя вважає за моживе здійснити його розгляд без прокурора та власника майна, з метою забезпечення збереження майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту вказаного у клопотанні прокурора майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «Lexus LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , для забезпечення його зберігання як речового доказу у кримінальному провадження № 0000367 від 05.04.2026 з позбавленням права на відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1