Провадження №: 1-кс/336/331/2026
УХВАЛА

Іменем України

11 травня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 3 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області по кримінальному провадженню № 0000386 від 16.03.2026 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, українця, із вищою освітою, вдівець, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,

Встановив:

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду з відповідним клопотанням.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Військовослужбовець ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, будучи військовослужбовцем за наступних обставин.

16 березня 2026 року, приблизно у період часу з 21 години 00 хвилин по 21 годин 18 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, перебуваючи у приміщенні кімнати АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні до нього, під час раптово виниклого конфлікту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 небезпечного для життя в момент заподіяння, тримаючи в руці предмет, схожий на ніж, наніс ножем один удар в область тулубу ОСОБА_7 , чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді проникного колото-різаного поранення бокової поверхні передньої черевної стінки, наскрізного поранення 6 сегмента печінки, евентерації петель тонкого кишківника, внутрішньочеревної кровотечі важкого ступеню, гіповолемічного шоку 3-4 ст., гострої постгеморагічної анемії важкого ступеню.

За викладених вище обставин дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Комишувахи Оріхівського району Запорізької області, українцю, громадянин України, має середню освіту, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 27.03.2006 Жовтневним районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 263 КК України до сплати штрафу на суму 510 гривень; 10.05.2007 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк - 1 рік. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком - 1 рік; 20.03.2008 Запорізьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк - 3 роки. 17.05.2010 звільнений від відбування покарання з Біленьківської ВК Запорізької області (№ 99) на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк покарання: 11 місяців 13 днів; 18.03.2011 Київським районним судом м. Сімферополя за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі на строк - 5 років, з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до невідбутого строку покарання за вироком Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2008, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк - 5 років 3 місяці з конфіскацією частини майна. 01.02.2016 звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку покарання.

Обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у провадженні доказами, зокрема:

- повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення від 16.02.2026;

- протоколом прийняття заяви в ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.03.2026 про те, що ОСОБА_5 останньому спричинено тяжке тілесне ушкодження шляхом нанесення удару ножем в область правої частини живота;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого встановлено, що 16.03.2026 у вечірній час доби ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 , завдав один удар ножем в область правої частини живота потерпілого, внаслідок чого останній

отримав тяжке тілесне ушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого відтворено механізм спричинення останньому ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження за обставин, повідомлених потерпілим в ході допиту;

- протоколом огляду місця події від 16.03.2026 за адресою: АДРЕСА_2 та вилученими речовими доказами: ножем зі слідами крові, чохлом зі слідами крові, змивом зі слідами крові;

- протоколом огляду речей ОСОБА_7 від 20.03.2026 на території КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 80, на яких виявлено сліди крові та пошкодження;

- висновком експерта ЗОБ СМЕ № 689п від 22.04.2026, за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , згідно якого встановлено тяжке тілесне ушкодження в останнього, а саме поранення бокової поверхні передньої черевної стінки, що проникає у черевну порожнину із евентерацією петель тонкого кишківника, наскрізним пораненням 6 сегмента печінки із явищами внутрішньочеревної кровотечі важкого ступеня, проявами гіповолемічного шоку 3-4 ст. та гострої постгеморагічної анемії важкого ступеня у ОСОБА_7 , 1983 р.н. кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя у відповідності до пп. 2.1.1.а, 2.1.2., 2.1.3.к «Правил судово-медичного визначення ступня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. Тілесне ушкодження утворилося за механізмом гострої травми, тобто від дії предмета, що володіє колюче- ріжучими властивостями. Морфологічні характеристики тілесного ушкодження не суперечать давності травмування. Взаємне розташування постраждалого та особи, яка спричинила йому тілесне ушкодження могло бути будь-яким за умови доступності травмованої ділянки тіла для безпосереднього травматичного впливу. Локалізація тілесного ушкодження допускає утворення його від дії травмуючого предмета, що утримувався власною рукою. У вигляді тілесного ушкодження на тілі постраждалого відобразився один травматичний вплив;

- протоколом затримання у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8 Березня, 31 від 16.03.2026, та речовими доказами - одягом вилученим під час обшуку особи останнього;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.03.2026, відповідно до якого встановлено, що свідок тривалий час проживає за вказаною адресою разом із сином ОСОБА_7 та співмешканцем ОСОБА_5 . Сина характеризує як

неконфліктного та неагресивного, який проходить військову службу за мобілізацією, тоді як ОСОБА_9 є запальним, особливо у стані алкогольного сп`яніння, через що між ним та ОСОБА_10 періодично виникали конфлікти. Зі слів свідка, 16.03.2026 вона разом із ОСОБА_9 перебувала вдома, де вони вживали алкоголь. У післяобідній час повернувся ОСОБА_10 у стані легкого алкогольного сп`яніння, привіз продукти та запропонував продовжити вживання алкоголю. У подальшому всі троє розпивали спиртні напої. Близько 21:15 між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник конфлікт через поведінку ОСОБА_10 (гучна музика, ігнорування зауважень, наполягання на вживанні алкоголю). У ході конфлікту ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав висловлюватися нецензурною лайкою, після чого дістав ніж, який зберігався між диваном та столом, і наніс один удар у праву частину живота ОСОБА_10 . Після поранення ОСОБА_10 впав, тримався за живіт та почав втрачати свідомість. Свідок намагалася надати допомогу, тоді як ОСОБА_9 припинив дії, поклав ніж та сів на ліжко. Чітких пояснень своїх дій він не надав, однак, зі слів свідка, діяв на ґрунті неприязних відносин;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 17.03.2026, відповідно до якого відтворено обстановку місця події та механізм спричинення ОСОБА_5 удару ножем в праву область живота потерпілого ОСОБА_7 , за обставин вказаних свідком під час допиту;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 26.03.2026, відповідно до якого встановлено, що Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 показав, що проживає разом із ОСОБА_11 та її сином ОСОБА_10 , з яким знайомий з 2016 року, підтримував загалом нормальні стосунки, конфлікти виникали переважно під час алкогольного сп`яніння останнього. Наявність тривалих неприязних відносин заперечує. Щодо подій 16.03.2026 зазначив, що вдень вживав алкоголь, увечері - ні. Близько 18:00 додому прийшов ОСОБА_10 у стані сп`яніння, спільного вживання алкоголю, за його словами, не було. Конфлікт виник через звинувачення у викраденні телефону, при цьому ОСОБА_10 поводився агресивно та, зі слів підозрюваного, міг застосувати фізичне насильство. Під час конфлікту ОСОБА_9 , відчуваючи страх та напруження, узяв належний йому ніж, який зберігався між диваном і столом, та, діючи спонтанно у стресовому стані, наніс один удар «навідмаш» у бік потерпілого, не цілячись та не усвідомлюючи наслідків. Після цього одразу припинив дії. Намір позбавити життя заперечує, пояснює свої дії емоційним станом, водночас визнав факт умисного нанесення ножового поранення. Після події поклав ніж, намагався надати допомогу потерпілому, однак швидку не викликав через відсутність телефону. Вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України визнав, розкаявся та висловив готовність співпрацювати зі слідством.

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 26.03.2026, відповідно до якого встановлено обстановку події, розташування учасників та механізм спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_7 . Підозрюваний впізнав місце події та підтвердив незмінність обстановки. Показав, що під час конфлікту перебував у сидячому положенні на ліжку, потерпілий знаходився перед ним на близькій відстані у нахиленому положенні. Ніж знаходився у чохлі на підлозі між ліжком і столом. Підозрюваний, не встаючи, взяв ніж лівою рукою та, діючи з близької відстані, наніс один короткий колючо-ріжучий удар у праву бокову ділянку живота потерпілого. Удар був виконаний боковим рухом із незначним замахом, з траєкторією знизу вгору та спереду назад. Після проникнення леза підозрюваний витягнув ніж зворотним рухом без нанесення повторних ударів. Після цього потерпілий відійшов і впав на диван, а підозрюваний припинив дії, поклав ніж поруч із чохлом та не вживав заходів для його приховування. Встановлено, що він мав можливість продовжити дії, однак добровільно припинився після одного удару. Підозрюваний підтвердив раніше надані показання та наполіг на їх достовірності. Таким чином, встановлено, що тілесне ушкодження

спричинено одним ударом ножем, нанесеним лівою рукою з близької відстані у праву частину тулуба потерпілого, без повторних ударів.

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 26.03.2026, відповідно до якого встановлено що підозрюваний проживає разом із ОСОБА_11 та її сином ОСОБА_10 , з яким знайомий з 2016 року, підтримував загалом нормальні стосунки, конфлікти виникали переважно під час алкогольного сп`яніння останнього. Наявність тривалих неприязних відносин заперечує. Щодо подій 16.03.2026 зазначив, що вдень вживав алкоголь, увечері - ні. Близько 18:00 додому прийшов ОСОБА_10 у стані сп`яніння, спільного вживання алкоголю, за його словами, не було. Конфлікт виник через звинувачення у викраденні телефону, при цьому ОСОБА_10 поводився агресивно та, зі слів підозрюваного, міг застосувати фізичне насильство. Під час конфлікту ОСОБА_9 , відчуваючи страх та напруження, узяв належний йому ніж, який зберігався між диваном і столом, та, діючи спонтанно у стресовому стані, наніс один удар «навідмаш» у бік потерпілого, не цілячись та не усвідомлюючи наслідків. Після цього одразу припинив дії. Намір позбавити життя заперечує, пояснює свої дії емоційним станом, водночас визнав факт умисного нанесення ножового поранення. Після події поклав ніж, намагався надати допомогу потерпілому, однак швидку не викликав через відсутність телефону. Вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України визнав, розкаявся та висловив готовність співпрацювати зі слідством.

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до якого встановлено обстановку події, розташування учасників та механізм спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_7 . Підозрюваний впізнав місце події та підтвердив незмінність обстановки. Показав, що під час конфлікту перебував у сидячому положенні на ліжку, потерпілий знаходився перед ним на близькій відстані у нахиленому положенні. Ніж знаходився у чохлі на підлозі між ліжком і столом. Підозрюваний, не встаючи, взяв ніж лівою рукою та, діючи з близької відстані, наніс один короткий колючо-ріжучий удар у праву бокову ділянку живота потерпілого. Удар був виконаний боковим рухом із незначним замахом, з траєкторією знизу вгору та спереду назад. Після проникнення леза підозрюваний витягнув ніж зворотним рухом без нанесення повторних ударів. Після цього потерпілий відійшов і впав на диван, а підозрюваний припинив дії, поклав ніж поруч із чохлом та не вживав заходів для його приховування. Встановлено, що він мав можливість продовжити дії, однак добровільно припинився після одного удару. Підозрюваний підтвердив раніше надані показання та наполіг на їх достовірності. Таким чином, встановлено, що тілесне ушкодження спричинено одним ударом ножем, нанесеним лівою рукою з близької відстані у праву частину тулуба потерпілого, без повторних ударів;

- висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № КСЕ-19/108-26/5613-ХЗ від 23.03.2026, відповідно до якого наданий на дослідження предмет схожий на ніж є контактною короткоклинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, а саме мисливським ножом загального призначення. Наданий ніж виготовлений саморобним способом;

- висновком експерта ДСУ ЗОБ СМЕ № 1365 від 10.04.2026, відповідно до якого при судово-цитологічному дослідженні слідів на клинку ножа встановлена наявність крові людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген Н, що не виключає її походження від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від ОСОБА_7 та (або) ОСОБА_5 за умови наявності у останнього на момент скоєння злочину тілесних ушкоджень, що супроводжувалися зовнішньою кровотечою;

- висновком експерта ДСУ ЗОБ СМЕ № 1367 від 14.04.2026, відповідно до якого при судово-імунологічному дослідженні слідів на футболці сірого кольору, штанах з джинсової тканини чорного кольору із ременем чорного кольору, трусах чоловічих сірого кольору, шкарпетках (парі) сірого кольору та кросівках (парі) чорного кольору, що належать потерпілому ОСОБА_7 , встановлена наявність крові людини та виявлений антиген Н, а на футболці сірого кольору, трусах чоловічих сірого кольору, шкарпетках (парі) сірого кольору - з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, що не виключає походження крові від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від самого потерпілого ОСОБА_7 . Походження крові від підозрюваного ОСОБА_5 не виключається при наявності у останнього тілесних ушкоджень, що супроводжувалися зовнішньою кровотечою на момент скоєння злочину;

- висновком експерта ДСУ ЗОБ СМЕ № 1366 від 13.04.2026, відповідно до якого при дослідженні слідів на речах підозрюваного ОСОБА_5 : куртці (об`єкти № 3-5), футболці (об`єкти № 8-11) та штанах (об`єкти № 13-15) встановлена наявність крові людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі як від потерпілого ОСОБА_7 так і самого ОСОБА_5 при наявності у нього тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечою, на момент скоєння злочину.

Крім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати по теперішній час, зокрема підозрюваний ОСОБА_5 може:

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість переховування від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину, суворість можливого покарання та реальність призначення покарання у виді позбавлення волі, останній може вжити заходів для уникнення кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, у тому числі за умисні корисливі та тяжкі злочини, що свідчить про його стійку зневагу до вимог закону та небажання ставати на шлях виправлення. Відсутність міцних соціальних стримуючих факторів та наявність досвіду перебування у місцях позбавлення волі підвищують ризик його ухилення від правосуддя.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків. Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 тривалий час проживав разом із потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 за однією адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим підтримував із ними постійні побутові відносини, знає їх місце проживання, спосіб життя та має можливість безперешкодного контакту з ними. При цьому саме показання потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 є ключовими доказами сторони обвинувачення, оскільки вони безпосередньо вказують на обставини конфлікту, механізм нанесення ножового удару та поведінку підозрюваного до і після вчинення злочину. Так, відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 16.03.2026 встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поводився агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, після чого дістав ніж та наніс потерпілому удар у живіт. Свідок також вказала, що між ОСОБА_5 та потерпілим періодично виникали конфлікти саме через агресивну поведінку підозрюваного у стані сп`яніння. Окрім цього, потерпілий ОСОБА_7 під час допиту прямо вказав на ОСОБА_5 як на особу, яка умисно завдала йому ножового поранення. З огляду на характер взаємовідносин між підозрюваним, потерпілим та свідком, а також наявність у підозрюваного агресивної поведінки, підтвердженої матеріалами кримінального провадження, існує обґрунтований ризик того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може здійснювати психологічний тиск на потерпілого та свідка, схиляти їх до зміни показань або відмови від участі у кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Наявність вказаного ризику підтверджується даними про особу підозрюваного та обставинами вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за умисні злочини, зокрема за ч. 2 ст. 263 КК України; за ч. 1, ч. 3 ст. 185 КК України; за ч. 2 ст. 289 КК України. При цьому після відбуття покарання належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисний насильницький злочин із застосуванням холодної зброї. Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння є запальним та агресивним, через що між ним та потерпілим систематично виникали конфлікти. Крім того, згідно з протоколом огляду місця події від 16.03.2026; висновком експерта № КСЕ-19/108-26/5613-ХЗ від 23.03.2026; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного, встановлено, що ОСОБА_5 використав для нанесення удару мисливський ніж колюче-ріжучої дії, який зберігався у безпосередньому доступі між диваном та столом. При цьому удар був нанесений у життєво важливу ділянку тіла - черевну порожнину, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя потерпілого. Таким чином, враховуючи агресивний характер поведінки підозрюваного, схильність до насильницького способу вирішення конфліктів, попередні судимості та обставини вчинення даного злочину, існують достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики обґрунтовуються тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення за скоєння якого передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років. ОСОБА_5 розуміючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), суворість та невідворотність послідуючого покарання, не має постійного джерела доходів та стійких соціальних зв`язків. Крім того, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Зазначені обставини свідчать також про соціальну небезпеку ОСОБА_5 для громадян, про необхідність його ізоляції задля захисту суспільства від його ймовірних подальших злочинних посягань, припинення злочинної діяльності, а так само припинення можливості сховатися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень. Це є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою. Усі вказані обставини можуть спонукати підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 неможливо, так як він не зможе виконувати обов`язки покладені на особу при обранні особистого зобов`язання, домашнього арешту. Особисту поруку неможливо

застосувати у зв`язку з відсутністю осіб, які б звернулися з відповідним клопотанням, і яких слідство вважає такими, що заслуговують на довіру, і які б могли поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Тому, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, відповідає нормам національного та міжнародного законодавства.

18 березня 2026 року, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Запоріжжя до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 травня 2026 року включно.

07 травня 2026 року, Запорізькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 3 місяців, тобто до 16 червня 2026 року. На даний час завершити досудове розслідування до закінчення дії ухвали про тримання під вартою, а саме до 14 травня 2026 року не виявляється можливим, оскільки по кримінальному провадженню необхідно виконати наступне:

- доручити експертам Запорізького НДЕКЦ МВС України проведення судової біологічної експертизи за експертною спеціальність «Молекулярно- генетичні дослідження» Запорізького НДЕКЦ МВС України по біологічному матеріалу, відібраному при проведеному судово-медичному дослідженні зразків крові потерпілого ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_5 з метою їх розмежування на речових доказах у кримінальному провадженні;

- доручити експертам ДСУ ЗОБ СМЕ проведення додаткової судової медичної експертизи по механізму утворення тілесних ушкоджень підозрюваного ОСОБА_5 за обставин та умов зазначених останнім під час допиту в якості підозрюваного та проведення слідчого експерименту;

- доручити експертам Запорізького НДЕКЦ МВС України проведення судової біологічної експертизи за експертною спеціальність «Молекулярно- генетичні дослідження» Запорізького НДЕКЦ МВС України по біологічному матеріалу, відібраному при проведеному судово-медичному дослідженні вилученого під час проведення огляду місця події від 16.03.2026 за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8 Березня, буд. 27, кім. 21;

- доручити експертам Запорізького НДЕКЦ МВС України проведення судової біологічної експертизи за експертною спеціальність «Молекулярно- генетичні дослідження» Запорізького НДЕКЦ МВС України по біологічному матеріалу, відібраному при проведеному судово-медичному дослідженні одягу ОСОБА_7 вилученого під час проведення огляду від 20.03.2026 на території КНП «МЛЕ ШМД»;

- доручити експертам Запорізького НДЕКЦ МВС України проведення судової біологічної експертизи за експертною спеціальність «Молекулярно- генетичні дослідження» Запорізького НДЕКЦ МВС України по біологічному матеріалу, відібраному при проведеному судово-медичному дослідженні одягу ОСОБА_5 вилученого під час особистого обшуку останнього при затриманні у порядку ст. 208 КПК України від 16.03.2026 за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8 Березня, 31;

- отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судової біологічної експертизи за експертною спеціальність «Молекулярно-генетичні дослідження» Запорізького НДЕКЦ МВС України по зразку букального епітелію підозрюваного ОСОБА_5 , вилученому під час обшуку особи при затриманні у порядку ст. 208 КПК України від 16.03.2026 за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8 Березня, буд. 31;

- отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судової біологічної експертизи за експертною спеціальність «Молекулярно-генетичні дослідження» Запорізького НДЕКЦ МВС України по чохлу з-під ножа, вилученому під час проведення огляду місця події від 16.03.2026 за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8 Березня, буд. 27, кім. 21;

- отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судової медико-криміналістичної експертизи по вилученим ножу та футболці ОСОБА_7 ;

- отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок додаткової судово-медичної експертизи по матеріалам допиту та слідчого експерименту, проведених за участю потерпілого ОСОБА_7 ;

- отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок додаткової судово-медичної експертизи по матеріалам допиту та слідчого експерименту, проведених за участю свідка ОСОБА_8 ;

- отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок додаткової судово-медичної експертизи по матеріалам допиту та слідчого експерименту, проведених за участю підозрюваного ОСОБА_5 ;

- з урахуванням додатково зібраних доказів, повідомити підозрюваному про зміну раніше повідомленої підозри.

- виконати вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваним ОСОБА_5 , його захисником та потерпілим ОСОБА_7 ;

- скласти, вручити та направити до суду обвинувальний акт для розгляду його по суті.

На підставі викладеного, слідчий просить - задовольнити клопотання та продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 червня 2026 року включно.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання на підставі доводів, викладених у останньому.

Захисник заперечувала проти клопотання, вказала на погіршення стану здоров`я підзахисного в умовах слідчого ізолятора, просила застосувати домашній арешт.

Підозрюваний заперечував проти клопотання прокурора, вказав на погіршення стану здоров`я, неможливість перебувати в умовах слідчого ізолятора, необхідність лікування. Просив застосувати домашній арешт.

Слідчий та прокурор заперечували щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При дослідженні доданих до клопотання матеріалів слідчим суддею досліджені: витяг з ЄРДР, матеріали досудового розслідування, протоколи допиту свідків, слідчого експерименту, огляду місця події, протокол затримання, інші докази, долучені до клопотання.

Повноваження слідчого та прокурора підтверджені доданими до клопотання документами.

При вирішенні клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу ("Мюррей проти Сполученого Королівства" ("Murrey v. the United Kingdom"). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати "обґрунтованим", залежить від усіх обставин справи ("Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" ("Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Сторона обвинувачення наголошує, що наразі в кримінальному провадженні наявні обставини, які перешкоджають спрямуванню обвинувального акта до суду до закінчення строку дії вказаного запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_5 , а тому встановлена необхідність у вчиненні ряду процесуальних дій для об`єктивного, повного завершення досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні для неухильного виконання вимог ст. 2 КПК України, необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій. Виконання зазначених дій необхідне для забезпечення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. ч. 3-5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні № 0000386 від 16.03.2026 обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення достатніми.

Постановою від 07 травня 2026 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000386 від 16.03.2026 до 16 червня 2026 року включно.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

При оцінці наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Статтею 177 ч. 1 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В даному випадку слідчому судді були представлені докази, які свідчать про обґрунтованість висунутої ОСОБА_5 підозри.

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, наявність кримінального провадження відносно останнього за фактом самовільного залишення військової частини № НОМЕР_2 від 08.07.2023, а тому суддя вважає, що існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Також слідчий суддя вважає доведеними наявність ризиків переховування від слідства та суду, а рівно і впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Такі ризики у своїй сукупності є достатньо вагомими для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Інші альтернативні запобіжні заходи, на думку суду, не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На переконання слідчого судді, усе вищевикладене у своїй сукупності є достатньою підставою вважати, що на момент розгляду клопотання існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тож, враховуючи наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, є підстави для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 червня 2026 року включно.

Належних доказів щодо неможливості перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я на час розгляду клопотання стороною захисту не надано.

Крім того, вирішуючи питання про можливість встановлення розміру застави, суд враховує положення ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до яких суд може не визначити розмір застави у кримінальних провадженнях, у тому числі, щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області по кримінальному провадженню № 0000386 від 16.03.2026 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 червня 2026 року включно.

Визначити строк дії ухвали - до 16 червня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду складено та підписане 11 травня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1