1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/3186/26 1-кс/335/1041/2026
28 березня 2026 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Євпаторія АР Крим, громадянина України, освіти вищої юридичної, розлученого, батька двох неповнолітніх дітей, який займає посаду заступника командира військової частини з психологічної підтримки персоналу начальника відділення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактичне тимчасове місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
28.03.2026 до слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні першим заступником керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування з правом звільнення під заставу у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1604500,00 грн.
В обґрунтування клопотання слідчий послалась на таке.
У зв`язку із збройною агресією РФ проти України, указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_8 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України, який діє в теперішній час.
ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.10.2023 № 269, призначений на посаду заступника командира бригади з морально-психологічного забезпечення начальника відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.01.2025 № 2 ОСОБА_4 , призначено на посаду заступника командира військової частини з психологічної підтримки персоналу начальника відділення військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 28, 49, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, підполковник ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (зі змінами).
Згідно підпункту 1 пункту 81 Положення призначення на посади військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців, яка затверджується Міністром оборони України.
Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, виконання вимог Положення, у тому переміщення військовослужбовців між військовими частинами.
Згідно положень Інструкції письмова згода це офіційний документ, який підтверджує готовність військової частини прийняти військовослужбовця іншої військової частини на конкретну посаду.
Відповідно до ст. 72 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних сил України»:
Заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення в мирний і воєнний час відповідає за безпосередню організацію і проведення заходів морально-психологічного забезпечення; за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, виконання бойових завдань, правопорядку, повсякденної діяльності особового складу військової частини; за національно-патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців, членів їх сімей, працівників військової частини, їх соціальний захист.
Заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу полку (окремого батальйону).
Відповідно до положення про відділення психологічної підтримки персоналу:
Відділення психологічної підтримки персоналу військової частини очолює заступник командира військової частини з психологічної підтримки персоналу начальник відділення.
Заступник командира з психологічної підтримки персоналу начальник відділення підпорядковується командирові військової частини.
Заступник командира військової частини з психологічної підтримки персоналу начальник відділення відповідає за:
безпосередню організацію і проведення заходів психологічної підтримки персоналу;
за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу;
за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, виконання бойових завдань, правопорядок повсякденної діяльності особового складу військової частини;
за національно-патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців, членів їх сімей, працівників військової частини, їх соціальний захист.
Заступник командира бригади з психологічної підтримки персоналу підпорядковується командирові бригади та є прямим начальником усього особового складу бригади.
Заступник командира військової частини з психологічної підтримки персоналу начальник відділення зобов`язаний:
брати участь у розробленні планів бойової та мобілізаційної готовності, бойової підготовки бригади й організовувати їх виконання відповідно до своєї спеціальності;
планувати і проводити роботу, спрямовану на виховання у військовослужбовців відданості українському народові, формування в особового складу бригади високих морально-психологічних якостей, готовності до свідомого виконання положень Конституції України і законів України, Військової присяги, вимог військових статутів Збройних Сил України, інших нормативно-правових актів і наказів командирів (начальників);
виховувати особовий склад бригади у дусі свідомого виконання військового обов`язку, вірності Бойовому Прапорові, традиціям дружби і військового товариства, любові до своєї частини, постійної пильності і бойової готовності;
організовувати та проводити заходи психологічної підтримки персоналу, спрямовані на якісне виконання завдань бойової підготовки, підвищення боєздатності бригади та зміцнення єдиноначальності;
вивчати та аналізувати морально-психологічний стан підрозділів, подавати допомогу командирам, начальникам родів військ і служб у поліпшенні морально-психологічного клімату у військових колективах;
знати ділові та морально-психологічні якості осіб офіцерського складу бригади, головного сержанта бригади та головних сержантів підрозділів, до роти включно, особисто навчати їх практиці роботи з особовим складом, надавати необхідну методичну допомогу; брати участь у доборі кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, а також у розподілі за підрозділами поповнення, яке прибуло до бригади;
знати потреби і запити особового складу, вживати заходів для вирішення скарг і задоволення заяв, підтримувати зв`язок із сім`ями військовослужбовців, піклуватися про їх здоров`я, харчування, поліпшення матеріально-побутового становища особового складу;
забезпечувати проведення конкретних заходів щодо зміцнення військової дисципліни та правопорядку, профілактики правопорушень серед особового складу, згуртування військових колективів;
вести облік злочинів, правопорушень, надзвичайних подій та дисциплінарних проступків, вчинених особовим складом, проводити соціологічний та соціально-психологічний аналіз їх причин, готувати аналітичні довідки щодо стану військової дисципліни; подавати донесення у порядку підпорядкованості про вчинені військовослужбовцями правопорушення;
доповідати командирові бригади та заступникові командира з психологічної підтримки персоналу вищої ланки управління про стан військової дисципліни та морально-психологічний стан особового складу, а також про заходи, здійснені фахівцями структур психологічної підтримки персоналу.
Заступник командира військової частини з психологічної підтримки персоналу начальник відділення має здійснювати:
збір, систематизацію та аналіз інформації щодо проведеної в підпорядкованому структурному підрозділі ідентифікації та оцінки ризиків;
визначення горизонту ризиків для якісного планування строків виконання заходів щодо реагування на них;
формування та періодичне оновлення бази даних з управління ризиками.
Заступник командира військової частини з психологічної підтримки персоналу начальник відділення має право:
за дорученням командира бригади в межах своїх повноважень готувати проекти розпоряджень і організовувати контроль за їх виконанням.
Таким чином ОСОБА_4 відповідно до ч. 3 ст. 18 та до примітки 1 ст. 364 КК України, являється службовою особою, на яку покладено адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції.
Разом з тим, у порушення вказаних вище вимог нормативно правових актів ОСОБА_4 , будучи службовою особою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності.
Так, приблизно у першій половині березня 2026 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), заступник командира військової частини з психологічної підтримки персоналу начальник відділення військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 дізнався від командира інженерно-саперної роти цієї ж військової частини ОСОБА_9 про намір ОСОБА_10 водія електрика резервної роти № 312 військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 бригади ТРО) бути призначеним на вакантну посаду водія-сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 .
У цей час у ОСОБА_4 , який достовірно знав про те, що вакантні посади у військовій частині наявні, та ОСОБА_10 може бути призначеним на одну з них, виник злочинний умисел, направлений на прохання та одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення в інтересах ОСОБА_10 дій щодо складання та надання йому офіційного документу - рекомендації від військової частини НОМЕР_1 щодо призначення солдата ОСОБА_10 на вакантну посаду, з використанням наданого йому службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 вирішив здійснювати спілкування з ОСОБА_10 за допомогою командира інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 .
Так, у невстановлений досудовим слідством день, але не пізніше 18.03.2026 ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел щодо вимагання надати неправомірну вигоду для нього та третіх осіб за вчинення ним в інтересах того, хто надає будь-якої дії із використанням наданого йому службового становища, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою створення у ОСОБА_10 бажання та рішучості надати йому неправомірну вигоду, використовуючи свій авторитет заступника командира військової частини прямого начальника усього особового складу військової частини, повідомив ОСОБА_9 в телефонній бесіді, що вчинить дії на користь ОСОБА_10 із використанням наданого йому службового становища, а саме сприятиме позитивному вирішенні питання щодо надання останньому офіційного документу - рекомендації від військової частини НОМЕР_1 щодо призначення його на вакантну посаду, а ОСОБА_10 , в свою чергу, повинен надати неправомірну вигоду для нього та командування військової частини НОМЕР_1 в сумі 35 000 грн, в іншому випадку така рекомендація ОСОБА_10 надана не буде й він не буде призначений на вакантну посаду у військовій частині НОМЕР_1 . В подальшому ОСОБА_9 передав вимоги ОСОБА_4 , щодо вимагання надання останньому неправомірної вигоди в сумі 35 000 грн. ОСОБА_10
22.03.2026 у денний час ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на вимагання та отримання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення ним в інтересах того, хто надає будь-якої дії із використанням наданого йому службового становища, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отримавши від ОСОБА_9 повідомлення про те, що ОСОБА_10 згоден надати йому неправомірну вигоду, з метою уникнення кримінальної відповідальності та не викриття його злочинної діяльності правоохоронними органами, надіслав ОСОБА_9 повідомлення з номером своєї банківської картки НОМЕР_5 емітованої АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" на розрахунковий рахунок якої ОСОБА_10 повинен перерахувати грошові кошти в якості неправомірної вигоди.
Так, 22.03.2026 об 17:23 год., ОСОБА_10 діючи під контролем правоохоронних органів, за допомогою терміналу «ПриватБанк» у ТЦ «Афіна Palace», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд.8Б, здійснив переказ раніше оглянутих грошових коштів в сумі 25 000 грн, на банківську картку з номером НОМЕР_5 емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" на ім`я ОСОБА_4
23.03.2026 у денний час знаходячись на паркувальному майданчику, біля будівлі торгівельного центру, за адресою м. Запоріжжя вул. Чарівна, 74, продовжуючи свої злочинні дії, щодо вимагання надання неправомірної вигоди для нього та третіх осіб за вчинення ним в інтересах того, хто надає будь-якої дії із використанням наданого йому службового становища, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою створення у ОСОБА_10 бажання та рішучості надати йому неправомірну вигоду, використовуючи свій авторитет заступника командира військової частини прямого начальника усього особового складу військової частини, зустрівся з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 й в особистій бесіді завірив ОСОБА_10 , що вчинить дії на його користь із використанням наданого йому службового становища, а саме надасть розпорядження скласти, погодити у командира військової частини та видати ОСОБА_10 офіційний документ - рекомендацію від військової частини НОМЕР_1 щодо призначення його на вакантну посаду, а ОСОБА_10 , в свою чергу, повинен надати другу частину загальної суми неправомірної вигоди для нього та командування військової частини НОМЕР_1 , а саме 10 000 грн, в іншому випадку така рекомендація ОСОБА_10 надана не буде й він не буде призначений на вакантну посаду у військовій частині НОМЕР_1 .
24.03.2026 у денний час ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на вимагання та отримання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення ним в інтересах того, хто надає будь-якої дії із використанням наданого йому службового становища, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отримавши від ОСОБА_9 повідомлення про те, що він на теперішній час не може спілкуватись з ОСОБА_10 , надіслав останньому повідомлення з номером своєї банківської картки НОМЕР_5 емітованої АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" на розрахунковий рахунок якої ОСОБА_10 повинен перерахувати другу частину загальної суми неправомірної вигоди, а саме грошові кошти в сумі 10 000 грн.
Так, 24.03.2026 об 19:17 год., ОСОБА_10 діючи під контролем правоохоронних органів, за допомогою терміналів «Монобанк» та «ПриватБанк» у ТЦ «Афіна Palace», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд.8Б, здійснив переказ раніше оглянутих грошових коштів в сумі 10 000 грн, на банківську картку з номером НОМЕР_5 емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" на ім`я ОСОБА_4
25.03.2026 у вранішній час за вказівкою ОСОБА_4 , ОСОБА_10 прибув за адресою АДРЕСА_3 де у дворі вказаного будинку зустрівся з раніше йому не відомим ОСОБА_11 , який передав йому офіційний документ - рекомендацію від військової частини НОМЕР_1 щодо призначення солдата ОСОБА_10 на посаду водія-сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 , підписаний командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 .
26.03.2026 ОСОБА_4 не зупиняючись на вчиненому, маючи намір продовжувати свої злочинні дії, щодо вимагання надання неправомірної вигоди для нього та третіх осіб за вчинення ним в інтересах того, хто надає будь-якої дії із використанням наданого йому службового становища, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи свій авторитет заступника командира військової частини прямого начальника усього особового складу військової частини, повідомив ОСОБА_9 що ОСОБА_10 повинен передати на користь ОСОБА_4 та командування військової частини НОМЕР_1 неправомірну вигоду в сумі 20 000 грн. за раніше наданий йому офіційний документ - рекомендацію від військової частини НОМЕР_1 щодо призначення ОСОБА_10 на вакантну посаду.
27.03.2026 у денний час ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на вимагання та отримання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення ним в інтересах того, хто надає будь-якої дії із використанням наданого йому службового становища, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, надіслав ОСОБА_10 повідомлення з номером своєї банківської картки НОМЕР_5 емітованої АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" на розрахунковий рахунок якої ОСОБА_10 повинен перерахувати неправомірну вигоду в сумі 20 000 грн. на користь ОСОБА_4 та командування військової частини НОМЕР_1 неправомірну вигоду за раніше наданий йому офіційний документ - рекомендацію від військової частини НОМЕР_1 щодо призначення ОСОБА_10 на вакантну посаду.
Так, 27.03.2026 об 15-20 год., ОСОБА_10 знаходячись діючи під контролем правоохоронних органів, за допомогою мобільного застосунку «Приват 24», здійснив переказ грошових коштів в сумі 19 900 грн, на банківську картку з номером НОМЕР_5 емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" на ім`я ОСОБА_4 .
Таким чином ОСОБА_4 перебуваючи на посаді заступника командира військової частини з психологічної підтримки персоналу начальник відділення військової частини НОМЕР_1 , тобто будучи посадовою особою, використовуючи надане йому службове становище вимагав та отримав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в загальній сумі 54 900 грн. для себе за складання, погодження у командира військової частини та видачу ОСОБА_10 офіційного документу - рекомендації від військової частини НОМЕР_1 щодо призначення солдата ОСОБА_10 на посаду водія-сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 , підписаний командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 .
За наведених обставин ОСОБА_4 підозрюється в тому, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становищ, кваліфікуючою ознакою якого є поєднання з вимаганням неправомірної вигоди.
27.03.2026 ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
28.03.2026 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання. В обґрунтування цього підозрюваний заперечив також наявність в його діяння складу будь-якого кримінального правопорушення та стверджував, що його кримінальне переслідування здійснюється за ініціативою неназваних ним заінтересованих осіб.
Також підозрюваний запевнив, що як військовослужбовець і кадровий офіцер бойової військової частини, він не має ані наміру, ані можливості переховуватись від досудового розслідування та суду, перешкоджати досудовому розслідуванню чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, а навпаки, заінтересований у доведенні своєї невинуватості. При цьому за своїм службовим становищем він не має владного чи управлінського впливу на свідків у цьому провадженні, а у зв`язку з повідомленням про підозру він за чинним законодавством буде відсторонений від посади і виведений у пряме підпорядкування командира військової частини, через що буде позбавлений жодної можливості впливати на хід і результати кримінального провадження. Тому підозрюваний просив застосувати до нього більш м`який, ніж тримання під вартою, запобіжний захід.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , також заперечував проти задоволення клопотання. Зауважив, що додані до клопотання матеріали досудового розслідування не є достатніми ані для висновку про обґрунтованість підозри, ані для висновку про наявність ризиків, що мають значення при обрання запобіжного заходу. Зокрема, попри показання свідків, жодного об`єктивного матеріального доказу вимагання та отримання ОСОБА_4 грошових коштів, кваліфікованих як неправомірна вигода, до клопотання не додано. Крім того, захисник посилався на те, що ОСОБА_4 є раніше не судимим, має соціальні зв`язки, має тимчасове місце проживання у місті Запоріжжі, а у зв`язку з повідомленням про підозру він за чинним законодавством буде відсторонений від посади і виведений у пряме підпорядкування командира військової частини, через що буде позбавлений жодної можливості впливати на хід і результати кримінального провадження. Відтак, захисник вважав за можливе застосувати до підозрюваного домашній арешт або інший, більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Як випливає з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження, станом час вирішення питання про запобіжний захід обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, і самим підозрюваним не оспорюється.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
На підтвердження обґрунтованості підозри сторона обвинувачення надала відповідні матеріали досудового розслідування, а саме:
заяву про вчинення правопорушення;
заявою про вчинення злочину ОСОБА_10 ;
протоколи допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;
протоколами огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових коштів
протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину;
повідомлення про підозру ОСОБА_4 .
Відтак, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, а також пояснень підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлена ОСОБА_4 підозра не є явно необґрунтованою.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують всі можливі ризики, що визначені у ст. 177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - можуть бути документи, довідки про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні не довела наявність високих ризиків, необхідних та достатніх для взяття підозрюваного під варту.
Так, доводи, викладені в клопотанні, мають узагальнений і недостатньо конкретний зміст, і на їх підтвердження до клопотання не доданого жодного матеріалу, а тяжкість підозри не є достатньою підставою для цього.
Разом з цим слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний раніше не судимий, відомості про його притягнення до інших видів юридичної відповідальності, про наявність в його протиправній поведінці ознак систематичності, також відсутні. При цьому підозрюваний є кадровим офіцером, має вищу юридичну освіту, має соціальні зв`язки та бере участь в утриманні своїх двох неповнолітніх дітей (про сплату аліментів він зазначав у своїх поясненнях). Також слідчий суддя враховує посилання сторони захисту на те, що у зв`язку з повідомленням про підозру ОСОБА_4 за чинним законодавством підлягає відстороненню від посади і виведенню у пряме підпорядкування командира військової частини, через що його можливості впливати на хід і результати кримінального провадження будуть значно ускладненими.
Водночас повністю виключати ризик впливу на свідків з боку підозрюваного також не слід виключати, особливо з урахуванням того, що станом на час розгляду клопотання підозра багато в чому обґрунтовується саме показаннями свідків.
При цьому з клопотанням про застосування до підозрюваного поруки до слідчого судді ніхто не звернувся, застава як запобіжний захід в даному випадку не є доцільною через недостатній рівень грошового забезпечення підозрюваного, а домашній арешт не може бути застосований через те, що підозрюваний лише тимчасово проживає у місті Запоріжжя в орендованому житлі, і слідчому судді не було надано доказів на підтвердження згоди власника такого житла щодо поміщення підозрюваного під домашній арешт у ньому.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного та інтереси досудового розслідування можуть бути забезпечені й разі застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, необхідних і достатніх для цього.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали:
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця перебування;
- не спілкуватися прямо чи опосередковано із свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Строк дії цієї ухвали та строк запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 28.03.2026 і до 28.05.2026.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що в разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 13 год. 15 хв. 31.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1