Номер провадження: 11-сс/813/438/26
Справа № 947/1771/26 1-кс/947/802/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.01.2026, якою в межах к/п № 0000275 від 05.12.2025 стосовно:

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чорноморськ Одеського р-ну Одеської обл., громадянки України, заміжньої, із вищою освітою, працюючої керівником апарату Чорноморського міського суду Одеської обл., зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10.03.2026 включно, із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10.03.2026 включно, із визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 інкримінованого їй злочину, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та відсутності підстав для застосування підозрюваній більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не погодилася із оскаржуваною ухвалою, вважає її необґрунтованою та незаконною з таких підстав:

- пред`явлена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, повідомлення про підозру не містить викладення обставин про те, які саме дії вона вчинила з метою впливу та на що саме вона вплинула з метою досягнення позитивного результату. Так само відсутні докази того, що вона висувала вимогу про надання неправомірної вигоди та отримала таку вигоду;

- ОСОБА_7 не переховувалась від органів досудового розслідування або суду, а тяжкість покарання не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу;

- встановлення ОСОБА_7 заборони спілкування зі свідками є цілком належним та необхідним заходом забезпечення, що відповідає виконанню завдань к/п та може запобігти відповідним ризикам;

- встановивши підозрюваній обов`язок утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_10 та іншими свідками, які будуть визначені слідчим або прокурором, слідчий суддя фактично заборонив ОСОБА_7 спілкуватися із невизначеним і необмеженим колом осіб;

- підозрювана ОСОБА_7 має на утриманні дитину з інвалідністю та хворого батька, вона має постійне місце проживання, доглядає за своїм батьком, також, має ще одну малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, в розшуку не знаходилась, позитивно характеризується за місцем роботи та неодноразово нагороджена за сумлінну службу;

- підозрювана не може виконати свій обов`язок здати на зберігання свій закордонний паспорт та інші документи, що надають право на виїзд, оскільки не має таких;

- обов`язок не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає підозрювана ОСОБА_7 позбавляє її можливості здійснювати догляд за батьком похилого віку, який проживає в с. Санжійка Одеського р-ну Одеської обл.;

- визначений ОСОБА_7 розмір застави поставив її сім`ю у скрутне матеріальне становище.

За таких обставин захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на неї відповідних обов`язків.

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За наслідками апеляційного провадження, колегія суддів вважає, оскаржувана ухвала зазначеним вище вимогам кримінального процесуального закону відповідає не в повній мірі з огляду на наступне.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, ЄСПЛ повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, які надійшли до апеляційного суду для розгляду ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийнятті рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави, поєднане із вимаганням такої вигоди.

На підтвердження обґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_7 орган досудового розслідування надав: протоколи допиту свідка ОСОБА_10 ; протокол огляду та вручення грошових коштів, яким зафіксований факт огляду та вручення грошових коштів в розмірі 5200 дол. США ОСОБА_10 ; протокол огляду місця події; заява ОСОБА_11 про встановлення факту що має юридичне значення від 07.01.2026; витяг з наказу про поновлення курсанта ОСОБА_12 ; протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями; посадову інструкцію керівника апарату Чорноморського міського суду Одеської обл.

В контексті наведеного, апеляційний суд зауважує, що орган досудового розслідування потребує вчинення необхідних слідчих дій задля встановлення істотних обставин к/п, в тому числі зібрання доказової бази задля підтвердження фактів, викладених в повідомленні про підозру, допит учасників к/п, в тому числі повторний за необхідності, встановлення нових обставин тощо, в зв`язку з чим в подальшому уповноважений орган може змінити підозру. За таких обставин, та оскільки надані матеріали в сукупності підтверджують причетність ОСОБА_7 до обставин, викладених в підозрі, апеляційний суд вважає, що підозра, пред`явлена ОСОБА_7 є обґрунтованою та потребує подальшого розслідування.

При цьому, відповідно до обставин, викладених в повідомленні про підозру, у середині листопада 2025 року за рекомендацією працівників відділу ЦНАП Чорноморської міської ради ОСОБА_10 , з метою з`ясування порядку визнання факту догляду за особою на безоплатній основі, звернулась до керівника апарату Чорноморського міського суду Одеської обл. ОСОБА_7 .

Згідно досягнутої домовленості ОСОБА_10 через декілька днів в денний час зустрілася з ОСОБА_7 біля адміністративної будівлі Чорноморського міського суду Одеської обл., де повідомила ОСОБА_7 , що у неї виникла необхідність в отриманні документу, який засвідчує факт догляду її сином за матір`ю її колишнього чоловіка (тобто бабусею) на безоплатній основі.

Під час роз`яснення процедури встановлення факту, ОСОБА_13 повідомила ОСОБА_10 , що може допомогти з отриманням такого рішення суду, гарантуючи успішний результат. Також, ОСОБА_7 висунула вимогу про те, що для успішного отримання рішення суду про встановлення такого факту є необхідність надання неправомірної вигоди у розмірі 4 000 доларів США, зазначивши, що вона бере гроші одразу, щоб віддати всім, хто залучений до організації отримання такого рішення суду. В подальшому, ОСОБА_10 передала ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 5200 дол. США на виконання вище вказаної домовленості.

Отже, всупереч твердженням захисника, в повідомленні про підозру, пред`явленої ОСОБА_13 викладені істотні обставини інкримінованого діяння, в тому числі обставини про те, які саме дії вона вчинила з метою впливу, факт висування вимоги про надання неправомірної вигоди, отримання такої вигоди тощо.

За приписами ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з конфіскацією майна, який є тяжким злочином відповідно до класифікації, передбаченої ст. 12 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованим твердження слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України в цьому к/п щодо ОСОБА_13 .

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ризик переховування ОСОБА_13 від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання, та обставинами вчинення інкримінованого злочину.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що ЄСПЛ неодноразово в своїх рішеннях наголошував на тому, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним (рішення ЄСПЛ в справах «Латальє проти Франції», «Прокопенко проти України», «Хайредінов проти України», «Москаленко проти України»).

При цьому, враховуючи специфіку інкримінованого діяння, обставини, викладені в повідомленні про підозру, наявність інших учасників к/п, логічно припустити існування ризику впливу на учасників к/п, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За результатами розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вирішив застосувати ОСОБА_13 запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначив їй помірну заставу.

Разом з тим, апеляційний суд враховує посилання сторони захисту на те, що підозрювана має на утриманні дитину з інвалідністю та хворого батька, має постійне місце проживання, доглядає за своїм батьком, також, має ще одну малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, в розшуку не знаходилась, позитивно характеризується за місцем роботи та неодноразово нагороджена за сумлінну службу, що в сукупності достатньо позитивно характеризує підозрювану, та може свідчити про невисокий ступінь ризику переховування підозрюваної.

При цьому, на переконання апеляційного суду, в контексті обставин цього к/п та характеристик підозрюваної особи (в тому числі її сімейних обставин), задля запобігання ризику впливу на учасників к/п стосовно неї може бути застосований більш м`який запобіжний захід аніж тримання під вартою.

Отже, оскільки ступінь ризику переховування від органу досудового розслідування та суду апеляційним судом оцінюється як невисокий, а ризик впливу на учасників к/п може бути гарантований іншим запобіжним заходом, апеляційний суд вважає, що застосування щодо підозрюваної ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді застави із покладенням на неї відповідних обов`язків може достатньо гарантувати її належну процесуальну поведінку та запобігати існуючим ризикам в цьому к/п.

При цьому, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання є занадто м`яким з огляду на специфіку інкримінованого діяння та ймовірні активні дії підозрюваної, викладені в повідомленні про підозру, а тому не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_13 .

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину складає від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд зауважує на тому, що ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, у рішенні від 23.09.1982 у справі «Єпорронг та Льон рот проти Швеції», що має існувати пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують та метою, яку прагнуть досягти, бо не буде відповідного балансу, якщо на особу покладено надмірний тягар.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін. (рішення ЄСПЛ в справі «Істоміна проти України»).

Водночас, на переконання колегії суддів, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

При цьому, відповідно до положень ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини цього к/п, особливості інкримінованого діяння, характеристики підозрюваної особи, наявність в неї на утриманні хворого батька, який потребує постійного догляду та утримання, дитини з інвалідністю, за якою підозрювана здійснює догляд, наявність в неї малолітньої дитини, а також її матеріальний стан визначення їй застави в 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що є мінімальним розміром для тяжких злочинів, передбаченим законом, зможе гарантувати її належну поведінку та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

При цьому, в ході апеляційного розгляду було надано підтвердження сплати підозрюваною ОСОБА_13 застави в 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 66 560 грн, про що свідчить квитанція № 1.493274027.1 (код документа 8403-4385-6891-5101) від 17.01.2026.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя, покладаючи на підозрювану ОСОБА_13 відповідні обов`язки не врахував, що особа змушена доглядати за своїм хворим батьком похилого віку, який проживає в іншому населеному пункті в межах Одеської області, тобто забороняючи покидати населений пункт, в якому проживає ОСОБА_7 , її батько буде позбавлений необхідного догляду та утримання. Окрім того, підозрювана ОСОБА_7 не має документів на виїзд за кордон, внаслідок чого визначений обов`язок здати ці документи не може бути виконаний.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що встановлення обов`язку щочетверга з`являтися до ст. слідчого групи у к/п є немотивованим, адже підозрювана ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, судимостей не має, доказів її неявки за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду не надано, тобто вона вчасно реагує на виклики уповноважених органів.

За таких обставин та оскільки ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із вище визначених підстав, апеляційний суд вважає за необхідне покласти на підозрювану ОСОБА_13 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, з врахуванням обставин к/п, особи підозрюваної та її сімейних обставин, які будуть достатні для забезпечення належної процесуальної поведінки.

Водночас, апеляційний суд відхиляє доводи захисника щодо безпідставності обов`язку спілкуватися з іншими свідками, які будуть визначені слідчим або прокурором, оскільки розслідування к/п уповноваженим органом триває, к/п знаходиться на початковій стадії, а тому не виключена ймовірність встановлення інших свідків к/п в подальшому в ході перевірки слідчих версій, що обґрунтовує встановлення такого обов`язку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

З врахуванням вище наведеного, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 24, 177, 181, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.01.2026, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10.03.2026 включно, із визначенням розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_14 про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у видізастави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 66 560 грн.

Вважати заставу за підозрювану ОСОБА_7 внесеною відповідно до квитанції № 1.493274027.1 (код документа 8403-4385-6891-5101) від 17.01.2026.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_7 строком до 10.03.2026 наступні обов`язки:

- не відлучатися з Одеської області без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_10 та іншими свідками, які будуть визначені слідчим або прокурором;

- здати (за наявності) на зберігання до ГУ ДМС в Одеській обл. свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну за наявності;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваній ОСОБА_7 наслідки невиконання приписів ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4