Справа № 216/1465/26
провадження 1-кс/216/338/26
УХВАЛА

(повний текст)

19 березня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого, слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7, клопотання слідчого у складі групи слідчих начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Златоуст Челябінської області рф, громадянина України, не працевлаштований, не пенсіонер (особа похилого віку, яка отримує соціальну допомогу), не одружений, утриманців не має, має середню освіту, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218 від 07.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Від слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачениого ч.1 ст. 307 КК України, строком на 60 діб.

1. Зміст поданого клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000218 від 07.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

В клопотанні слідчий зазначає, що 16 березня 2026 року приблизно о 18:33 годині, ОСОБА_4 , переслідуючи умисний злочинний намір, спрямований на незаконний збут наркотичного засобу канабіс, знаходячись біля будинку № 8 по провулку Натхнення в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, під час проведення санкціонованого контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, яку здійснював в якості покупця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , умисно, з корисливих мотивів, за 5000 гривень незаконно збув останньому, шляхом передачі із рук в руки, речовину рослинного походження зеленого кольору масою 52,252 г у пакеті із прозорого полімерного матеріалу з фіксуючою стрічкою, яка містить наркотичний засіб - канабіс.

Після чого, в той же день, 16 березня 2026 року о 18:36 годин,

ОСОБА_7 , перебуваючи на перехресті вул. Польова та провулку Леонова в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, добровільно видав співробітникам поліції 1 (один) пакетик із прозорого полімерного матеріалу з фіксуючою стрічкою, в якому містилась речовина рослинного походження зеленого кольору масою 52,252 г, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/104-26/9680-НЗПРАП від 17.03.2026 є канабісом, який віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 46,327 г.

Крім того, в той же день, 16.03.2026 у період часу з 19:17 години до 21:12 години, на підставі ухвали слідчого суді Центрально-Міського районного суду

м. Кривого Рогу від 24.02.2026, проведено обшук будинку АДРЕСА_1 , де зареєстрований та мешкає ОСОБА_4 , під час якого виявлено та вилучено:

- у подвір`ї будинку 3 (три) пакети з речовиною рослинного походження зеленого кольору, які за своїми зовнішніми ознаками схожі на наркотичний засіб канабіс;

- на горищі будинку під стелею речовину рослинного походження зеленого кольору, яка представлена гілками, листям та суцвіттям, яка за своїми зовнішніми ознаками схожі на наркотичний засіб канабіс, які ОСОБА_4 незаконно зберігав з метою збуту.

- мобільний телефон «SAMSUNG» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператору НОМЕР_3 , який ОСОБА_4 використовував при здійсненні незаконного збуту наркотичного засобу;

- грошові кошти у сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот тисяч) гривень, 1260 (одна тисяча двісті шістдесят) EURO, які останній отримав від незаконного збуту наркотичного засобу.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

16.03.2026 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307КК України.

17.03.2026 у вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 307 КК України.

Слідчий зазначає, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилаючись на викладене, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

2. Позиція учасників у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити, зауважив щодо існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник заперечила проти задоволення клопотання, зазначила, що вказані в клопотанні прокурора ризики належним чином не обгрунтовані, є абстрактними та побудовані на припущеннях. Вказала на погане самопочуття підозрюваного та просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний проти клопотання прокурора заперечував, зазначив, що дійсно під час обшуку намагався знищити речові докази. Просив не обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з поганим самопочуттям.

3. Мотиви та оцінка суду.

3.1. Підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою18 Розділу ІІ КПК України.

Згідно з ч. 1ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: (1) особисте зобов`язання, (2) особиста порука, (3) застава, (4) домашній арешт, (5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1ст. 178 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може застосовуватись до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

3.2. Наявність обґрунтованої підозри.

16.03.2026 і ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 307 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 307 КК України вручено 17.03.2026.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і відносно нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до їх вчинення вірогідною та достатньою для обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю зібраних доказів, серед іншого, зокрема:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу події від 06.02.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.02.2026;

-постановою про залучення особи до конфіденційного співробітництва від 16.02.2026

-протоколом огляду та помітки грошей від 16.03.2026;

-протоколом огляду від 16.03.2026

- протоклом про результати контролю за вчиненням злочину від 17.03.2026

-протоклом огляду від 16.03.2026

- протоколом обшуку від 16.03.2026

-протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 16.03.2026

-висновком експерта № СЕ-19/104-26/9680-НЗРАП від 17.03.2026

-протоколом допиту свідка від 18.03.2026 ОСОБА_7

-протоколом допиту свідка від 18.03.2026 ОСОБА_9

- протоколом допиту свідка від 18.03.2026 ОСОБА_10 .

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, міг вчинити інкримінований йому злочин.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях вини у вчиненні злочинів. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування відносно такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.3. Наявність ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (частина 1статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення підозрюваною дій передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК.

3.3.1. Ризик переховування від органів до судового розслідування та суду.

Ризик переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру процесуальних дій, які належить провести.

При цьому, суд при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органів до судового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, що наявні соціальні з`язки підозрюваного, який не офіційно не одружений, не має постійного місця роботи, осіб на утриманні не має, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальниому правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, не можуть в повній мірі виключити існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3.2. Наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Суд вважає, що оскільки підозрюваному відомі анкетні дані свідків та місце їх проживання, вказане свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних підозрюваній показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України.

З огляду на наведене слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3.3. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Даний обгрунтовується слідчим в клпотанні тим, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має законних джерел для існування, тому перебуваючи на свободі може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, з метою отримання прибутку, у зв`язку із чим є достатні підстави вважати, що перебуваючи на свободі останній продовжуватиме свою злочинну діяльність, з метою отримання прибутку.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст. 89 КК України підозрюваний є раніше не судимим. Разом з тим, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, його майновий стан, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.4. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, у разі визнання винним, у вчиненні якого йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років;

- сімейний стан підозрюваного, який не перебуває у зареєстрованому шлюбі, на утриманні осіб не має;

- майновий стан підозрюваного, а саме, що останній офіційно не працевлаштований;

- репутацію підозрюваного, який в силу ст. 89 раніше не судимий;

- за станом здоров`я підозрюваний не є особою з інвалідністю;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, який, на думку слідчого судді, є помірним.

3.5. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням особи підозрюваного, застосування домашнього арешту або застави, як основного запобіжного заходу буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки останній, володіючи засобами зв`язку, зможе впливати на свідків.

Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів комунікації та не може повною мірою виключити ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, оскільки не передбачає цілодобового контролю за місцем перебування підозрюваного, що, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні в якому він підозрюється, є досить великим.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі ОСОБА_11 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків, окрім того, жодна особа не звернулась до суду із письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Зазначені обставини та ризики підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, а вищевказані обставини виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням особистих характеристик підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що відносно підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо заперечень підозрюваного про неможливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з станом здоров`я, слідчий суддя зауважує, що в судовому засіданні було досліджено медичну документацію надану як стороною обвинувачення так і стороною захисту та не встановлено наявність у підозрюваного захворювань, які б унеможливлювали до нього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею не встановлено законодавчих обмежень щодо застосування відносно підозрюваного вказаного запобіжного заходу, оскільки п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому, вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію та стадію кримінального провадження, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування та з урахуванням часу фактичного затримання, а саме до 14 травня 2026 року.

3.6. Застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 , встановлені ризики, особу підозрюваного, майновий стан підозрюваного, який не працевлаштований, отримує соціальну допомогу, слідчий суддя вважає, доцільним визначити розмір застави в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та він буде здатний забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає можливим визначити заставу в розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 грн. (3328х 50 = 166 400 грн.), та вважає її достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

При цьому, в разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- не відлучатися за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У частині клопотання про покладення на підозрюваного обов`язку не спілкуватись з особами, які приймали участь під час проведення досудового розслідування слід відмовити, оскільки покладення такого обов`язку наженим чинмо не обгрунтовано, не визначено конкретне коло осіб, спілкування з якими необхідно обмежити та мету для досягнення якої необхідне таке обмеження.

3.7. Висновки за результатами розгляду клопотання.

З урахуванням наведених обставин, що вказують на вчинення діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення та наданих слідчим доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним інкримінованого йому злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підстав для часткового задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 177, 178, 182-184, 193-197, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -задовольнити частково.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, на строк 60 (шістдесят) діб, починаючи з моменту затримання, а саме з 21:30 год. 16 березня 2026 року, з утриманням його у Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)», тобто до 14 травня 2026 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у виді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в сумі становить 166 400 (сто шістдесят шість тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Дніпропетровській області протягом дії ухвали.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - звільнити.

Покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- не відлучатися за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_4 про взяття під варту останнього.

Визначити кінцевий строк дії ухвали 14 травня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде складений та оголошений 20 березня 2026 року о 11.45 годині.

Суддя ОСОБА_12