КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/2367/26 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2409/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 лютого 2026 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, українця, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 209 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000342, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.10.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 днів, тобто до 02.04.2026 року, в межах строку досудового розслідування.

Покладено на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожним викликом;

- знаходитись за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово (за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі території України.

Строк дії ухвали визначено до 02.04.2026 року включно.

В період введення воєнного стану на території України, дозволено підозрюваному ОСОБА_6 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги», відлучатися з місця проживання з метою перебування в укритті.

Виконання ухвали доручено органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покладено на Київську обласну прокуратуру.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 лютого 2026 року про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту скасувати.

Апелянт вважає, що застосований щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів до 02.04.2026 року має бути скасований, адже, строк досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням вже сплив 04.02.2026 року, що випливає з повідомлення про завершення досудового розслідування, врученого йому слідчим.?

Також зазначає, що він неухильно дотримувався усіх зобов`язань, покладених на нього іншою ухвалою слідчого судді від 12.11.2025 року, якою в якості запобіжного заходу було обрано нічний домашній арешт.

Жодних фактів, переховування від слідства і суду, тиску на свідків чи інших ризиків, про які йдеться в ст.177 КПК України, не мало місця.

Апелянт стверджує, що оскаржувана ухвала не лише утруднює його законну діяльність, а й створює певні ризики для здоров`я його 86-річної матері, яка проживає з ним і потребує догляду, що включає відвідування магазину, аптеки, лікарні й таке інше.

Крім цього, підозрюваний зазначає, що за його заявою ДБР було зобов`язано внести до ЄРДР відомості та провести досудове розслідування за викладеними у заяві обставинами.

Апелянт переконаний, що за його справою мали місце провокація підкупу та інші кримінальні правопорушення, і хоче це довести. Однак домашній арешт унеможливлює пересування містом та утруднює реалізацію цього права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчими слідчого управління ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000342 від 10.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 209 КК України.

11.11.2025 ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

11.11.2025 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 12.11.2025 року щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання у період з 22:00 години до 06:00 години наступного дня.

29.01.2026 ОСОБА_6 вручене письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 209 КК України.

30.01.2026 старший слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , за погодження з прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000342, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.10.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання слідчий мотивував тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 являється представником ОСОБА_10 та займається вивченням та підготовкою процесуальних документів по її особистих справах, які стосуються майнового спору з її колишнім чоловіком, які розглядаються у Баришівському районному суді Київської області.

На початку жовтня 2025 року, більш точного часу не встановлено, перебуваючи у невстановленому місці, ОСОБА_6 зустрівся із ОСОБА_9 , де в ході розмови останній розповів що є представником ОСОБА_10 та допомагає останній у вирішенні спорів із її колишнім чоловіком, готує відповідні позовні заяви та клопотання до судових та правоохоронних органів.

У подальшому, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 про наявність зв`язків у різних державних установах та органах місцевого самоврядування, у зв`язку із чим за неправомірну вигоду, сума якої буде озвучена пізніше, він допоможе вирішити всі питання на користь ОСОБА_10 .

Після чого, 08.10.2025 ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що у нього є знайомий із числа Народних депутатів України, і він за неправомірну вигоду у сумі 2 000 доларів США може здійснити вплив на нього з метою підписання останнім Депутатського звернення до Київської обласної прокуратури із долученням додатку у вигляді заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Також останній додав, що лише в разі супроводження заяви ОСОБА_10 до Київської обласної прокуратури депутатським зверненням можливе отримання необхідного результату та проведення розгляду заяви - здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні належним чином та у встановлені строки.

Крім того, ОСОБА_6 наголосив, що інакше, тобто - в разі відмови в наданні неправомірної вигоди, жодних результатів за поданими скаргою і заявою не буде. ОСОБА_9 розуміючи, що у разі відмови від протиправних вимог ОСОБА_6 для ОСОБА_10 можуть настати негативні наслідки у вигляді того що інакше її звернення до правоохоронних органів не будуть розглянуті належним чином, тому останній погодився.

Після чого ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 11.11.2025 приблизно об 11:10 год. в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_9 про надання авансового платежу у розмірі 1000 доларів США неправомірної вигоди шляхом перерахування коштів на банківські платіжні картки банку AT «Універсал Банк» НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Так, в той же день, приблизно об 11:30 год. ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні банку ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» відділенні № 92 за адресою: Київська обл., с. Крюковщина, вул. Єдності, 2, здійснив перерахування коштів двома платежами на банківські платіжні картки банку AT «Універсал Банк»: НОМЕР_1 (клієнта ОСОБА_11 ) у сумі 20 000 грн. та НОМЕР_2 (клієнт ОСОБА_6 ) у сумі 21 800 грн., платіж здійснено на загальну суму 41 800 грн., що еквівалентно 1 000 доларів США.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 отримав неправомірну вигоду у розмірі 1 000 доларів США від ОСОБА_9 за обіцянку здійснити вплив на діючого Народного депутата України, з метою підписання останнім Депутатського звернення до Київської обласної прокуратури із долученням додатку у вигляді заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у одержанні неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

У зв`язку з чим, 11.11.2025 ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та того ж дня, 11.11.2025 останньому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Слідчий також зазначив, що 12.11.2025 до Святошинського районного суду міста Києва було подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , в задоволенні якого слідчим суддею було відмовлено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання у період з 22:00 години до 06:00 години наступного дня.

Однак підозрюваний ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_12 вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, у ОСОБА_6 та ОСОБА_12 виник спільний злочинний умисел, спрямований на використання та розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансових операцій з таким майном.

В подальшому, ОСОБА_6 , вступивши в злочинну змову з ОСОБА_13 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинили низку фінансових операцій, спрямованих на використання коштів, одержаних внаслідок вчинення кримінального правопорушення та маскування джерела їх походження, а саме: 11.11.2025 у період часу з 11:40:12 години по 11:51:05 годину, ОСОБА_6 , знаходячись у місті Київ, точної адреси не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, здійснив з карти НОМЕР_2 , на якій знаходилась отримана 11.11.2025 від ОСОБА_9 неправомірна вигода, поповнення мобільного телефону НОМЕР_3 на суму 650,00 грн. та здійснив 2 перекази грошових коштів на рахунок ОСОБА_14 на загальну суму 2 320,00 грн., чим вчинив розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

Тим самим, 11.11.2025 ОСОБА_6 незаконно легалізував грошові кошти, одержані злочинним шляхом на загальну суму 2 970 грн. 00 коп.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, 13.11.2025 у період часу з 15:04:52 години по 18:22:43 годину, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_12 , знаходячись у місті Київ у магазині Lifecell, точної адреси якого не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з карти НОМЕР_1 , на якій знаходилась отримана 11.11.2025 від ОСОБА_9 неправомірна вигода, здійснили купівлю товару на загальну суму 11 642 грн. та 746,44 грн. за купівлю товару у магазині Ашан, точної адреси якого не встановлено, чим вчинив розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

Крім цього, того ж дня у період часу з 21:30:43 години по 23:33:51 годину, ОСОБА_6 , знаходячись у місті Київ, точної адреси не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з карти НОМЕР_2 , на якій знаходилась отримана 11.11.2025 від ОСОБА_9 неправомірна вигода, здійснив 3 перекази грошових коштів на загальну суму 8 230,00 грн., з яких: 2 530,00 грн. переказ коштів на рахунок НОМЕР_4 ; 300,00 грн. переказ власних коштів на рахунок НОМЕР_5 та 5 400,00 грн. переказ власних коштів на рахунок ОСОБА_11 , чим вчинив розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

Тим самим, 13.11.2025 ОСОБА_6 самостійно та спільно із ОСОБА_12 незаконно легалізував грошові кошти одержані злочинним шляхом на загальну суму 20618,44 грн.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, 14.11.2025 у період часу з 11:13:22 години по 16:39:21 годину, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_12 , знаходячись у місті Київ, точної адреси не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання з карти НОМЕР_1 , на якій знаходилась отримана 11.11.2025 від ОСОБА_9 неправомірна вигода, здійснили купівлю товарів у магазинах Сільпо та Roshen на загальну суму 261,36 грн., чим вчинив розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

Крім цього, того ж дня у період часу з 10:01:10 години по 14:14:43 годину, ОСОБА_6 , знаходячись у місті Київ, точної адреси не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з карти НОМЕР_2 , на якій знаходилась отримана 11.11.2025 від ОСОБА_9 неправомірна вигода, здійснив 3 перекази грошових коштів на загальну суму 7 000,00 грн., з яких: 3 000,00 грн., переказ коштів на рахунок НОМЕР_6 ; 3 000,00 грн., переказ коштів на рахунок НОМЕР_6 та 1 000,00 грн. переказ власних коштів на рахунок ОСОБА_15 . Крім цього, ОСОБА_6 здійснив купівлю товарів у магазинах Сільпо, EVA та аптеці на загальну суму 2 000,38 грн., чим вчинив розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

Тим самим, 14.11.2025 ОСОБА_6 самостійно та спільно із ОСОБА_12 незаконно легалізував грошові кошти, одержані злочинним шляхом на загальну суму 9261,74 грн.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, 15.11.2025 у період часу з 18:03:12 години по 20:33:32 годину, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_12 , знаходячись у місті Київ, точної адреси не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання з карти НОМЕР_1 , на якій знаходилась отримана 11.11.2025 від ОСОБА_9 неправомірна вигода, здійснили купівлю товарів у магазинах Аврора, Еко Маркет та KIYEV magazin, на загальну суму 583,40 грн.

Крім цього, того ж дня у період часу з 14:11:28 години по 14:14:28 годину, ОСОБА_6 , знаходячись у місті Київ, у магазині Наш Формат, точної адреси якого не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з карти НОМЕР_2 , на якій знаходилась отримана 11.11.2025 від ОСОБА_9 неправомірна вигода, здійснив купівлю товарів на загальну суму 1 406 грн.

Тим самим, 15.11.2025 ОСОБА_6 самостійно та спільно із ОСОБА_12 незаконно легалізував грошові кошти, одержані злочинним шляхом на загальну суму 1989,40 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 самостійно та спільно із ОСОБА_12 у період часу з 11.11.2025 по 15.11.2025 незаконно легалізували грошові кошти, одержані злочинним шляхом на загальну суму 34 839 грн. 58 коп.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у легалізації (відмиванні) доходів, одержаних злочинним шляхом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.

Слідчий вказав, що підозра ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях обґрунтовується зібраними доказами, а саме: рапортом про внесення відомостей до ЄРДР; матеріалами виконаного доручення працівників ДСР НП України; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду від 14.10.2025; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК України від 11.11.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України від 11.11.2025; рапортом працівників ДСР НПУ, згідно якого підозрюваний ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_12 здійснили легалізацію грошових коштів отриманих злочинним шляхом; протоколом обшуку від 12.12.2025; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.01.2026; протоколом огляду від 19.01.2026; рапортом про внесення відомостей до ЄРДР від 27.01.2026; постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань у одне кримінальне провадження від 29.01.2026; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Таким чином, на переконання слідчого, є обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 209 КК України.

У клопотанні слідчий також посилався на те, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки цей ризик обґрунтовується тим, що Святошинським районним судом міста Києва 12.11.2025 відмовлено у клопотанні слідчого щодо обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, але вказаний запобіжний захід не зміг запобігти вчиненню ОСОБА_6 нового тяжкого кримінального правопорушення та він вже на наступний день після того як його було звільнено судом з під варти, залучивши до своєї протиправної діяльності ОСОБА_12 , продовжив легалізацію коштів, отриманих ним злочинним шляхом.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування вважає, що будь-який інший запобіжний захід крім тримання під вартою не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000342, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.10.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 днів, тобто до 02.04.2026 року, в межах строку досудового розслідування.

Покладено на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожним викликом;

- знаходитись за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово (за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі території України.

Строк дії ухвали визначено до 02.04.2026 року включно.

В період введення воєнного стану на території України, дозволено підозрюваному ОСОБА_6 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги», відлучатися з місця проживання з метою перебування в укритті.

Виконання ухвали доручено органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покладено на Київську обласну прокуратуру.

Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя виходив з того, що органом обвинувачення не надано жодних вагомих доказів, які б посвідчували факти можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вплив на свідків, а також під час розгляду клопотання не доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам.

Також слідчий суддя зазначив, що у цьому кримінальному провадженні на даному етапі не вбачає за доцільне застосовувати до підозрюваного найбільш суворий запобіжний захід, оскільки ризикам кримінального провадження можна запобігти, застосувавши відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 209 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами у їх сукупності, а саме: рапортом про внесення відомостей до ЄРДР; матеріалами виконаного доручення працівників ДСР НП України; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду від 14.10.2025; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК України від 11.11.2025; рапортом працівників ДСР НПУ, згідно якого підозрюваний ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_12 здійснили легалізацію грошових коштів отриманих злочинним шляхом; протоколом обшуку від 12.12.2025; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.01.2026; протоколом огляду від 19.01.2026; рапортом про внесення відомостей до ЄРДР від 27.01.2026; постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань у одне кримінальне провадження від 29.01.2026; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, враховуючи характер та обставини інкримінованих ОСОБА_6 дій, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність слідчим у клопотанні існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Зокрема, ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється) обґрунтовується тим, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 12.11.2025 було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого щодо обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, однак вказаний запобіжний захід не зміг запобігти вчиненню ОСОБА_6 нового тяжкого кримінального правопорушення та він вже на наступний день після того, як його було звільнено судом з під варти, залучивши до своєї протиправної діяльності ОСОБА_12 , продовжив легалізацію коштів, отриманих злочинним шляхом.

Інші наведені слідчим у клопотанні ризики, на думку слідчого судді, є недоведеними, і колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на незазначення доказів таких ризиків слідчим у клопотанні та ненадання їх прокурором під час розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, зважаючи на те, що для обрання запобіжного заходу підозрюваному, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, достатнім є доведення хоча б одного із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів, зважаючи на доведеність наявності обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, погоджується з висновком слідчого судді про наявність у справі підстав для застосування запобіжного заходу.

Таким чином, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , ступінь суспільної небезпеки та їх наслідки, суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, конкретні обставини інкримінованих йому дій та дані про особу підозрюваного, врахувавши процесуальну поведінку останнього, слідчий суддя на час розгляду клопотання дійшов правильного висновку про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

З наведених підстав, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді та не убачає підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого чи застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, на переконання колегії суддів, станом на день розгляду слідчим суддею клопотання саме такий запобіжний захід був достатнім стримуючим засобом, та здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи підозрюваного про необґрунтованість повідомленої йому підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 209 КК України.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованого злочину, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Щодо доводів підозрюваного про те, що застосований щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів до 02.04.2026 року має бути скасований, адже, строк досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням вже сплив 04.02.2026 року, що випливає з повідомлення про завершення досудового розслідування, врученого йому слідчим, колегія суддів зазначає наступне.

Так, 04.02.2026 року в порядку ст. 290 КПК України сторонам кримінального провадження повідомлено про завершення досудового розслідування та здійснено відкриття матеріалів досудового розслідування для надання доступу сторонам кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, на даний час у вказаному кримінальному провадженні, необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, а саме ознайомити сторін з матеріалами кримінального провадження.

Поряд з цим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Про те, що досудове розслідування може бути закінчене тільки трьома вищевказаними формами, визначено і у ч. 2 ст. 283 КПК України.

Отже, відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3, ст. 283 КПК України, у даному кримінальному провадженні така стадія, як досудове розслідування, не закінчена, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги підозрюваного в цій частині є необґрунтованими.

Викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 доводи про те, що він неухильно дотримувався усіх зобов`язань, покладених на нього іншою ухвалою слідчого судді від 12.11.2025 року, якою в якості запобіжного заходу було обрано нічний домашній арешт, а жодних фактів переховування від слідства і суду, тиску на свідків чи інших ризиків, про які йдеться в ст.177 КПК України, не мало місця, колегією суддів до уваги не приймаються, так як з матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 12.11.2025 застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання у період з 22:00 години до 06:00 години наступного дня. Однак, підозрюваний ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_12 вчинив новий умисний злочин, у зв`язку із чим 29.01.2026 року ОСОБА_6 вручене письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 209 КК України, що стало підставою для застосування щодо підозрюваного більш тяжкого запобіжного заходу.

За таких обставин, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Посилання апелянта на те, що оскаржувана ухвала не лише утруднює його законну діяльність, а й створює певні ризики для здоров`я його 86-річної матері, яка проживає з ним і потребує догляду, що включає відвідування магазину, аптеки, лікарні й таке інше, не спростовують висновків суду про те, що ОСОБА_6 в разі застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою відмови у задоволенні клопотання слідчого чи застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження апелянта про те, що за його справою мали місце провокація підкупу та інші кримінальні правопорушення і за його заявою ДБР було зобов`язано внести до ЄРДР відомості та провести досудове розслідування за викладеними у заяві обставинами не є передбаченими КПК підставами для скасування ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги підозрюваного висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 лютого 2026 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4