Справа № 344/5725/26
Провадження № 1-кс/344/2458/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000689 від 07.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Слідча ОСОБА_7 звернулася з вказаним клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_3 , та просить застосувати до підозрюваної року народження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначити заставу в розмірі 460 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання вказано про те, що Комунальне некомерційне підприємство «Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради» є закладом охорони здоров`я, який надає спеціалізовану медичну допомогу та фінансується, зокрема, за договорами з Національною службою здоров`я України (НСЗУ) в межах програми медичних гарантій.

04 листопада 2022 року ОСОБА_5 призначено директором підприємства, яка здійснювала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, зокрема укладала договори, подавала звітність та забезпечувала достовірність внесених до електронної системи охорони здоров`я даних.

27 січня 2023 року між НСЗУ та КНП укладено договір про медичне обслуговування населення, відповідно до якого оплата медичних послуг здійснюється на підставі звітів, сформованих на основі достовірних даних про фактично надану медичну допомогу.

У період з 14.03.2023 по 21.01.2024 ОСОБА_5 , діючи умисно та зловживаючи службовим становищем, організувала подання до електронної системи охорони здоров`я завідомо неправдивих звітів щодо надання медичної допомоги новонародженим у 48 складних неонатальних випадках, які фактично не мали місця.

На підставі цих фіктивних звітів НСЗУ безпідставно перерахувала на рахунок підприємства грошові кошти в сумі 1 521 358 грн.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні, зокрема: протоколами допиту свідків, протоколами тимчасового доступу до речей і документів, протоколом огляду предметів та документів, висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи та іншими матеріалами в їх сукупності.

23 березня 2026 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 - підозрювана має змогу переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки остання розуміє, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за який передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років та має можливість виїхати за межі території України, оскільки є особою, яка немає для цього обмежень та у неї наявний діючий паспорт громадянина України для виїзду за кордон (№ НОМЕР_1 , дійсний до 04.05.2028 року);

п. 3 також, підозрювана, має фактичну можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які являються її знайомими, зокрема працівників Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради»;

п. 4 - підозрювана має можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може знищити речові докази, які ще не дослідженні, не прибувати на виклики, перешкоджати явці свідків;

Застосування більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання не можливе у вказаному випадку, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, такий запобіжний не буде достатнім для запобігання вищенаведеним ризикам.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 , оскільки враховуючи вищенаведені ризики та характеризуючі дані підозрюваної, форму вини вчинення протиправних дій, міцних соціальних зв`язків в Івано-Франківській області свідчить про те, що такий запобіжний захід не буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки неможливе, оскільки до органу досудового розслідування не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваної на поруки.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинила тяжкий злочин, то застосування до неї іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відтак у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваної ОСОБА_5 інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Прокурор, слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задоволити.

Підозрювана просила постановити справедливе рішення. Вказала, що жодного умислу щодо вчинення будь-яких незаконних дій немала, внесення відповідних даних про новонароджених здійснювалось не нею, таких повноважень і можливостей у неї як директора підприємства не було. Наміру переховуватись від слідства, перешкоджати такому немає. Готова співпрацювати із органом досудового розслідування. Самостійно припинила дію свого паспорту для виїзду за кордон. Крім цьому, просила врахувати, що фінансової можливості сплати застави у розмірі 1 530 880 грн. розуміє, що близькі люди можливо зможуть у цьому допомогти, але таке буде потребувати досить тривалого часу.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання просив застосувати нічний домашній арешт, чи заставу у розумних межах. Разом з тим, вказав про необґрунтованість підозри. Просив врахувати позитивні характеризуючи дані особи підзахисної; те що така має незадовільний стан здоров`я, також має на утриманні матір, яка потребує постійного стороннього догляду. Ризики зазначені стороною обвинувачення нівелються харакризуючими даними, поведінкою ОСОБА_5 .

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали клопотання, дійшла наступного висновку.

Слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано- Франківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000689 від 07.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 191 КК України.

23.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме у тому, що вона підозрюється у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вимоги для іншої юридичної особи, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.

23.03.2026 Національною службою здоров`я України заявлено до ОСОБА_5 цивільний позов у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться у матеріалах клопотання: договором №0947-Е123-Р000 про медичне обслуговування, що укладений між Національною службою здоров`я України та КНП «Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради»; протоколами допиту свідків, висновком за результатами проведення судової економічної експертизи від 11.03.2026 за №249/26-28; дані звітів про обсяги наданих медичних послуг КНП «Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради»; виписки з банківського рахунку щодо оплати НСЗУ за надані медичні послуги; дані щодо пролікованих випадків.

При цьому, слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Стороною обвинувачення доведено, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрювана усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину; може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище особи не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали під час досудового розслідування.

При цьому, враховується, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні у майбутньому.

Відтак, слідчий суддя дійшла висновку, що вказані ризики існують, оскільки відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

В той же час, прокурором жодним чином не доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зі змісту ст. 131-132 КПК України встановлено, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

У рішенні «Марченко проти України» Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

У відповідності до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Аналізуючи доводи прокурора щодо наявних ризиків, пояснення підозрюваної, не вдаючись до оцінки доказів на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурор не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Так, що стосується особи підозрюваної, такій виповнилось 55 років, така раніше не судима, даних про притягнення її до будь-якої відповідальності відсутні; з посади директора КНП «Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради» підозрювана звільнена 30.04.2022 за угодою сторін, при цьому працювала на такій з 08.11.2022 ( дані трудової книжки); народжена медаллю «Доблесть Прикарпаття» у 2022 році; на час розгляду даного клопотання з 03.05.2024 працює заступником генерального директора з організаційної роботи та розвитку КНП « ОКЛ ІФ ОР»; в обласній клінічній лікарні працює з 2011 року за місцем роботи характеризується виключно позитивно як висококваліфікований і компетентний спеціаліст та керівник; як лікар епідеміолог організувала перший в області відділ з інфекційного контролю; є активною волонтеркою, яка з 2022 року як працівник КНП « ОКЛ ІФ ОР» здійснює діяльність, спрямовану на підтримку військовослужбовців ЗСУ та ветеранів , зокрема в напрямку організації та надання психологічної допомоги»; користується авторитетом серед працівників лікарні. Разом з тим, підозрювана має, місці соціальні зв`язки, одружена, має двох повнолітніх дітей, має постійне місце проживання; здійснює догляд матір`ю, 1933 року народження, яка через наявність порушень когнітивних функцій організму не може самостійно пересуватись ( довідка №347 від 24.03.2026 КНП « ЦМКЛ»; також ОСОБА_5 проходила лікування у період з 21.06.2023 по 30.06.2023, а також згідно з обстеженням ЕЕГ +ЕКГ 23.05.2025 продовжує мати незадовільний стан здоров`я із зафіксованим діагнозом ( протокол обстеження ЛДЦ « ДІАЛАК». Згідно із довідкою про доходи КНП « ОКЛ ІФ ОР» від 24.03.2026 за №130 ОСОБА_5 за січень-лютий мала нараховану заробітну плату 80 750 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України, більш м`яким запобіжним заходом з урахуванням вище встановленого, з урахуванням обставин саме даного кримінального провадження, особи підозрюваної, а також враховуючи тяжкість корупційного кримінального правопорушення, про які зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя вважає за можливе застосувати самостійний запобіжний захід у вигляді застави. При цьому, у застосуванні запобіжного заходу вигляді тримання під вартою як найсуворішого запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_5 , слід відмовити.

Щодо розміру застави.

За змістом приписів ч. 4 ст. 182 КПК України при визначенні розміру застави слідча суддя зобов`язана врахувати:

-обставини кримінального правопорушення;

-майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу;

-встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України;

-можливість достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків;

-те, що такий розмір не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.

Європейський суд з прав людини вважає, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі» («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява № 54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява № 12050/04, § 78).

Водночас, підозрюваного, якого судові органи готові відпустити під заставу, повинен надати вірну інформацію, яку за необхідності можливо перевірити, щодо суми застави, яка може бути призначена (рішення у справах «Іванчук проти Польщі» (Ivanchuk v. Poland) від 15 листопада 2001 року, заява № 25196/94, § 66; «Тошев проти Болгарії» (Toshev v. Bulgaria) від 10 серпня 2006 року, заява № 56308/00, § 68).

Виходячи із встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрювану від намірів та спроб порушити покладені на неї обов`язки. З іншого боку, розмір застави не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов застави, це фактично призвело б до подальшого її ув`язнення, яке перетворилося б на безальтернативне.

Застава застосовується у першу чергу задля належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Разом з тим, межі розміру застави для категорії тяжких злочинів, яким є ч.2 ст. 364 КК України, який інкримінується підозрюваній, закріплені в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначено від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначенні розміру застави у межах даного клопотання, беруться до уваги обставини інкримінованого кримінального правопорушення, яке пов`язане із службовою діяльністю, що в свою чергу формує негативний вплив у суспільстві, зокрема щодо діяльності комунальних закладів, пов`язаних із забезпеченням відповідної медичної допомоги. Також не можна залишити поза увагою розмір завданої шкоди за інкримінованим кримінальним правопорушенням, при цьому, також враховується, що такий може бути відшкодований в рамках заявленого цивільного позову; встановлені ризики в сукупності з майновим станом підозрюваної, особистими даними, про які уже вище зазначалось.

Відтак, слідчий суддя з урахуванням викладеного, вважає за можливе вийти за межі встановленого розміру застави для категорії тяжкого злочину, та застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні заставу у розмірі 600 000 (шістсот тисяч ) гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

При цьому, слід зобов`язати підозрювану ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 22 травня 2026 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування:

- не відлучатися із населеного м. Івано-Франківська без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що надають дозвіл виїзду за межі країни.

Такий розмір застави з огляду на вищевикладене не є завідомо непомірним для підозрюваної та разом з покладеними на неї обов`язками, забезпечуватиме належну процесуальну поведінку та запобігатиме існуючим ризикам у даному кримінальному провадженні.

Також, слід роз`яснити, що відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня застосування запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193-194, 196, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 600 000 (шістсот тисяч ) гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк : ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави зобов`язати підозрювану ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 22 травня 2026 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування:

- не відлучатися із населеного м. Івано-Франківська без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що надають дозвіл виїзду за межі країни.

Строк дії ухвали до 22 травня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осібв.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваною в цей же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Повна ухвала 27.03.2026.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1