23.03.2026 Справа № 756/4432/26
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/4432/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2026 слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні №0000421 від 28.02.2026,

в с т а н о в и в:

Слідчий у кримінальному провадженні - слідчий СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , МФО НОМЕР_2 ).

Обґрунтовуючи свої вимоги, слідчий зазначає, що СВ Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000421 від 28.02.2026 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Мотивуючи вимоги клопотання, слідчий зазначає, що на даний момент у органу досудового розслідування виникла необхідність в отримані дозволу на тимчасовий доступ до документів, що містять інформацію по вказаному рахунку, які перебувають у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , МФО НОМЕР_2 ), оскільки дані документи містять інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні, необхідні для швидкого, повного та неупередженого розслідування, та в сукупності з матеріалами кримінального провадження, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин в даному провадженні, а також містять відомості, за відсутністю яких неможливо встановити обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. При цьому, прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_6 , кожен окремо, подали до суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, клопотання підтримують в повному обсязі, просять задовольнити.

Представник особи, у володінні якої перебувають витребовувані речі і документи, в судове засідання не з`явився, причини неявки слідчому судді невідомі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Згідно ст. 26 цього Кодексу сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, з огляду на те, що підстав для визнання явки сторін обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 цього Кодексу тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Як вбачається із змісту ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься у речах і документах, належить інформація, що знаходиться у володінні засобу масової інформації або журналіста і надана їм за умови нерозголошення авторства або джерела інформації; відомості, які можуть становити лікарську таємницю; відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій; конфіденційна інформація, в тому числі така, що містить комерційну таємницю; відомості, які можуть становити банківську таємницю; особисте листування особи та інші записи особистого характеру; інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо; персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних; державна таємниця; таємниця фінансового моніторингу; відомості, що становлять професійну таємницю відповідно до Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки».

До охоронюваної законом таємниці, згідно Закону України від 01.06.2010 №2297-VI «Про захист персональних даних» належать персональні дані особи, що становлять собою відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована.

За приписами ст. 40 Закону України від 19.11.1992 №2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.

Частиною 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Слідчий суддя звертає увагу на тому, що відповідно до ч. 1 ст. 160 цього Кодексу слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України прокурором є особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.

Статтею 1311 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, серед іншого: погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання.

Разом з цим, відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами 4 та 5 статті 36, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 341 цього Кодексу та ч. 3 цієї статті.

В силу вимог ст. 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.02.2021 у справі №754/7061/15 (провадження № 51-4584кмо18), за змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.

Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

При цьому, витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні, а тому не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Разом з цим, матеріали клопотання не містять постанови керівника відповідного органу прокуратури, на виконання вимог статей 36, 37 КПК України, про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у даному кримінальному провадженні

В той же час, навіть долучений до клопотання слідчого витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000421 від 28.02.2026 за ч. 4 ст. 190 КК України не містить відомостей про створення групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, до складу якої входить прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, матеріали клопотання не містять доказів на підтвердження того, що прокурор, який погодив дане клопотання, уповноважений на здійснення таких процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000421.

Зважаючи на те, що клопотання погоджено неуповноваженою на те особою, тобто є таким, що внесене до суду з порушенням вимог КПК України, слідчий суддя, здійснюючи у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, способи якого обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»), приходить до висновку, що в задоволенні вимог клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 1-40, 131-132, 159-166, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1