Справа № 296/6077/26
УХВАЛА

Іменем України

про продовження застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

22 травня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ЖРУП №1 ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_7 погоджене керівником Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Короченки, Чуднівського району, Житомирської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, утриманців не має раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.4 ст. 153 Кримінального кодексу України у кримінальному провадженні №0000221 від 24.03.2026,-

ВСТАНОВИВ:

21.05.2026 до слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира надійшло клопотання старшого слідчого СВ ЖРУП №1 ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_7 погоджене керівником Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.4 ст. 153 КК України у кримінальному провадженні №0000221 від 24.03.2026.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що СУ ГУНП в Житомирській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000221 від 24.03.2026 за ч.3 ст.152, ч.4 ст. 153 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у першій половині березня 2024 року, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у приміщенні домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов?язаних із проникненням в тіло його малолітньої падчерки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел. ОСОБА_5 в той же день та час, зайшов до кімнати малолітньої ОСОБА_9 з якою він перебував у сімейних відносинах, діючи умисно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, достовірно знаючи про малолітній вік потерпілої. нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість. користуючись безпорадним станом ОСОБА_9 , яка через малолітній вік, відсутність специфічного життєвого досвіду (зокрема і в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку не могла чинити активний опір, зняв із малолітньої ОСОБА_9 нижню білизну, таким чином оголив статеві органи малолітньої.

Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_5 почав торкатися статевих органів малолітньої ОСОБА_9 своєю рукою, чим вчинив щодо падчерки насильницькі дії сексуального характеру не пов?язані із проникненням в тіло малолітньої.

Крім того, в квітні 2024 року у ОСОБА_5 , який перебувавав за місцем проживання, а саме за адресою АДРЕСА_2 , разом із неповнолітньою падчеркою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел спрямований на зґвалтування останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , в цей же день, час та місці, зайшов до кімнати малолітньої ОСОБА_9 , з якою він перебував у сімейних відносинах, діючи умисно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, достовірно знаючи про неповнолітній вік потерпілої, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом ОСОБА_9 , яка через неповнолітній вік , відсутність специфічного життєвого досвіду (зокрема, і в інтимних питаннях ), рівня інтелектуального розвитку не могла чинити активний опір, зняв із неповнолітньої ОСОБА_9 одяг, таким чином оголив статеві органи неповнолітньої, у подальшому зняв з себе одяг, чим оголосив свій статевий орган, та з метою подолання опору, утримував неповнолітню ОСОБА_9 за руки, одночасно притискаючи до ліжка та вчинив дії сексуального характеру, пов?язані з вагінальним проникненням у тіло потерпілої з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої, таким чином зґвалтував її.

26.03.2026 у відповідності до ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 152 ч. 4 ст. 153 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину підтверджується зібраними у ході розслідування доказами, що додані до клопотання.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою.

Прокурор під час судового розгляду клопотання повністю підтримав та просив задовільнити з мотиві та підстав, що в ньому вказані. Прокурор стверджує, що більш м`який запобіжний захід не здатен запобігти ризикам, що не зменшилися та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 , заперечували проти задоволення клопотання та просили слідчого суддю пом`якшити запобіжний захід до домашнього арешту або визначити заставу.

Підозрюваний пояснив, що потерпіла його оббрехала через образу на нього, всі покази він буде надавати лише під час розгляду кримінального провадження в суді. Зазначив, що переписку вона могла сама добавити в його телефон, з комп6ютера, а відео в його телефоні порнографічного змісту з дітьми - могло потрапити в його телефон через віруси. Вважає, що підозра щодо нього не обгрунтована, а ризиків нема бо він був під домашнім арештом та не втік, давно не спілкується з потерпілою та її матір`ю та не має таких намірів.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання, та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов наступного.

За правилами ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

15.04.2026 ухвалою Житомирського апеляційного суду м. Житомира №295/5421/26 ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 25.05.2026.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так ч.1 ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду встановлено, СУ ГУНП в Житомирській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, №0000221 від 24.03.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152 ч. 4 ст. 153 КК України.

26.03.2026 у відповідності до ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 152 ч. 4 ст. 153 КК України.

15.04.2026 ухвалою Житомирського апеляційного суду м. Житомира №295/5421/26 ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 25.05.2026.

Підставою застосування запобіжного заходу стала обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та встановлених Житомирським апеляційним судом наявність ризиків передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Слідчий суддя вважає, що підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152 ч. 4 ст. 153 КК України, і наразі є обґрунтованою «поза розумним сумнівом» та підтверджується:

-рапортом інспектора сектору ЮП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 від 21.03.2026 року;

-матеріалами ЄО №948 від 23.02.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25.03.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.03.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.03.2026;

-протоколом обшуку від 26.03.2026 в приміщенні буд. АДРЕСА_1 ;

-висновком судово-медичної експертизи №401 від 26.03.2026;

-протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 25.03.2026;

-висновком спеціаліста психолога ОСОБА_14 , який наданий після допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 25.03.2026;

-протоколом допиту законного представника ОСОБА_15 від 25.03.2026;

-протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_16 від 25.03.2026;

-висновком спеціаліста психолога ОСОБА_14 , який наданий після допиту неповнолітньої свідка ОСОБА_16 від 25.03.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 06.04.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 06.04.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 06.04.2026;

-повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 26.03.2026;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 26.03.2026;

-стенограмою до допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду предметів від 28.04.2026;

-протоколом огляду предметів від 28.04.2026;

Щодо ризиків.

Під час застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 Житомирським апеляційним судом встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме:

-можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, на переконання слідчого судді, продовжує існувати, попри те, що з моменту застосування запобіжного заходу минуло близько двох місяців.

При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою ( на що також посилався захисник під час розгляду даного клопотання) , проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини неодноразово вказував, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні декількох злочинів пов`язаних з сексуальним насиллям передбачених КК України, одне з яких, а саме за ч. 3 ст. 152 КК України відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів та в разі визнання ОСОБА_5 винним йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років позбавлення волі.

Усвідомлюючи яке покарання він може понести, ОСОБА_5 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнути відповідальності.

Ризик передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України на думку слідчого судді також продовжує існувати, оскільки підозрюваний може вчинити спроби тиску на потерпілу чи свідків (йому відомі їх анкетні дані оскільки вони тривалий час жили однією сім`єю та місце їх можливого проживання) з метою зміни їх показів або відмови від них, щоб уникнути кримінальної відповідальності. За чинним КПК України покази свідків та потерпілої сприймаються судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження в суді.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати, оскільки характер інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень свідчить про ймовірність вчинення ним інших кримінальних правопорушень, з огляду на те, що останній підозрюється у вчиненні протягом нетривалого проміжку часу умисного тяжкого та особливо тяжкого злочинів відносно малолітньої особи.

Також слідчий суддя врахував, що підозрюваний є молодим, працездатним чоловіком 36 років, без вад здоров`я, чи наявності тяжких хвороб, що не дозволяють утримуватися в умовах СІЗО, не одружений, утриманців не має, працює медбратом де позитивно характеризується, та має місце реєстрації за місцем проживання його батьків (проживає окремо від батьків - сам про що повдомив під час розгляду клопотання), раніше не судимий.

На переконання слідчого судді, відсутність у підозрюваного наразі власної сім`ї чи утриманців, та обгрунтованість підозри "поза розумним сумнівом" у вчиненні двох злочинів тяжкого та особливо тяжкого, вчинених проти статевої свободи потерпілої, яка виховувалася ним "як донька" в певний період часу- свідчать, що підозрюваний принймні на даний час, не має міцних соціальних зв`язків. Наявність лише місця реєстрації (проживає він сам з його слів за іншою адресою ніж місце реєстрації) та роботи де він отримує близько 10 тисяч гривень не є тими стримуючими факторами, що здатні запобігти ризикам, які встановлені судом апеляційної інстанції та які, як встановив слідчий суддя продовжують існувати і надалі.

Отже, принаймні станом на 22.05.2026 продовжують існувати ризики передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. І вважає перш за все, найбільш актуальними та такими, що мають високий ступінь ймовірності залишається ризики переховування від органів досудового розслідування та суду та вплив на потерпілу дитину та свідків .

При цьому ризики достатньо належно обґрунтувати, а не констатувати чи довести фактично.

Все це в своїй сукупності дозволяє слідчому судді прийти до висновку, що прокурором доведено слідчому судді, що наразі продовження утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (з урахуванням його особи та обгрунтованості підозри у вчиненні 2 злочинів-тяжкого та особливо тяжкого ) саме під вартою є виправданим та жоден з більш м`яких запобіжних заходів наразі не здатен запобігти ризикам (перш за все переховування та впливу на потерпілу дитину ) що продовжують існувати, а тому клопотання слідчого слід задовільнити.

Задоволення клопотання слідчого виключає можливість задоволення клопотання сторони захисту про пом`якшення запобіжного заходу, оскільки навіть цілодобовий домашній арешт не здатен запобігти тим ризикам, що існують наразі.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Підозрюваний утримується під вартою з 15.04.2026 року тобто менш ніж 2 місяці.

22.05.2026 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира (справа №296/6076/26) було продовжено строк досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000221 від 24.03.2026 до 26.07.2026 отже підозрюваний може утримуватися під вартою ще 60 днів, тобто до 20 липня 2026 року .

Щодо альтернативного запобіжного заходу.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, слідчий суддя, суд згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

ОСОБА_5 підозрюють у зґвалтуванні неповнолітньої особи та сексуальному насильстві, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не визначити розмір застави, оскільки сексуальне насильство є різновидом насильства в цілому.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 184, 193-194, 196-197, 199, 205, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити застосовувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 липня 2026 року ( включно), без визначення розміру застави.

Клопотання сторони захисту про пом`якшення запобіжного заходу до домашнього арешту або визначення застави - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1