Справа № 991/2348/26
Провадження № 1-кп/991/33/26
У Х В А Л А

01 травня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000244 від 05.09.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України,

ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України,

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України,

ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Означене кримінальне провадження перебуває на розгляді Вищого антикорупційного суду.

01.05.2026 у судовому засіданні захисники обвинуваченого ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_13 та ОСОБА_12 заявили спільне клопотання про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000244 від 05.09.2022.

1. Обґрунтування клопотання

У своєму клопотанні захисники зазначили, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000244 від 05.09.2022 не відповідає вимогам КПК України, тому підлягає поверненню прокурору.

В обґрунтування своєї позиції зазначили, що сторона обвинувачення не відобразила в обвинувальному акті чітко та зрозуміло усі відомості про кримінальне правопорушення інкриміноване, зокрема ОСОБА_4 , що свідчить про невизначеність пред`явленого обвинувачення.

Неконкретність обвинувачення не створює повного та вичерпного уявлення відносно окремих елементів інкримінованих ОСОБА_14 складів кримінальних правопорушень, що перешкоджає його ефективній реалізації права на захист.

На переконання захисників обвинувальний акт:

1) не містить визначення статусу службової особи ОСОБА_5 , який за змістом обвинувального акта є безпосереднім виконавцем злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Тобто не зазначено коло службових повноважень ОСОБА_5 та не визначено, за якими ознаками ч. 3 ст. 18 чи примітки 1 до ст. 364 КК України він має статус службової особи.

Неповний виклад таких відомостей залишає невизначеним правовий статус ОСОБА_5 , що виключає його кваліфікацію як спеціального суб`єкта;

2) не містить визначення повноважень, якими нібито зловживав виконавець кримінальних правопорушень.

В обвинувальному акті не розкрита суть протиправних дій ОСОБА_5 : не зазначено, якими саме повноваженнями він зловживав та які норми порушив. Відсутність цих відомостей робить кваліфікацію дій усіх співучасників за ч. 5 ст. 191 КК України саме у формі зловживання службовою особою своїм службовим становищем необґрунтованою;

3) містить суперечливий виклад фактичних обставин стосовно ролі ОСОБА_4 .

За змістом обвинувального акта ОСОБА_4 інкримінується організація вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Проте обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин, які б підтверджували його причетність як організатора.

Обвинувальний акт, зокрема, містить лише загальну згадку про перемовини ОСОБА_4 з постачальниками, які здійснювали або планували здійснювати поставку продукції до АТ «Укрзалізниця», без зазначення часу, місця та кола учасників.

Відсутність деталізації цих обставин свідчить про необґрунтованість висунутого ОСОБА_4 обвинувачення та його невідповідність вимогам КПК України;

4) відсутнє визначення суми грошових коштів, якою нібито заволодів ОСОБА_4 .

Обвинувальний акт не містить конкретної та визначеної суми грошових коштів, якою начебто заволодів ОСОБА_4 , що позбавляє сторону захисту можливості скористатися принципом рівності сторін в провадженні, оскільки незрозумілим залишається що саме захист має доводити чи спростовувати.

Захисники переконані, що обвинувальний акт не містить інформації про конкретні дії, які, на думку слідства, вчинив ОСОБА_4 , та які конкретні наслідки настали в результаті таких дій ОСОБА_4 ;

5) обвинувальний акт містить посилання на докази сторони обвинувачення.

В частині обвинувального акта, зокрема, де визначаються ринкова вартість матеріалів, які поставлялися до АТ «Укрзалізниця», наявні посилання на висновки експертів, що є порушенням статей 22, 291 КПК України;

6) під час вручення обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування порушено право обвинуваченого на захист.

Під час вчинення означеної дії прокурор проігнорував клопотання обвинуваченого та не забезпечив обвинуваченому присутність захисника. Своїми діями прокурор порушив вимоги статей 20, 49, 52, 293 КПК України, що свідчить про незаконність цієї процесуальної дії.

На переконання захисників, наведене у сукупності свідчить про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України. Тому його необхідно повернути прокурору на доопрацювання.

2. Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_11 підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити. Також, зазначив про порушення презумпції невинуватості в обвинувальному акті в частині зазначення тверджень про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення. На переконання захисника за наявних сумнівів такий обвинувальний акт неможливо призначити до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_12 підтримав заявлене клопотання. Зазначив, що обвинувальний акт містить формулювання «в невстановленому місці», «невстановлені особи», що зумовлює перешкоди у визначенні від чого саме захищатися.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію своїх захисників, просив повернути обвинувальний акт прокурору на доопрацювання. Зазначив, що з обвинувального акта не зрозуміло, що саме йому інкримінується, оскільки формулювання про зустрічі з невстановленими особами, отримання невстановленої кількості грошей від невстановлених осіб нівелює можливості захисту від конкретних дій.

Повідомив, що цей обвинувальний акт є не зрозумілим для нього, оскільки невідомо що саме він зробив. Цим порушується право на захист.

Також обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що:

- ОСОБА_5 не є посадовцем категорії А або нижчої категорії, а є виконавчим робітником філії державного підприємства, який не відповідає категорії суб`єкта, передбаченого ч. 5 ст. 216 КПК України. Тому НАБУ не могло займатися цим кримінальним провадженням;

- реєстр матеріалів кримінального провадження № 0000244 не має жодної постанови прокурора або будь-якого іншого документу щодо розслідування відносно певних осіб, які займають державні посади. В реєстрі відсутні дані про накази або розпорядження саме про виділення цього провадження і розслідування відносно ОСОБА_5 ;

- згідно з ч. 5 ст. 216 КПК України підслідність кримінального провадження за НАБУ визначається у разі завдання збитків в розмірі 5 000 і більше мінімумів доходів громадян для працездатних осіб. В обвинувальному акті зазначено 3 епізоди, які формують загальну суму збитків, яка перевищує 5 000 відповідно до ст. 216 КПК України. ОСОБА_7 інкримінується 1 епізод, яким завдано збитків у розмірі, який не підслідний НАБУ;

- у реєстрі матеріалів кримінального провадження не зазначено, що початково справа почалася із заключення спеціаліста, а не з експертизи, яка надійшла у вересня 2025 року, тому реєстр некоректний.

Захисник ОСОБА_9 зазначив, що у цьому кримінальному провадженні відсутні збитки, оскільки ринковою ціною є ціна, досягнута на закупівлях. Проте сторона обвинувачення визначила ринкову ціну шляхом проведення експертизи у приватного експерта, що ставить під сумнів її об`єктивність.

Інші обвинувачені та захисники підтримали заявлене клопотання.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що виклад фактичних обставин і формулювання обвинувачення належить до дискреційних повноважень прокурора, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення відсутні.

Вважав, що в обвинувальному акті зазначено в достатньому обсязі про наділення ОСОБА_5 , зокрема організаційно-розпорядчими функціями і його статус службової особи; кримінальне провадження підслідне НАБУ не за суб`єктом, а за такими ознаками як розмір збитків та вчинення злочину службовою особою державного підприємства.

На переконання прокурора, інші доводи сторони захисту становлять обставини, які підлягають дослідженню під час судового розгляду.

3. Мотиви та висновки суду

Вимоги до обвинувального акта визначені у ст. 291 КПК України. За змістом цієї статті обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором.

Згідно з ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив (ч. 3 ст. 291 КПК України).

До обвинувального акта додається:

- реєстр матеріалів досудового розслідування;

- цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

- розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування;

- розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

- довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. (ч. 4 ст. 291 КПК України).

Статтею 314 КПК України передбачено право суду повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Тобто законодавець надає суду право, а не встановлює обов`язок повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України (постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 520/8135/15-к).

3.1. Про відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України

Дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання захисників про повернення обвинувального акта з огляду на таке.

Підставою для повернення обвинувального акта має бути невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджатимуть повноцінному судовому розгляду.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000244 від 05.09.2022 містить всі відомості, визначені ч. 2 ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення з посиланням на статті Кримінального кодексу України. Тому суд не вбачає можливих перешкод його судового розгляду.

Обвинувальний акт підписаний детективом НАБУ та прокурором САП, який затвердив означений обвинувальний акт. Тобто вимоги ч. 3 ст. 291 КПК України виконані.

Крім того, до обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та їх захисників про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Також наявна розписка підозрюваного ОСОБА_4 із його зауваженнями та розписка, на якій зазначено, що захисник ОСОБА_4 не з`явився для вручення обвинувального акта на заздалегідь відому дату, тому копію обвинувального акта з реєстром матеріалів кримінального провадження направлено захиснику на його електронну пошту.

За таких обставин суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000244 від 05.09.2022 відповідає всім формальним вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

3.2. Про доводи захисників

Доводи клопотання захисників фактично зводяться до того, що:

- обвинувальний акт не містить відомостей щодо складу злочинів, які інкримінуються обвинуваченим;

- в обвинувальному акті наявні неточності, оскільки використовуються формулювання на кшталт «невстановлені особи», «у невстановленому місці» тощо;

- відсутнє визначення суми грошових коштів, якою нібито заволодів ОСОБА_4 ;

- в обвинувальному акті наявні посилання на докази сторони обвинувачення;

- під час вручення ОСОБА_4 обвинувального акту порушено його право захист.

З приводу цих доводів суд зазначає таке.

КПК України не містить вимог щодо зазначення таких відомостей в обвинувальному акті, як склад інкримінованих обвинуваченим злочинів. Наявність або відсутність складу злочину в діях обвинувачених встановлюються виключно судом і лише за наслідками судового розгляду кримінального провадження.

Неточності у формулюванні обвинувачення не перешкоджають судовому розгляду обвинувального акта, оскільки саме під час судового розгляду суд може встановити фактичні обставини кримінального правопорушення шляхом дослідження доказів.

У цьому кримінальному провадженні важливим є розмір шкоди, завданою, згідно з обвинувальним актом, діями обвинувачених. Обвинувальний акт містить визначення такої шкоди завданої АТ «Укрзалізниця», зокрема й діями ОСОБА_4 .

Посилання в обвинувальному акті на висновок експерта як джерело визначення ринкової вартості товару не є істотним порушенням, зокрема з огляду на те, що не зазначено будь-яких реквізитів висновку експертами, відомості про нього тощо. Окрім цього, важливим є те, чи є такий висновок експерта допустимим та належним доказом, що вирішує суд за результатами судового розгляду кримінального провадження.

Посилання захисників на порушення під час вручення обвинувального акту не спростовують факту відповідності такого акту вимогам ст. 291 КПК України, тому не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору. Натомість наявність або відсутність порушення під час вручення обвинувального акта встановлюється судом під час судового розгляду кримінального провадження.

3.3. Про доводи обвинуваченого ОСОБА_4 .

Стосовно доводів обвинуваченого ОСОБА_4 про непідслідність кримінального провадження НАБУ, відсутність у реєстрі матеріалів кримінального провадження висновку спеціаліста, з якого почалося кримінальне провадження, та порушення прокурором презумпції невинуватості суд вважає за необхідне зазначити таке.

По суті наведені доводи не є підставою для повернення обвинувального акта, оскільки вони не свідчать про його не відповідність вимогам статті 291 КПК України.

Хоча питання підслідності та підсудності кримінального провадження є предметом окремого судового розгляду, суд вважає, що в даному випадку на необхідно дати відповідь на це питання.

Згідно зі ст. 33-1 КПК України та приміткою до ст. 45 КК України підсудність Вищого антикорупційного суду визначається наявністю ознак корупційного правопорушення (зокрема ст. 191 КК у формі зловживання службовим становищем) та відповідністю критеріям, визначеним у ч. 5 ст. 216 КПК України.

На момент початку розслідування (06.09.2022) п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України відносив до підслідності НАБУ злочини за ст. 191 КК України, вчинені службовими особами суб`єктів господарювання з часткою державної власності понад 50%, за умови, що розмір шкоди перевищує 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно зі змісту обвинувального акта виконавцем злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, є ОСОБА_5 , який працював в АТ «Укрзалізниця». В свою чергу, АТ «Укрзалізниця» є юридичною особою приватного права, 100% акцій якого закріплюються в державній власності.

За першим епізодом обвинуваченим інкримінується завдання майнової шкоди АТ «Укрзалізниця» в загальному розмірі 10 010 026,50 грн, при цьому перший епізод закінчений у 2023 році.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2023 році складав 2 684 грн.

Отже, розмір шкоди по першому епізоду більше ніж у дві тисячі разів перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений станом на 2023 рік.

З огляду на розмір завданої шкоди та вчинення злочину службовою особою юридичної особи приватного права, 100 відсотків акцій якої закріплюються в державній власності, кримінальне провадження № 0000244 підслідне НАБУ та підсудне Вищому антикорупційному суду.

Стосовно непідслідності НАБУ дій, вчинених ОСОБА_7 , суд зазначає, що за змістом обвинувального акта інкриміноване обвинуваченим кримінальне правопорушення, вчинене у співучасті, становить єдиний за змістом і наслідками акт злочинної діяльності.

Розгляд дій кожного співучасника у відриві від загального контексту порушує принцип всебічності та повноти дослідження обставин справи, оскільки роль кожного виконавця може бути об`єктивно оцінена лише через дослідження цілісної події злочину.

На етапі підготовчого судового засідання не передбачено можливості суду досліджувати матеріали кримінального провадження, тому суд наразі позбавлений можливості перевірити чи дійсно реєстр матеріалів кримінального провадження не містить певних документів. Однак це не є порушенням вимог ст. 291 КПК України і не свідчить про неможливість призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Зазначення в обвинувальному акті формулювань та тверджень про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення не порушує презумпцію невинуватості, оскільки в обвинувальному акті детектив/прокурор зазначає лише відомості, які на його думку є встановленими органом досудового розслідування, а не доведеним під час судового розгляду.

4. Висновки суду

Отже, за результатами розгляду клопотання захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суд установив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000696 від 25.07.2022 відповідає вимогам КПК України. Підстави для повернення обвинувального акту прокурору відсутні.

За таких обставин, керуючись статтями 291, 314, 369, 372, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000244 від 05.09.2022.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_15