Справа № 297/128/26
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/53/26 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.01.2026.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, на строк до 17.03.2026 включно, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про яке 02.01.2026 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: прибувати до прокурора, слідчого, слідчого судді чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання; без дозволу суду не виїжджати за межі Закарпатської області; утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо є такі).

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні СВ Берегівського РВП ГУ НП у Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000008 від 02.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збуту, незаконно придбав дві ручні гранати RG-4 з маркуванням S514/94 tno, один засіб дратівливої дії «Терен-6», а також 440 (чотириста сорок) патронів калібру 7,62 мм, які у подальшому незаконно переніс та зберігав під естакадою, розташованою на території автовокзалу м. Берегове за адресою: вул. Мужайська, 52, з метою їх подальшого незаконного збуту.

14.01.2026 близько 16 год 30 хв ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік раніше вказаної естакади, розташованої на території автовокзалу м. Берегове за адресою: вул. Мужайська, 52, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збуту

-2-

вибухових речовин, бойових припасів та особистого збагачення, за грошові кошти у сумі 10000 грн, незаконно збув ОСОБА_8 , який був залучений працівниками правоохоронних органів до проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, дві ручні гранати RG-4 з маркуванням S514/94 tno, один засіб дратівливої дії «Терен-6», а також 440 (чотириста сорок) патронів калібру 7,62 мм, які у встановленому законом порядку ОСОБА_8 передав працівникам поліції.

Продовжуючи свою протиправну діяльність ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, діючи умисно, з метою незаконного збуту вогнепальної зброї, незаконно придбав автоматичну вогнепальну зброю - автомат АК-12 з маркуванням на рамці « НОМЕР_1 » калібру 5,45?39 мм, укомплектований одним магазином без патронів, який переніс на відкриту ділянку місцевості з координатами 48,19345 пн. ш., 22,63004 сх. д., поблизу вул. Пляжної в м. Берегове Закарпатської області, де незаконно зберігав вказану вогнепальну зброю з метою її подальшого незаконного збуту.

16.01.2026 близько 08 год 15 хв ОСОБА_7 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості з координатами 48,19345 пн. ш., 22,63004 сх. д., поблизу вул. Пляжної в м. Берегове Закарпатської області, діючи умисно, з метою незаконного збуту вогнепальної зброї та особистого збагачення, за грошові кошти в сумі 5000 грн, незаконно збув ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_2 , який був залучений працівниками правоохоронних органів до проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, автоматичну вогнепальну зброю - автомат АК-12 з маркуванням на рамці « НОМЕР_1 » калібру 5,45?39 мм, укомплектований одним магазином без патронів, який у встановленому законом порядку ОСОБА_8 передав працівникам поліції, після чого ОСОБА_7 був викритий та затриманий працівниками поліції спільно з працівниками СБУ з грошовими коштами, отриманими внаслідок незаконного збуту.

16.01.2026 ОСОБА_7 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 , знаходячись на волі та передбачаючи можливість призначення йому реальної міри покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому, слідчий вважав неможливим застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки такі будуть недостатніми для запобігання вказаним ризикам. Просив застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб із визначенням розміру застави, не менше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для

-3-

висновку про обґрунтованість підозри. Також слідчий суддя зазначив про доведеність органом досудового розслідування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з чим, взявши до уваги те, що підозрюваний має постійне місце проживання і відповідно до ст. 89 КК України вважається не судимим, слідчий суддя дійшов висновку про те, що для запобігання вставноленому ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного буде достатнім застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 16.01.2026 скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят діб із визначенням розміру застави не менше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов`язків передбачених п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. Посилаючись на доводи, які викладені у клопотанні слідчого, прокурор повторно вказує на те, що передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики є наявними, а тому з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 та дані про особу підозрюваного (непрацюючий, відповідно до ст. 89 КК України не судимий), більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання вказаним ризикам.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та захисника. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки. Також приймаються до уваги заяви прокурора та захисника про можливість розгляду апеляційної скарги без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.01.2026 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Берегівського РВП ГУ НП у Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000008 від 02.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

16.01.2026 ОСОБА_7 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

16.01.2026 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк до 17.03.2026.

-4-

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

-5-

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП у Закарпатській області підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Колегія суддів уважає, що з урахуванням обставин кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_7 , який вважається раніше не судимим відповідно до ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклав на ОСОБА_7 і певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до прокурора, слідчого, слідчого судді чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання; без дозволу суду не виїжджати за межі Закарпатської області; утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо є такі).

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризиків із числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених ризиків лише у такий спосіб.

-6-

Сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, немає.

У контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Також колегія суддів враховує і те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 24.02.2026 направлено до Берегівського районного суду Закарпатської області для розгляду по суті.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що прокурором не наведено таких обставин та не надано таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді, і будь- яких клопотань із цього приводу не заявлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

-7-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.01.2026 щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді