КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №552/1790/26
Провадження № 1-кс/552/394/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026

16.03.2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_5 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 25.02.2026 про закриття кримінального провадження № 000015 від 24.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , звернувся до Київського районного суду м. Полтави зі скаргою на постанову дізнавача СД ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 25.02.2026 про закриття кримінального провадження № 000015 від 24.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Скаргу обґрунтовує тим, що у СД ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 000015 від 24.01.2026 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України.

За обставинами викладеними ОСОБА_3 , він є внутрішньо переміщеною особою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживають члени родини: дружина ОСОБА_6 та неповнолітні діти: ОСОБА_7 , 2016 року народження, ОСОБА_8 , 2019 року народження. За адресою: АДРЕСА_2 , проживає громадянка ОСОБА_9 . Останній час громадянка ОСОБА_9 систематично створювала конфліктні ситуації, часто зловживає алкогольними напоями, будучи нетверезою постійно порушує громадський порядок, її груба поведінка завжди супроводжувалася нецензурними словами у присутності малолітніх дітей.

За зверненням ОСОБА_3 досудове розслідування належним чином не проводилось, неодноразово подані клопотання дізнавачем ОСОБА_5 залишались без розгляду.

06.03.2026 року ОСОБА_3 отримав постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Дану постанову скаржник вважає незаконною, прийнятою без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, висновки дізнавача не відповідають фактичним обставинам справи, не враховано, що ОСОБА_3 відповідно до висновку спричинені тілесні ушкодження у вигляді: саден шкіри ділянки лівого передпліччя, від кратної дії травмуючого фактору, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. Вказані тілесні ушкодження громадянка ОСОБА_9 наносила йому умисно, перебуваючи в нетверезому стані, плюючи в обличчя, та при цьому пошкодила металеву сушку. Ввважає, що її дії слід кваліфікувати як хуліганство.

Дізнавачем не було узято до уваги пояснення ОСОБА_3 , дізнавач діяв не об`єктивно, упереджено та прийняв до уваги тільки пояснення ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , які не були очевидцями вказаної події. Дізнавачем не проведено огляд цифрового носія від 03.11.2025 року, не опитано свідка ОСОБА_12 .

У зв`язку із наведеним, ОСОБА_3 просить слідчого суддю скасувати постанову дізнавача від 25.02.2026 року про закриття кримінального провадження № 000015 від 24.01.2026 року, за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України та направити матеріали до відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області для продовження досудового розслідування.

ОСОБА_3 в судовому засіданні просив скаргу задовольнити, підтримавши доводи представника.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала скаргу, просила її задовольнити.

Дізнавач ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, надав письмові заперечення. Пояснив суду, що органом дізнання проаналізовано всі отримані докази в рамках кримінального провадження, та було прийнято рішення про закриття кримінального провадження, так як під час досудового розслідування органом дізнання не отримано жодних доказів, що свідчили б про факт наявності умислу на населення ОСОБА_9 телесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 . У ході досудового розслідування було встановлено, що тілесні ушкодження були нанесені ОСОБА_3 в результаті самооборони ОСОБА_9 від протиправних дій самого ОСОБА_3 . Головуючим суддею Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_13 ухвалено вирок від 16.12.2026 року за ч. 2 ст. 125 КК України, який на теперішній час оскаржений до Полтавського апеляційного суду.

Дослідивши доводи сторін та матеріали кримінального провадження слідча суддя дійшла висновку, що скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Главою 26 КПК України, визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Так, частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким саме (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За сенсом ч. 5 ст. 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор, дізнавач та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Відповідно до постанови від 25.02.2026, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000015 від 24.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Проаналізувавши вказану постанову, слідча суддя дійшла наступних висновків.

Дізнавачем в постанові зроблено висновок про відсутність доказів, що свідчать про умисел нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 .

Разом з тим, дізнавачем в постанові не мотивововано, на підстві яких доказів ним зроблено такий висновок, а тільки перелічено, які слідчі дії ним було проведено. Не викладено обставини події, що відбувалась 03.11.2025 року за адресою: м. Полтава, вул. Медична, будинок 1, під час конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 які були дізнавачем встановлені.

Відповідно до висновку експерта № 94 від 24.01.2026 року, п. 1-5) згідно представленої медичної документації на ім`я ОСОБА_3 , у якого мали місце тілесні ушкодження у вигляді: саден шкіри ділянки лівого передпліччя, які утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути пальці рук стиснуті в кулак чи будь який інший предмет з подібною характеристикою, вірогідніше за все, від декілька кратної дії травмуючого фактору, в напрямку, спереду-назад, зліва-направо і з незначною силою та можливо в строк і за обставин на які посилається ОСОБА_3 та зазначені в представленій медичній документації і які кваліфікуються, як ЛЕГКІ тілесні ушкодження. П. 6) дані тілесні ушкодження знаходяться в анатомічній ділянці досяжній для самоспричинення. П.7) Утворення вказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 при падінні виключаються.

Дізнавач в постанові про закриття посилається на п. 6) висновку експерта, що «дані тілесні ушкодження знаходяться в анатомічній ділянці досяжній для самоспричинення». Разом з тим не аналізує і не спростовує п. 1-5), що містить відповідь про можливість спричинення легких тілесних ушкоджень в строк і за обставин на які посилається ОСОБА_3 .

Фактично дізнавачем не спростовано в постанові про закриття кримінального провадження обставини про які вказував в заяві ОСОБА_3 .

Мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається у викладенні тих обставин, які є підставами для закриття розслідування з наведенням доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Таким чином, дізнавачем не було вчинено необхідних процесуальних дій для забезпечення ефективності досудового розслідування, не проведено повного та всебічно дослідження всіх обставин кримінального провадження, які мають важливе значення для встановлення істини у справі, з метою з`ясування та перевірки достовірності доводів ОСОБА_3 щодо скоєння відносно нього кримінального правопорушення чи спростування його доводів, тому досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведено неповно та односторонньо, а постанова про закриття кримінального провадження за вищевказаних обставин є необґрунтованою та передчасною.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що після розгляду скарги, слідчим суддею можуть бути прийняті ухвали про, зокрема: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

Виходячи з наведеного постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Згідно із ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 3, 9, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД ВП № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 25.02.2026 про закриття кримінального провадження № 000015 від 24.01.2026 року з попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 000015 від 24.01.2026 року повернути до СД ВП № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області для подальшого проведення досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1