ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1281/26
провадження № 1-кс/753/572/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури сфери оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002677 від 14.07.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2026 року прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, просив накласти арешт на:

-предмети ззовні схожі на вогнепальну зброю, а саме автомат Калашникова 12 з серійним номером НОМЕР_1 , кришка та магазин без набоїв;

-?предмети ззовні схожі на вогнепальну зброю, а саме пістолет ТТ з маркуванням НОМЕР_2 та магазини у кількості 3 шт.;

-предмети ззовні схожі на магазини у кількості 2 шт.;

-предмети ззовні схожі на патрони калібру 7,62х25 у кількості 22 шт.;

-предмети ззовні схожі на патрони калібру 7,62х54 у кількості 137 шт.;

-папери зеленого кольору, схожі на банкноти номіналом 100 доларів США у кількості 40 купюр, загальною сумою 4000,00 доларів США;

-автомобіль марки Volkswagen Touran з номерним знаком НОМЕР_3 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від ?автомобіля марки Volkswagen Touran з номерним знаком НОМЕР_3 ;

- предмет ззовні схожий на гвинтівку СВД з серійним номером НОМЕР_4 та магазин;

-?предмет ззовні схожий на вогнепальну зброю, а саме АК12 з серійним номером НОМЕР_5 ;

-мобільний телефон марки Iphone 15 Pro, IMEI: НОМЕР_6 , належний ОСОБА_4 ;

-мобільний телефон марки Iphone 7, IMEI: НОМЕР_7 , належний ОСОБА_4 ;

-мобільний телефон чорного кольору марки Max Com MM136, IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 , належний ОСОБА_4 ;

-мобільний телефон голубого кольору марки VIVO, належний ОСОБА_4 ;

-?5 флеш-носіїв, 1 сім-карта з 2 тримачами;

-посвідчення офіцера ОСОБА_4 ;

-планшет марки Lenovo Tab P11 (2nd Gen), модель TB350FU;

-ноутбук Acer Aspire A715-76G series з зарядним пристроєм;

-?предмет схожий на автомат в неповному зборі, з прикладом;

-грошові кошти в сумі 164 000,00 грн.;

-22 165,00 доларів США;

-350,00 євро;

-предмет зовні схожий на міну 120 мм, заборонивши відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до скасування арешту у встановленому законом порядку та залишивши у розпорядженні органу досудового розслідування.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0002677 від 14.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець ЗСУ ОСОБА_4 , усвідомлюючи те, що вогнепальна зброя та боєприпаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із бойовими припасами, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-12 від 17.06.1992, а також в порушення вимог п. п. 9, 11, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, та п. 8.1, 8.9, 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також бойових припасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, які забороняють носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу вогнепальної зброї та бойових припасів, вчинив незаконне поводження із вогнепальною зброєю та бойовими припасами за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 у невстановлений в ході досудового розслідування час, дату та місці, маючи протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання вогнепальної зброї та бойових припасів, з метою їх подальшого зберігання та збуту, не маючи встановленого Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затверджених наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року та Положенням про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, дозволу на придбання, носіння та зберігання боєприпасів, отримав у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, одну гвинтівку «Мосіна» НОМЕР_23, калібру 7,62х54 мм, яка відноситься до бойової нарізної вогнепальної зброї та 5 автоматів, які належать до бойової нарізної вогнепальної зброї, а саме автомати моделі «АК-74», за номерами: « НОМЕР_10 », «НОМЕР_19», «НОМЕР_20», «НОМЕР_21» та моделі «АКС-74» за номером « НОМЕР_11 , «НОМЕР_22», які в подальшому помістив у салон автомобіля «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_12 де почав їх зберігати без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, ОСОБА_4 , 09 серпня 2025 року близько 21 год 45 хв, за допомогою автомобіля «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_12 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання та подальший незаконний збут здійснив перевезення вогнепальної зброї на парковку АЗС «ОККО» за адресою: автошлях «Київ-Харків», 46-кілометр, с. Іванків Київської області де умисно збув за кошти в сумі 257000 гривень легендованій особі зі зміненими анкетними даними « ОСОБА_5 » одну гвинтівку «Мосіна» НОМЕР_23, калібру 7,62х54 мм, яка відноситься до бойової нарізної вогнепальної зброї та 5 автоматів, які належать до бойової нарізної вогнепальної зброї, а саме автомати моделі «АК-74», за номерами: «НОМЕР_10», «НОМЕР_19», «НОМЕР_20», «НОМЕР_21» та моделі «АКС-74» за номером « НОМЕР_11 , «НОМЕР_22» без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 09.08.2025 в період часу з 22 год 48 хв по 23 год 20 хв за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 203 працівниками поліції проведено огляд місця події в ході якого легендована особа зі зміненими анкетними даними « ОСОБА_5 » добровільно видала одну гвинтівку «Мосіна» № НОМЕР_23, калібру 7,62х54 мм, яка відноситься до бойової нарізної вогнепальної зброї та 5 автоматів, які належать до бойової нарізної вогнепальної зброї, а саме автомати моделі «АК-74», за номерами: «НОМЕР_10», «НОМЕР_19», «НОМЕР_20», «НОМЕР_21» та моделі «АКС-74» за номером « НОМЕР_11 , «НОМЕР_22», придбання, зберігання, носіння та збут яких ОСОБА_4 здійснив без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_4 у невстановлений в ході досудового розслідування час, дату та місці, маючи протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання вогнепальної зброї та бойових припасів, з метою їх подальшого зберігання та збуту, не маючи встановленого Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затверджених наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року та Положенням про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, дозволу на придбання, носіння та зберігання боєприпасів, отримав у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, 30 патронів калібру 5,45х39 мм, які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, 9 автоматів моделі «АК-74» калібру 5,45х39 мм, які відносяться до нарізної вогнепальної зброї за номерами: « НОМЕР_13 », « НОМЕР_14 », « НОМЕР_15 », «НОМЕР_24», «НОМЕР_25», « НОМЕР_16 », « НОМЕР_17 », «НОМЕР_26», « НОМЕР_18 » «НОМЕР_27», які в подальшому помістив у салон автомобіля «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_12 де почав їх зберігати без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, ОСОБА_4 , 30 серпня 2025 року близько 00 год 50 хв, за допомогою автомобіля «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_12 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання та подальший незаконний збут здійснив перевезення вогнепальної зброї на парковку АЗС «ОККО» за адресою: автошлях «Київ-Харків», 46-кілометр, с. Іванків Київської області де умисно збув за кошти в сумі 350 000,00 гривень легендованій особі зі зміненими анкетними даними « ОСОБА_5 » 30 патронів калібру 5,45х39 мм, які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, 9 автоматів моделі «АК-74» калібру 5,45х39 мм, які відносяться до нарізної вогнепальної зброї за номерами: « НОМЕР_13 », « НОМЕР_14 », «НОМЕР_15», «НОМЕР_24», «НОМЕР_25», «НОМЕР_16», «НОМЕР_17», «НОМЕР_26», «НОМЕР_18» «НОМЕР_27» без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 30.08.2025 в період часу з 01 год 58 хв по 02 год 49 хв за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 203 працівниками поліції проведено огляд місця події в ході якого легендована особа зі зміненими анкетними даними « ОСОБА_5 » добровільно видала 30 патронів калібру 5,45х39 мм, які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, 9 автоматів моделі «АК-74» калібру 5,45х39 мм, які відносяться до нарізної вогнепальної зброї за номерами: « НОМЕР_13 », « НОМЕР_14 », «НОМЕР_15», «НОМЕР_24», «НОМЕР_25», «НОМЕР_16», «НОМЕР_17», «НОМЕР_26», «НОМЕР_18» «НОМЕР_27», придбання, зберігання, носіння та збут яких ОСОБА_4 здійснив без передбаченого законом дозволу.

За таких обставин ОСОБА_4 , підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, носінні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, 18.02.2026 в період з 19 год 37 хв по 20 год 43 хв проведено невідкладний обшук автомобіля Volkswagen Touran з номерним знаком НОМЕР_3 , належного ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено:

- предмети ззовні схожі на вогнепальну зброю, а саме автомат Калашникова 12 з серійним номером НОМЕР_1 , кришка та магазин без набоїв;

- ?предмети ззовні схожі на вогнепальну зброю, а саме пістолет ТТ з маркуванням НОМЕР_2 та магазини у кількості 3 шт.;

- ? предмети ззовні схожі на магазини у кількості 2 шт.;

- ? предмети ззовні схожі на патрони калібру 7,62х25 у кількості 22 шт.;

- ?? предмети ззовні схожі на патрони калібру 7,62х54 у кількості 137 шт.;

- ? папери зеленого кольору, схожі на банкноти номіналом 100 доларів США у кількості 40 купюр, загальною сумою 4000 доларів США;

- ? автомобіль марки Volkswagen Touran з номерним знаком НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від ?автомобіля марки Volkswagen Touran з номерним знаком НОМЕР_3 .

18.02.2026 вказані речі та предмети визнано речовими доказами

у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, для збереження речових доказів, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що вилучено в ході проведення невідкладного обшуку автомобіля марки Volkswagen Touran з номерним знаком НОМЕР_3 , що перебуває у користуванні ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.02.2026 у справі № 753/1281/26 (провадження № 1-кс/753/549/26) клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 про проведення обшуку у кримінальному провадженні за № 0002677 від 14.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК Українизадоволено, надано дозвіл слідчій СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 на проведення обшуку транспортного засобу Volkswagen Touran з номерним знаком НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вилучення наступних речей та предметів:

- предмети ззовні схожі на вогнепальну зброю, а саме автомат Калашникова 12 з серійним номером НОМЕР_1 , кришка та магазин без набоїв;

- ?предмети ззовні схожі на вогнепальну зброю, а саме пістолет ТТ з маркуванням НОМЕР_2 та магазини у кількості 3 шт.;

- ? предмети ззовні схожі на магазини у кількості 2 шт.;

- ? предмети ззовні схожі на патрони калібру 7,62х25 у кількості 22 шт.;

- ?? предмети ззовні схожі на патрони калібру 7,62х54 у кількості 137 шт.;

- ? папери зеленого кольору, схожі на банкноти номіналом 100 доларів США у кількості 40 купюр, загальною сумою 4000 доларів США;

- ? автомобіль марки Volkswagen Touran з номерним знаком НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від ?автомобіля марки Volkswagen Touran з номерним знаком НОМЕР_3 .

18.02.2026 проведено огляд місця події за результатами проведеної НСРД у формі оперативної закупки в ході якої виявлено та вилучено:

- предмет ззовні схожий на гвинтівку СВД з серійним номером НОМЕР_4 та магазин;

- ?предмет ззовні схожий на вогнепальну зброю, а саме АК12 з серійним номером НОМЕР_5 .

18.02.2026 вказані речі та предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В подальшому ОСОБА_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України під час якого в ході особистого обшуку виявлено та вилучено:

-мобільний телефон марки Iphone 15 Pro, IMEI: НОМЕР_6 , належний ОСОБА_4 ;

-мобільний телефон марки Iphone 7, IMEI: НОМЕР_7 , належний ОСОБА_4 ;

В ході санкціонованого обшуку за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено:

-мобільний телефон чорного кольору марки Max Com MM136, IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 , належний ОСОБА_4 ;

-мобільний телефон голубого кольору марки VIVO, належний ОСОБА_4 ;

-?5 флеш-носіїв, 1 сім-карта з 2 тримачами;

-посвідчення офіцера ОСОБА_4 ;

-планшет марки Lenovo Tab P11 (2nd Gen), модель TB350FU;

-ноутбук Acer Aspire A715-76G series з зарядним пристроєм;

-?предмет схожий на автомат в неповному зборі, з прикладом.

18.02.2026 вказані речі та предмети визнано речовими доказами

у кримінальному провадженні.

В ході санкціонованого обшуку за місцем постійного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , вилучено:

- грошові кошти в сумі 164 000,00 грн.;

- 22 165,00 доларів США;

- 350,00 євро;

- предмет зовні схожий на міну 120 мм.

18.02.2026 вказані речі та предмети визнано речовими доказами

у кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора обґрунтовано тим, вказане вище майно має вважливе значення для проведення досудового розслідування та встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки містять на собі сліди кримінального правопорушення та інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У судовому засіданні 25.02.2026 прокурор підтримав клопотання частково, щодо накладення арешту на посвідчення офіцера ОСОБА_4 не наполягав, у іншій частині клопотання просив задовольнити.

У судове засідання 25.02.2026 ОСОБА_4 чи його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, заслухавши учасників справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково за наступних підстав.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Зокрема п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК, арешт може бути накладений у встановленому цим кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна., заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих у ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вказане вилучене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Окрім того, прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що тимчасово вилучене майно у ході проведення обшуку має відношення до кримінального провадження, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує, що правовою підставою арешту майна є збереження речових доказів, які можуть бути використаний як докази у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника та володільця.

Разом із цим слідчий суддя зазначає, що оцінка доказів, наданих слідчому судді, під час вирішення клопотання про арешт майна здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для доведення чи недоведення винуватості особи, що здійснюється судом під час судового розгляду у кримінальному провадженні і закінчується ухваленням вироку, а лише для визначення вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, щоб виправдати застосування такого заходу забезпечення і подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

Щодо питання доцільності, розумності та пропорційності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідків арешту майна для його власника та володільця, належить зазначити, що такі критерії є суб`єктивними оціночними поняттями.

Належить зазначити, що КПК України не вимагає для накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям речових доказів, наявності обґрунтованої підозри, тобто таке майно дозволяється вилучати та арештовувати незалежно від статусу його власника та місця відшукання, оскільки в іншому випадку не буде досягнута мета застосування такого заходу, а саме запобігання можливості протиправного відчуження, знищення, приховання цього майна.

Проте, слідчий суддя вважає, що необхідність арешту посвідчення офіцера ОСОБА_4 органом досудового розслідування не доведено.

Відтак, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити частково, оскільки без накладення арешту на вказане майно, орган досудового розслідування буде позбавлений можливості досягти мети у встановленні істини у цьому кримінальному провадженні. Матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою збереження речового доказу, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на майно, зважаючи на те, що вилучені речі відповідають ознакам речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне з метою забезпечення збереження речових доказів, клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на вилучені речі, які визнані речовими доказами.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167-168, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури сфери оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002677 від 14.07.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на:

-предмети ззовні схожі на вогнепальну зброю, а саме автомат Калашникова 12 з серійним номером НОМЕР_1 , кришка та магазин без набоїв;

-?предмети ззовні схожі на вогнепальну зброю, а саме пістолет ТТ з маркуванням НОМЕР_2 та магазини у кількості 3 шт.;

-предмети ззовні схожі на магазини у кількості 2 шт.;

-предмети ззовні схожі на патрони калібру 7,62х25 у кількості 22 шт.;

-предмети ззовні схожі на патрони калібру 7,62х54 у кількості 137 шт.;

-папери зеленого кольору, схожі на банкноти номіналом 100 доларів США у кількості 40 купюр, загальною сумою 4000,00 доларів США;

-автомобіль марки Volkswagen Touran з номерним знаком НОМЕР_3 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від ?автомобіля марки Volkswagen Touran з номерним знаком НОМЕР_3 ;

-предмет ззовні схожий на гвинтівку СВД з серійним номером НОМЕР_4 та магазин;

-?предмет ззовні схожий на вогнепальну зброю, а саме АК12 з серійним номером НОМЕР_5 ;

-мобільний телефон марки Iphone 15 Pro, IMEI: НОМЕР_6 , належний ОСОБА_4 ;

-мобільний телефон марки Iphone 7, IMEI: НОМЕР_7 , належний ОСОБА_4 ;

-мобільний телефон чорного кольору марки Max Com MM136, IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 , належний ОСОБА_4 ;

-мобільний телефон голубого кольору марки VIVO, належний ОСОБА_4 ;

-?5 флеш-носіїв, 1 сім-карта з 2 тримачами;

-планшет марки Lenovo Tab P11 (2nd Gen), модель TB350FU;

-ноутбук Acer Aspire A715-76G series з зарядним пристроєм;

-?предмет схожий на автомат в неповному зборі, з прикладом;

-грошові кошти в сумі 164 000,00 грн.;

-22 165,00 доларів США;

-350,00 євро;

-предмет зовні схожий на міну 120 мм, заборонивши відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до скасування арешту у встановленому законом порядку та залишивши у розпорядженні органу досудового розслідування.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: