Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/267/26 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.186 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000793 заапеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 27 січня 2026 року, яким

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Жовті Води Дніпропетровської області, українець, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, одружений, працюючий слюсарем в ТОВ «Кривбасбудпром», мешканець АДРЕСА_1 , не судимий;

засуджений за ч.2 ст.186 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 04 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахується з моменту його фактичного затримання, тобто з 04 липня 2024 року.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 02 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, а також періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_9 судові витрати по справі в сумі 858 гривень 05 копійок за проведення експертизи.

Скасовано арешт автомобіля марки «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 та знаходився у володінні та користуванні ОСОБА_12 та на який згідно ухвали слідчого судді Олександрійськогоміськ районного суду Кіровоградської області від 01.07.2021 року, накладено арешт та встановлено заборону на користування та розпорядження.

Скасовано арешт п ричіпа КРД 050122 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , синього кольору, який належить ОСОБА_13 та знаходився у володінні та користуванні ОСОБА_12 та на який згідно ухвали слідчого судді Олександрійськогоміськ районного суду Кіровоградської області від 01.07.2021 року, накладено арешт та встановлено заборону на користування та розпорядження.

Скасовано арешт мотоблоку марки «ZUBR» модель JR-Q78/8Q78E, який належав ОСОБА_14 та на який згідно ухвали слідчого судді Олександрійськогоміськ районного суду Кіровоградської області від 01.07.2021 року, накладено арешт та встановлено заборону на користування та розпорядження.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_9 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб,за такних обставин.

28.06.2021 року близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_15 знаходились в м. Жовті Води Дніпропетровської області та вирішили поїхати в с. Олександро-Мар`ївка Олександрійського району Кіровоградської області, де проживає мати їх знайомого ОСОБА_16 , який заборгував ОСОБА_15 грошові кошти у сумі 5000 гривень та зобов`язався їх віддати, однак ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Маючи на меті повернення коштів, які заборгував ОСОБА_16 28.06.2021 року о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_15 під`їхали на автомобілі марки «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , бежевого кольору, під керуванням ОСОБА_12 , прибули до домоволодіння ОСОБА_14 , яка є матір`ю покійного ОСОБА_16 та мешкає в будинку АДРЕСА_2 .

Покликавши ОСОБА_14 з двору, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_15 почали вимагати від останньої віддати борг у виді грошових коштів у сумі 5000 гривень, які нібито винен її син ОСОБА_16 , на що ОСОБА_14 категорично відповіла відмовою, пояснюючи, що нічого не знає про такий борг.

В ході розмови ОСОБА_9 та ОСОБА_15 побачили біля двору ОСОБА_14 мотоблок марки «ZUBR» модель JR-Q78/8Q78E та у них виник умисел, направлений на відкрите викрадення вищезазначеного мотоблоку.

Реалізовуючи свій умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи корисливий мотив ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , в присутності потерпілої ОСОБА_14 , повторно, відкрито заволоділи мотоблоком марки «ZUBR» модель JR-Q78/8Q78E, погрузивши його на причіп автомобіля марки «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , бежевого кольору, під керуванням ОСОБА_17 та з місця скоєння кримінального правопорушення зникли на зазначеному автомобілі, при цьому залишивши поза увагою неодноразові прохання потерпілої не позбавляти її можливості користуватися майном, яке належить їй на праві власності.

Діями ОСОБА_9 та ОСОБА_15 потерпілій ОСОБА_14 спричинено матеріальну шкоду у сумі 5244 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 просить змінити через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на особу « ОСОБА_15 » Вважати правильним твердження про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України вчиненого за попередньою змовою «з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження».

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до п. 2 ч. З ст. 374 КПК та положень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочинів, форми вини і його мотивів.

Водночас суд позбавлений права вирішувати питання про винуватість особи, щодо якої матеріали кримінального провадження виділенні в окреме провадження або зупинені судом.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в мотивувальній частині вироку вказав, що зазначене правопорушення він учинив за попередньою змовою групою осіб, а саме з ОСОБА_15 .

Разом з тим, матеріали кримінального провадження щодо останнього виділено в окреме провадження, у зв`язку з його розшуком.

Такий висновок у вироку щодо ОСОБА_15 про його співучасть у вчиненні кримінального правопорушення з ОСОБА_9 є констатацією їх винуватості у цьому кримінальному правопорушенні.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч .2 ст.186 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст.186 КК України, у колегії суддів сумнівів не викликає. Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст.186 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України та положень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочинів, форми вини і його мотивів.

Водночас суд позбавлений права вирішувати питання про винуватість особи, щодо якої матеріали кримінального провадження виділенні в окреме провадження або зупинені судом.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, розглядаючи обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, в мотивувальній частині вироку вказав, що зазначене правопорушення він учинив за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_15 ..

Разом з тим матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_15 виділено в окреме провадження, у зв`язку з його розшуком.

Такий висновок у вироку щодо ОСОБА_15 про його співучасть у вчиненні кримінального правопорушення з ОСОБА_9 є констатацією їх винуватості у цьому кримінальному правопорушенні.

Тобто, висновок суду у мотивувальній частині вироку щодо ОСОБА_15 про його співучасть у вчиненні кримінального правопорушення з ОСОБА_9 є констатацією його винуватості у цьому кримінальному правопорушенні.

Зазначена преюдиція щодо винуватості ОСОБА_18 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України не лише входить у колізію нормами КПК щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст.7 КПК України, загальним засадам кримінального провадження, зокрема верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, на що вказано у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 173/123/17.

Згідно з п.3 ч.1 ст.409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи те, що апеляційній доводи заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, колегія суддів важчає, що вирок суду необхідно змінити в частині формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним виключити з мотивувальної частини вироку посилання на особу « ОСОБА_15 », а дії ОСОБА_9 слід вважати кваліфікованими за частиноюч. 2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження.

В той же час, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_9 та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винуватого, який одружений, працюючий слюсарем в ТОВ «Кривбасбудпром»,позитивно характеризуються за місцем роботи, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Також судом першої інстанції враховано відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст.186 КК України, зі звільненням від покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_9 більш м`якого покарання або зменшення іспитового строку.

З огляду на викладене, апеляційну скаргузаступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 необхідно задовольнити, змінивши вирок районного суду в частині формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 414, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 27 січня 2026 року щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України, змінити в частині формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на особу « ОСОБА_15 ».

Вважати правильним твердження про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за попередньою змовою «з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження».

В іншій части вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 27 січня 2026 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4