Справа № 152/338/26
УХВАЛА

10 березня 2026 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника ВП № 2

Жмеринського РВП ГУНП

у Вінницькій області ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

у с т а н о в и в :

09 березня 2026 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною вище скаргою.

Скарга мотивована тим, що 19 лютого 2026 року заявником була подана заява до ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 383 ККУ громадянкою ОСОБА_5 .. У заяві було детально описано факт, що під час розгляду цивільної справи №152/1125/25, ОСОБА_5 вчинила завідомо неправдиве повідомлення суду, про вчинення мною серії тяжких злочинів - вчинення трьох замахів на життя і здоров`я ОСОБА_5 і її чоловіка (ст. 15 ,ст. 115 ККУ), а саме підлаштування заявником аварій ОСОБА_5 та її чоловіку, шляхом умисного пошкодження мною їх власного автомобіля ЗІЛ з метою їх загибелі. Що заявник здійснював спроби отруєння ОСОБА_5 та її чоловіка снодійними препаратами. Це підпадає під ч.2 ст 115 ККУ (умисне вбивство двох або більше осіб) через ст. 15 ККУ (замах на кримінальне правопорушення). Що заявник вчиняє вимагання (з погрозами) в ОСОБА_5 нерухомого майна (житлового будинку) із залученням третіх осіб (ст. 189 ККУ), це все підтверджується відеозаписом судового засідання. Заява була прийнята та зареєстрована в ITC «ІПНП» за № 1016 від 19 лютого 2026 року. Наголошує, що вимагання (ст. 189 КК України) в умовах воєнного стану є особливо тяжким злочином. Вказує, що доказами завідомо неправдивого повідомлення (умислу) є: ще 13 травня 2024 року ОСОБА_5 та її чоловік подавали аналогічну заяву до поліції, звинувачуючи його у крадіжці 15000 грн, отруєннях та пошкодженні автомобіля ЗІЛ з метою їхнього вбивства. Тоді поліція провела перевірку, під час якої він надав пояснення, що ці звинувачення є неправдивими, що ця заяваявляється помстою за викриття мною незаконного зберігання тестем ОСОБА_6 вогнепальної зброї (за що він був засуджений: справа № 152/198/24). Після того, як працівники поліції попередили тещу і тестя про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий донос, ОСОБА_5 зі своїм чоловіком ОСОБА_6 одразу змінили позицію та подали нову заяву, у якій просили лише профілактичну бесіду зі мною та офіційно зазначили, що «претензій до зятя не мають і судитися не бажають». Отже, повторне озвучення цих самих непідтверджених обставин у суді в грудні 2025 року під час розгляду судової справи №152/1125/25 є свідомим введенням суду в оману та вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 383 КК України, оскільки особа достеменно знала, що ці факти не підтвердилися і претензій вона не мала. Особливої уваги заслуговує той факт, що у заяві від 13 травня 2024 року заявники вказали про відсутність претензій лише щодо нібито крадіжки коштів, водночас не надали жодних доказів та фактично відмовилися від звинувачень щодо «замахів на вбивство» (аварій ЗІЛ), усвідомлюючи кримінальну відповідальність за неправдивий донос. На запит заявника, поліція надала копії цих заяв, які були подані ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до поліції 13 травня 2024 року, де поліція замалювала (ретушувала) прізвища заявників, посилаючись на конфіденційність. Проте в тексті заяв чітко вказано вимогу ОСОБА_7 вжити заходів до ОСОБА_3 , який проживає з ними, що підтверджує особу авторів. Також вказує про події від 14 червня 2024 року: одразу після відмови ОСОБА_7 від претензій до зятя у поліції, він отримав поштою цивільний позов від ОСОБА_6 (про встановлення фактів неможливості спільного проживання, замахів на життя і здоров`я та виселення з житлового будинку), де знову дублювалися ті ж самі завідомо неправдиві обвинувачення у «замахах на життя», крадіжки 15000 грн., які місяць тому були написані у заяві в поліцію. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 мстяться заявнику за викриття факту незаконного зберігання ОСОБА_6 вогнепальної зброї (за що він був засуджений). Вказані дії є частиною тривалого систематичного переслідування, з умисним використанням правоохоронної та судової систем, яке вона здійснює спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_6 . Наголошує на формі викладення їх звинувачень: у своїх усних свідченнях у суді, 19 грудня 2025 року, а також у попередній заяві до поліції (від 13.05.2024) та цивільних позовах (від 14.06.2024), гр. ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_6 вже неодноразово вказують про нібито вчинені мною тяжкі кримінальні злочини не як своє припущення, підозру чи суб`єктивну думку, а як доконані факти. Вони стверджують категорично: «зять вкрав», «зять пошкодив автомобіль», «зять вчинив замах», «зять вимагав будинок». Така форма викладу свідчить про прямий умисел на розповсюдження завідомо неправдивої інформації про вчинення мною тяжких злочинів. Також зазначає про ддміністративні правопорушення (неправдиві виклики): ОСОБА_5 неодноразово вчиняла неправдиві виклики поліції через спецлінію «102», а саме: 10 липня 2023 року - неправдиве повідомлення про вчинення мною домашнього насильства; 08 жовтня 2023 року - повторне неправдиве повідомлення про домашнє насильство. В обох випадках поліція встановила відсутність правопорушення з його боку, а ОСОБА_5 була притягнута до відповідальності та оштрафована (по 850 грн кожного разу) за неправдиві виклики поліції. Це підтверджує схильність особи до систематичного надання завідомо неправдивої інформації правоохоронним органам. Вказує, що згідно зі ст. 214 КПК України та практикою Верховного Суду, поліція зобов`язана внести відомості до ЄРДР протягом 24 годин. Згідно ухвали Шаргородського районного суду № 152/547/26 від 23 лютого 2026 року його скарга була повернута через відсутність доказів внесення або невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 19 лютого 2026 року. Проте наразі факт бездіяльності та відмови у реєстрації є документально підтвердженим: є наявна відписка від поліції, отримана ним 05 березня 2026 року «Укрпоштою». У тексті відписки вказано, що рішення по матеріалам його звернення прийнято 24 лютого 2026 року, а простий, не рекомендований лист-відписка надійшов заявнику «Укрпоштою» 05 березня 2026 року.

З огляду на вищевикладене ОСОБА_3 просить: скасувати рішення службових осіб ВП №2 Жмеринського РВП про розгляд моєї заяви в порядку Закону «Про звернення громадян»; зобов`язати уповноважених осіб ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області внести відомості до ЄРДР за його заявою від 19 лютого 2026 року (ЄО №1016) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України та зобов`язати слідчого надати йому витяг з ЄРДР.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ній, просив її задовольнити в повному обсязі.

Представник ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області в судовому засіданні вказав, що відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 19 лютого 2026 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України не внесли, оскільки у заяві вбачаються цивільно правові відносини.

Заслухавши представника заявниці та представника ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, вивчивши скаргу та матеріали додані до неї, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини, суд доходить висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України та Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, заява - повідомлення про вчинене протиправне правопорушення, що відповідає зазначеним вище нормативним актам (вимогам), мала бути слідчим ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області невідкладно, але не пізніше 24 годин, з часу подання заяви, опрацьована з внесенням відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування. Таким чином, заява про протиправні дії мала бути слідчим, без будь-яких застережень, внесена до ЄРДР.

Відповідно до п. 1 Глави 2 Розділу ІІ «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 30 червня 2020 року № 298 (з наступними змінами), унесення відомостей до Реєстру здійснюється Реєстратором з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення - у термін, визначений частиною першою статті 214 КПК України;

Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України № 1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, і саме в цьому контексті слід оцінювати доводи заявників в разі оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З наведених вище підстав слідчий суддя доходить висновку, що відповідальна і компетентна особа ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, в порушення вимог ст. 214 КПК України та Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, фактично, без будь-яких на те підстав, не вніс відповідні відомості до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що після розгляду скарги, слідчим суддею можуть бути прийняті ухвали про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Аналізуючи положення ч. 2 ст. 307 КПК України, доходжу висновку, що скаргу належить задовольнити, зобов`язавши уповноважену особу ВП № 2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву ОСОБА_3 від 19 лютого 2026 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

Що стосується інших вимог, слідчий суддя доходить висновку про їх безпідставність, відтак, у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 20, 220, 221, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб відділення поліції № 2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 19 лютого 2026 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1