Провадження № 1-кс/947/3762/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000277 від 20.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000277 від 20.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

У клопотанні прокурор, з метою забезпечення збереження речового доказу , забезпечення дієвості кримінального провадження, а також зупинення проведення на земельній ділянці будівельних робіт у супереч установленого законом порядку просить накласти арешт на об`єкт недобудови «Нове будівництво Центру народної медицини з кабінетами лікарів, які займаються практикою за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1, з благоустроєм земельної ділянки та прилеглої території», розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :51:003:0061, власником якої є ТОВ «АРТ-ТЕКСБУД» (), із забороною користування, відчуження, розпорядження вказаним об`єктом та проведення будь-кому його подальшого будівництва.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання за його відсутності, а також просив розглянути клопотання без власника майна.

За ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя дійшов висновку, що наявні обґрунтовані підстави вважати про існування можливості у власника майна вжити заходів, що унеможливлять накладення арешту на нього, а за такого, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання слід проводити без повідомлення власника такого майна, його представників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000277 від 20.03.2025 року за ч. 1 ст. 366 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами Одеської обласної прокуратури.

Указане провадження розпочато на підставі матеріалів УСР в Одеській області ДСР НП України щодо внесення недостовірних відомостей службовими особами органів містобудування, відносно забудови земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1 з кадастровим номером :51:003:0061.

Установлено, що ТОВ «АРТ-ТЕКСБУД» () на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 0,136 га за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1, кадастровий номер :51:003:0061, категорія земель землі оздоровчого призначення, цільове призначення для експлуатації та обслуговування комплексу будівель і споруд санаторія, (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 101).

Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради на замовлення ТОВ «АРТ-ТЕКСБУД» складено та видано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва № 01-06/8 від 10.02.2022 «Нове будівництво Центру народної медицини з кабінетами лікарів, які займаються практикою за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1, з благоустроєм земельної ділянки та прилеглої території», які затверджені наказом Департаменту № 01-06/45 від 09.05.2023.

На підставі отриманих вихідних даних ПП «А-2» на замовлення ТОВ «АРТ-ТЕКСБУД» розроблено проект вказаного будівництва, який наказом № 1-Б від 16.10.2023 затверджено замовником.

Надалі, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 19.10.2023 зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт серії ОД82.

Так, містобудівними умовами та обмеженнями передбачено, що проектування об`єкту «Нове будівництво Центру народної медицини з кабінетами лікарів, які займаються практикою за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1 повинно бути здійснено на нормативній відстані від житлових будинків, будівель і споруд розміщених на суміжних земельних ділянках, відповідно до вимог ДБН 5.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» з урахуванням нормативно, відстані до існуючих віконних отворів житлових будинків розмішених на суміжних земельних ділянках, будівель і споруд, та які орієнтовані на ділянку проектування, з додержанням санітарно-побутових розривів, з додержанням вимог ДБН В.1.1.7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги». Розділу 15 ДБН 5.2.2-12:2019 «Планування . забудова територій», а також із додержанням вимог нормативної відстані до них проектуємого об`єкту, з виконанням вимог освітлення та інсоляції приміщень квартир зазначених будинків та будівель згідно з п.п. 10.1-10.4 Розділу 10 ДБН В.2.2-15:2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», та додержанням вимог ДБН В 2 5-28-2018 «Природне і штучне освітлення», згідно з вимогами ДСТУ-Н Б В.2.2-27:2010 «Будинки і споруди. Настанова з розрахунку інсоляції об`єктів цивільного призначення».

Однак, проведення будівництва здотримання вказаних норм ДБН при намірах забудови згідно виданих Містобудівних умов та обмежень № 01-06/8 від 10.02.2022 та розробленого проекту «Нове будівництво Центру народної медицини з кабінетами лікарів, які займаються практикою за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1, з благоустроєм земельної ділянки та прилеглої території» є технічно неможливим.

Зокрема, згідно отриманого у ході досудового розслідування висновку судового експерта № 14/25 від 22.05.2025 зазначена у проектній документації, яка розроблена ПП «А-2», відстань від об`єкту будівництва до багатоповерхового житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 3-Б, складає від 11.5 метрів до 17.7 метрів, що не відповідає вимогам п. 6.1.21 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», де зазначено, що між фасадами з вікнами багатосекційних житлових будинків заввишки 4 поверхи слід приймати 20 метрів (побутові розриви).

Також, відстань від об`єкту будівництва до будівлі паркінгу багатоповерхового житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 3-Б складає 1 метр, що не відповідає вимогам таблиці 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», де протипожежна відстань між житловими та громадськими будинками повинна складати не менше 6 метрів.».

Таким чином, проектна документація «Нове будівництво Центру народної медицини з кабінетами лікарів, які займаються практикою за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1, з благоустроєм земельної ділянки та прилеглої території», а також намір цієї забудови ТОВ «АРТ-ТЕКСБУД» згідно виданих Містобудівних умов та обмежень № 01-06/8 від 10.02.2022 не відповідають вимогам чинної містобудівної документації, нормативно-правовим актам у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам).

З урахуванням цього вбачається, що ТОВ «АРТ-ТЕКСБУД» забудова зазначеної вище земельної ділянки на підставі отриманих документів розпочата з порушенням вимог чинного законодавства України.

Слідчим за участю судового експерта проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :51:003:0061 за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1 під час якого зафіксовано проведення підготовчих будівельних робіт (розчищено земельну ділянку).

Також, у зв`язку з необхідністю змін техніко-економічних показників вказаного об`єкту забудови на замовлення ТОВ «АРТ-ТЕКСБУД» Департаментом архітектури та містобудування ОМР видані нові містобудівні умови та обмеження.

З урахуванням отриманих нових вихідних даних 23.06.2025 ТОВ «АРТ-ТЕКСБУД» замовлено виготовлення проекту будівництва.

Проте, у порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності за відсутності розробленої проектної документації та її експертного звіту, ТОВ «АРТ-ТЕКСБУД» на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1 продовжено будівництво та здійснені земляні роботи, а саме з використанням будівельної техніки розроблено котлован, що встановлено проведеним 24.09.2025 оглядом вказаної земельної ділянки.

На підставі вищевикладеного, в ході досудового розслідування кримінального провадження виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна, а саме об`єкту недобудови Центру народної медицини з кабінетами лікарів, які займаються практикою, розташованого на земельній ділянці з кадастровими номером :51:003:0061 за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1, власником якої є ТОВ «АРТ-ТЕКСБУД»

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до абз. 1 ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначені вище обставини, на переконання слідчого судді, наразі наявні підстави для накладення арешту на об`єкт недобудови «Нове будівництво Центру народної медицини з кабінетами лікарів, які займаються практикою за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1, з благоустроєм земельної ділянки та прилеглої території», розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :51:003:0061, власником якої є ТОВ «АРТ-ТЕКСБУД» ().

На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, що зазначене нерухоме майно, відповідно до положень ст. 170 КПК України відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, постановою слідчого від 27.05.2026 визнано речовим доказом, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000277.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих, чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів (в даному випадку квартира), яка можливо є предметом вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до неповоротних наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 366 КК України), за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні на початковій стадії досудового розслідування.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, враховуючи високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, його специфіку і тяжкість. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження є виправданими, співмірними із завданнями кримінального провадження та пропорційними меті, з якою такі обмеження застосовуються.

Також слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації правомочностей щодо таких прав, такий захід є тимчасовим.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що обмеження, яких зазнає власник майна, на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у його право власності.

Крім того, з урахуванням характеру кримінального правопорушення, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, такий захід забезпечення кримінального провадження є пропорційним втручанню у володіння майном. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає. У цьому випадку арешт майна необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження та негативних наслідків для володільців майна не створює.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Додатково слідчий суддя акцентує, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального правопорушення майно, на яке накладено арешт , буде оглянуто та встановлено, що відпала необхідність в його подальшому арешті, власник такого майна має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, у відповідності до ст.. 174 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт недобудови «Нове будівництво Центру народної медицини з кабінетами лікарів, які займаються практикою за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1, з благоустроєм земельної ділянки та прилеглої території», розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :51:003:0061, власником якої є ТОВ «АРТ-ТЕКСБУД» (), із забороною користування, відчуження, розпорядження вказаним об`єктом та проведення будь-кому його подальшого будівництва.

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно вищевказаного об`єкту на земельній ділянці з кадастровим номером :51:003:0061 за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1