Справа № 201/9642/23
Провадження № 1-кп/0203/278/2026
У Х В А Л А

12.05.2026 року колегія суддів Центрального районного суду міста Дніпра

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000838 від 26.05.2023 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпро, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.4, 12 ч.2 ст. 115, КК України,

встановила:

В провадженні Центрального районного суду міста Дніпра знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.

В судовому засіданні прокурор звернувся із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зник ризик, зазначений у п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який існував на час обрання міри запобіжного заходу, а саме обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушенні, передбаченого п.п. 4, 12, ч. 2 ст.115 КК України, може переховуватися від суду. Окрім того, обвинувачений є неодруженим, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, що може свідчити про можливість залишення обвинуваченим місця мешкання.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, звернувся із клопотанням про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який, що не пов`язаний із триманням під вартою. Послався на те, що клопотання прокурора є ідентичними, до нього не додано будь-яких доказів на підтвердження заявлених ризиків. Зазначив, що за практикою ЄСПЛ тяжкість покарання не може бути єдиним ризиком для тривалого тримання особи під вартою. Прокурор не довів, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_8 також підтримав доводи сторони захисту.

Заслухавши думку учасників судового засідання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 обрано обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який в подальшому був продовжений, останній раз ухвалою Центрального районного суду м. Дніпра від 18 березня 2026 року до 16 травня 2026 року з можливістю внесення застави у розмірі 650 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 1 968 200 гривень.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , суд приймає до уваги тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, судове дослідження доказів по справі не закінчене, свідки не допитані, а отже перебуваючи на волі обвинувачений, передбачаючи можливе покарання, може переховуватися від суду із метою уникнення відповідальності, тому вважає, що є ризик можливого переховування останнього від суду, запобігання якого можливе лише шляхом тримання обвинуваченого під вартою.

Твердження сторони захисту про те, що прокурором не доведено ризики та неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, спростовується наявним в матеріалах провадження клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , яке відповідає вимогам п.6 ч.1 ст.183, ч.3 ст.199 КПК України, так як у ньому зазначені виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

При цьому, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану обвинуваченого та його особистості, а також встановленого ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, що застава в 650 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка визначена ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 02 грудня 2025 року, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевказаним ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, ч.ч.4,5 ст.182, 331 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити в повному обсязі.

Продовжити ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10 липня 2026 року, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 650 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 1 968 200 гривень, із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України: прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками, у разі невиконання яких судом буде вирішено питання про звернення застави у дохід держави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення, можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2