Єдиний унікальний номер 126/2074/22
Номер провадження 1-кс/142/2/26
У Х В А Л А

іменем України

11 березня 2026 року с-ще Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Піщанка заяву ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 в розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СДВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 винесену 17.07.2025 року, -

ВСТАНОВИВ :

21 листопада 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду на підставі ухвали від 13 листопада 2025 про задоволення подання в.о. голови Чечельницького районного суду ОСОБА_4 надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 в розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СДВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 винесену 17.07.2025 року.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 27 листопада 2025 року вказану заяву про самовідвід судді передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Піщанського районного суду від 27 листопада 2025 року заяву ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 в розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СДВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 винесену 17.07.2025 року призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 12 годину 45 хвилин 08 грудня 2025 року в приміщенні Піщанського районного суду Вінницької області.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 слідує, що відвід заявлено всьому складу Бершадського районного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та окремо судді Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 за прикриття кримінальних злочинів відносно ПСП "Війтівське". Іншого обгрунтування дана заява не містить.

Згідно із частиною 3 ст. 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Суддя Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, проте 03 березня 2026 року від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи про її відвід у її відсутності, в якій також вказала, що не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_3 про її відвід, оскільки ОСОБА_3 не довіряє їй, як судді розглядати його справи, заявляє їй відводи на яких наполягає, не з`являється на призначені судові засідання, що не дає можливості належно розглядати його справи та ставить під сумнів прийняті нею рішення, зважаючи, що ОСОБА_3 не довіряє їй як судді розглядати його справи та задля недопущення посилення його недовіри до всієї судової системи, просить задовольнити його заву про її відвід.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні 11 березня 2026 року подану заяву про відвід судді підтримав та просив про її задоволення. Вказував, що слідчим суддею Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 чотири рази розглядались його скарги на постанови слідчих про закриття кримінального провадження щодо незаконного захоплення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 автозаправної станції належної ПСП "Війтівське" та тричі його скарги були задоволені а постанови слідчих скасовані, проте в останнє слідчим суддею ОСОБА_4 в задоволені його скарги було відмовлено. Тому він їй недовіряє також у даній справі, щодо незаконного захоплення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вуликів належних ПСП "Війтівське", оскільки ці провадження стосуються одних тих самих осіб. Також вказував, що чоловік судді є працівником Чечельницького відділу поліції та має дружні стосунки із слідчими Бершадського ВП, що на його думку свідчить про упередженість судді.

Інші особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання для розгляду заяви про відвід судді не з`явилися, що не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 в розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СДВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 суд, приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 статті 75 КПК України - слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 КПК України, за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Частина 5 ст.80 КПК України вказує, що відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Судом встановлено, що підстави для подання ОСОБА_3 заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 зводяться до незгоди із прийнятим суддею рішенням у одній із справ заявника.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до статтею 321 КПК України визначено, що головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, зокрема, забезпечує, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків. Головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

Стосовно доводів заявника, щодо побоювання за результат розгляду справи слідчим суддею ОСОБА_4 , суд наголошує заявнику, що належним способом захисту своїх прав, передбаченим для учасників справи у випадку незгоди із процесуальним рішенням судді, є оскарження судових рішень у визначеному законодавством порядку.

Так, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 01 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, як неодноразово зазначав Верховний Суд, сама по собі незгода сторони з процесуальними рішеннями судді у справі, що розглядається, або в іншій справі, за відсутності інших фактів упередженості, не може бути підставою для відводу. До такого висновку, зокрема, прийшов Верховний Суд в своїй ухвалі від 12 серпня 2024 року у справі № 464/7111/14-к.

Суд зазначає, що у висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Крім того, суд звертає увагу на те, що заявником не наведено фактів прояву суддею Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність при розгляді скарги.

Крім того, суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Білуга проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 № 2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Якщо для судді не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, такий суддя зобов`язаний заявити самовідвід від участі в розгляді справи в такому випадку.

Відповідно до ст. 5, ст. 6 Кодексу суддівської етики незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду. Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення по справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко та Мартиненко проти України», «Веттштайн проти Швейцарії»), неупередженість судді при розгляді справи презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді, тобто простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази.

Виходячи з вищенаведеного, для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Отже, відвід має бути вмотивований, тобто містити відповідні аргументи та докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Таким чином, заявлений ОСОБА_3 відвід слідчому судді Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 в розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СДВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 не підтверджений жодними доказами, які б свідчили про наявність підстав, що передбачені зазначеними вище нормами кримінального процесуального закону та обґрунтованих доводів про упередженість судді та його заінтересованості у результатах даної справи, в зв`язку з чим приходжу до переконання про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 в розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СДВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 винесену 17.07.2025 року, відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Згідно ч. 5 ст. 532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Суддя :