Справа № 344/1942/26
Провадження № 1-кп/344/804/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участі секретаря с/з: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представник потерпілого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченої: ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області обвинувальний акт та додані до нього документи про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2, ч.1 ст.209 КК України, відомості про яке 14 січня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012,-

В С Т А Н О В И В:

До Івано-Франківського міського суду з Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2, ч.1 ст.209 КК України.

Ухвалою суду від 03.02.2026 року по вказаному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив прийняти рішення про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Відповідно до клопотання основною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є неправомірне залучення до кримінального провадження потерпілого ОСОБА_7 . Крім того захисник вказав, що йому на виконання вимог ст.290 КПК України не надавались всі зібрані в ході досудового розслідування докази, що стали підставою для повідомлення його підзахисній про підозру. Зокрема вказав, що прокурор умисно приховав від сторони захисту докази, які вказують на невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, шляхом виділення їх з матеріалів кримінального провадження без залишення копій. Повідомив, що в задоволенні його клопотання про ознайомлення з матеріалами виділеного кримінального провадження йому відмовлено у зв`язку з тим, що він не є стороною у вказаному провадженні. Вказані дії захисник вважає грубим порушенням права на захист.

Обвинувачена ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечив щодо повернення обвинувального акту з підстав зазначених стороною захисту. На запитання суду, щодо відсутності в кримінальному провадженні та не зазначення про них в реєстрі матеріалів досудового розслідування доказів відповів, що ним 26.01.2026 року винесено постанову про виділення із матеріалів досудового розслідування №0000012 від 14.01.2025 року оригіналів доказів, згідно доданого до постанови опису від 26.01.2026 року, щодо невстановлених осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України. При цьому, копії зазначених в описі від 26.01.2026 року документів в матеріалах основного провадження ним не залишались оскільки він, як прокурор, не бачив в цьому необхідності, а підстави для ознайомлення сторони захисту з виділеними документами відсутні, оскільки ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_5 не є стороною у виділеному кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 підтримала позицію прокурора.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи у відповідності до положень ст.ст. 314, 315 КПК України, які регламентують порядок та межі підготовчого судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Щодо порушення під час досудового розслідування права на захист та принципу рівності.

Відповідно до ч.1 ст. ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Відповідно до статті 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Відповідно до ч.1 ст.293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Відповідно до ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

У підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що у доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування взагалі відсутні відомості щодо деяких проведених в кримінальному провадженні процесуальних дій. Так, відповідно до постанови прокурора від 26.01.2026 року про виділення із матеріалів досудового розслідування №0000012 оригіналів доказів, з вказаного кримінального провадження виділено частину доказів без залишення їх копій, а саме: доручення в порядку ст.40 КПК України №1452т/108/24-2025; клопотання про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій №1224т/108/24-2025 від 10.06.2025; протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, -відеоконтроль особи №3806нт/55/108-2025 від 13.08.2025; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії «зняття інформації з електронних комунікаційних мереж» №17/6/3-2400 від 10.08.2025 з додатком машинний носій інформації інв. №285т від 04.08.2025; клопотання про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій №1427т/108/24-2025 від 15.07.2025; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії «установлення місцезнаходження радіообладнання, виявлення інших радіо випромінювальних пристроїв» №17/6/3-2681 від 10.09.2025; клопотання про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій №1426т/108/24-2025 від 15.07.2025; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії «установлення місцезнаходження радіообладнання, виявлення інших радіо випромінювальних пристроїв» №17/6/3-2683 від 10.09.2025; лист про направлення матеріалів № від 14.10.2025; клопотання про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій №1428т/108/24-2025 від 15.07.2025; протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, -відеоконтроль особи №4399нт/55/108-2025 від 17.09.2025; клопотання про проведення обшуку від 03.10.2025; ухвала №344/17568/25; протокол обшуку від 29.10.2025 з додатком картою micro-SD з відеозаписом обшуку; платіжна інструкція Р24АD5455 на суму 205 050 грн.; постанова про визнання речових доказів від 04.12.2025; протокол огляду предметів від 07.11.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 29.10.2025; клопотання про проведення обшуку від 03.10.2025; ухвала №344/19034/25; протокол обшуку від 29.10.2025 з додатком - картою micro-SD з відеозаписом обшуку; постанова про визнання речових доказів від 04.12.2025; протокол огляду предметів від 06.11.2025; повістка про виклик від 29.10.2025; повідомлення про причини неприбуття на виклик з додатками; мобільний телефон ОСОБА_8 марки iPhone 11ProMAX, IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 з сім-картами який поміщено в полімерний спецпакет №NPU 5104485; мобільний телефон ОСОБА_9 марки Redmi Note. 7, IMEI НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 з сім-картою, який поміщено в полімерний спецпакет № NPU 5104581; ухвала №1612т/41/2025 від 11.06.2025; ухвала №1880т/41/2025 від 16.07.2025; ухвала №1882т/41/2025 від 16.07.2025

На підставі отриманих в кримінальному провадженні доказів, в тому числі і виділених без залишення їх копій, ОСОБА_6 ще 29.10.2025 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України. При цьому, повідомлення про підозру ОСОБА_6 здійснювалось на підставі п.1 ч.1 ст.276 КПК України, а саме у зв`язку з наявністю достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, ОСОБА_6 з 29.10.2025 року дня набуття нею статусу підозрюваної в кримінальному провадженні мала право знайомитись з усіма наявними в матеріалах кримінального провадження, в тому числі і виділеними постановою прокурора від 26.01.2026 року без залишення копій, доказами. На переконання суду, позбавлення прокурором сторони захисту права знайомитись з виділеними відповідно до постанови від 26.01.2026 року доказами та не ознайомлення сторони захисту з зазначеними доказами в порядку ст.290 КПК України, а більше того не зазначення про них в реєстрі матеріалів досудового розслідування не ґрунтується на нормах закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

На необхідності надання доступу стороні захисту до матеріалів, які стосуються НСРД, як гарантії справедливого судового розгляду, наголошував ЄСПЛ у рішенні у справі «Едвардс і Льюіс проти Сполученого Королівства» від 27 жовтня 2004 року, в якому зазначив, що відповідно до вимоги справедливості, передбаченої статтею 6 Конвенції, прокуратура мала ознайомити захист з усіма доказами у справі як на користь, так і проти обвинуваченого, і те, що у вказаній справі цього не було зроблено, призвело до недоліків судового розгляду.

Також, відповідно до принципу рівності сторін, сторона обвинувачення не вправі приховувати, не надавати обвинуваченому матеріали, що перебувають у неї або доступні їй, які можуть допомогти обвинуваченому звільнитися від кримінальної відповідальності чи отримати менш суворий вирок. Це право (й, відповідно, обов`язок держави) було підтверджено у справі «Джасперс проти Сполученого Королівства» (рішення ЄСПЛ від 16 лютого 2000 року).

Зазначене повністю узгоджується з постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 10 жовтня 2023 року, справа № 161/12522/18, провадження № 51-8071 км 18.

При цьому, суд першої інстанції позбавлений можливості в ході судового розгляду усунути допущені стороною обвинувачення недоліки у зв`язку з відсутністю механізму ознайомлення сторони захисту з матеріалами інших кримінальних проваджень та надання тимчасового доступу до них. Більше того, в даному випадку мова йде не стільки про недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування у зв`язку з відсутністю в ньому найменування всіх проведених під час досудового розслідування процесуальний дій, а про свідоме вилучення стороною обвинувачення з матеріалів кримінального провадження, що надійшло на розгляд суду, доказів, які на переконання сторони захисту доводять невинуватість ОСОБА_6 та позбавлення сторони захисту права ознайомитись з такими доказами для їх подальшого дослідження під час судового розгляду, що є порушенням принципу рівності та права на захист. На думку суду, зазначене порушення може бути усунено тільки за результатом повторного та належного виконання стороною обвинувачення вимог ст.290 КПК України, а саме надання стороні захисту для ознайомлення всіх, в тому числі і виділених без залишення копій, матеріалів досудового розслідування, що є неможливим без повернення обвинувального акту прокурору.

Щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України.

Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Так, у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому. Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Таким чином, обвинувальний акт - це важливий процесуальний документ досудового розслідування, який оформляє його результати, який містить формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Так, дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування крім іншого кваліфіковано за ч.2 ст. 369-2 КК України, а саме, як одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а також пропозиція та обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди, за попередньою змовою групою осіб.

Поряд з тим, у обвинувальному акті формулювання обвинувачення викладено тільки як одержання ОСОБА_6 від ОСОБА_7 у період часу з 18.06.2023 року по 29.06.2023 року для себе та третіх осіб, шляхом перерахування на карткові рахунки грошових коштів у сумі 266 050 гривень та взагалі не зазначено про час, місце та спосіб вчинення ОСОБА_6 пропозиції та обіцянки здійснити вплив за надання неправомірної вигоди.

Також, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні закінченого злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, а не замаху на нього. Інкримінований ОСОБА_6 злочин є злочином з формальним складом, який за обставин, наведених в обвинувальному акті вважається закінченим з моменту фактичного отримання особою-посередником хоча б частини незаконної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про платіжні послуги», платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі.

Поряд з цим, в обвинувальному акті зазначається тільки про час та місце здійснення дій, направлених на перерахування коштів потерпілим та свідком на банківські рахунки обвинуваченої та зацікавлених осіб. На думку суду здійснення дій направлених на перерахування коштів не є моментом з якого злочин передбачений ч.2 ст.369-2 КК України вважається закінченим, оскільки таким моментом є час зарахування коштів на рахунки обвинуваченої та зацікавлених осіб. На думку суду перерахування тільки ініціює рух коштів, тоді як зарахування його завершує. Однак, в обвинувальному акті не зазначено про дату, місце та час зарахування коштів на банківські рахунки ОСОБА_6 та зацікавлених осіб, як і не зазначено чи взагалі такі кошти були зараховані на зазначені рахунки.

Крім того, відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити зокрема анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, місце проживання, громадянство). Однак, в обвинувальному акті зазначено про національність обвинуваченого та потерпілого, проте вказана інформація не може бути перевірена судом, оскільки в Україні зазначення національності в офіційний документах та документах, що посвідчують особу не передбачено законодавством.

Наведене свідчить, що вказаний у обвинувальному акті виклад фактичних обставин, формулювання обвинувачення та кваліфікація дій особи є неконкретними та суперечливими, що унеможливлює сприйняття обвинуваченим обсягу та змісту висунутого йому обвинувачення і як вірно вказав захисник, позбавляє сторону захисту можливості ефективно здійснювати свій захист, а також позбавляє суд визначити межі судового розгляду з огляду на положення ч. 1 ст. 337 КПК України та в подальшому може призвести до скасування кінцевого рішення суду першої інстанції з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд.

У той же час, суд враховує, що надане прокурору ч. 2 ст. 337 КПК України право змінити обвинувачення в ході судового розгляду суттєвості цих недоліків не зменшує, оскільки з огляду на положення ч. 1 ст. 338 КПК України таке право виникає тільки при встановленні в ході судового розгляду нових фактичних обставин злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа. Відповідно право на подальшу зміну обвинувачення не має використовуватись для усунення недоліків обвинувального акту, що очевидні в підготовчому судовому засіданні або для більш детального викладу фактів, які повинні були бути встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті, при цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

У зв`язку з прийняттям рішення про повернення обвинувального акта прокурору інші, заявлені стороною захисту клопотання судом не вирішувались.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 291, 293, 314, 315, 323, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору - задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному 14 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2, ч.1 ст.209 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 01 квітня 2026 року о 11 годині 50 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1