печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захсиника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора першого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0001214 від 15.12.2025, у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який є адвокатом, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111 КК України (в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001),

ВСТАНОВИВ:

Прокурор першого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0001214 від 15.12.2025, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що слідчими Державного бюро розслідувань здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001214 від 15.12.2025 за підозрою колишнього Президента України ОСОБА_6 , колишнього Прем`єр-міністра України ОСОБА_7 , колишнього голови ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та судді ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 у державній зраді за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 в редакції Закону України від 05.04.2001 № 2341-ІІІ КК України.

Суть підозри обгрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням установлено, що Указом Президента України від 05.12.2000 № 1304/2000 ОСОБА_4 призначено суддею арбітражного суду Донецької області строком на п`ять років.

Указом Президента України від 03.04.2005 № 609/2005 ОСОБА_4 призначено заступником голови ІНФОРМАЦІЯ_4 строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України від 11.11.2005 № 3114-ІV ОСОБА_4 призначено на посаду судді ІНФОРМАЦІЯ_4 безстроково.

Указом Президента України від 14.01.2011 № 33/2011 ОСОБА_4 переведено на посаду судді ІНФОРМАЦІЯ_3 , а рішенням ІНФОРМАЦІЯ_5 від 25.01.2011 призначено головою цього суду.

У подальшому, відповідно до постанови Верховної Ради України від 23.02.2012 № 4457-VI ОСОБА_4 призначеного на посаду судді ІНФОРМАЦІЯ_2 , а рішенням ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13.03.2012 № 338/0/15-12 за поданням ради суддів господарських судів ОСОБА_4 призначено головою цього суду.

Постановою Верховної Ради України від 18.04.2013 № 212-VIІ ОСОБА_4 призначено на посаду судді ІНФОРМАЦІЯ_6 , а рішенням ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.05.2013 № 222/0/15-13 за поданням ради суддів господарських судів його призначено заступником Голови цього суду.

Надалі, 2 березня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_7 вирішила звільнити ОСОБА_4 з посади судді ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України - вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Так, згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Згідно із статтею 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Також статтею 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права визначено, що всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Кожен має право при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, пред`явленого йому, або при визначенні його права та обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Згідно зі статтями 1, 2, 6, 7, 47, 54 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. Судову владу реалізовують професійні судді та, у визначених законом випадках, народні засідателі і присяжні шляхом здійснення правосуддя в рамках відповідних судових процедур. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Для забезпечення справедливого та неупередженого розгляду справ у розумні строки, встановлені законом, в Україні діють суди першої, апеляційної, касаційної інстанцій і Верховний Суд України.

Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, дотримуватися правил суддівської етики, виявляти повагу до учасників процесу, додержуватися присяги судді.

Водночас, ОСОБА_4 , будучи громадянином України та професійним суддею, який відповідно до Закону наділений повноваженнями здійснювати правосуддя, реалізуючи таким чином судову владу, нехтуючи вимогами Конституції та законів України, присягою судді, умисно використав свої владні повноваження на шкоду економічній безпеці України, надавши Російській Федерації, Міністерству оборони Російської Федерації та їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, вищими посадовими особами Російської Федерації розроблено план відновлення колишнього СРСР у межах існуючих кордонів до 1991 року, приєднавши до РФ територію України та території інших колишніх союзних республік, порушивши їх незалежність, суверенітет, територіальну цілісність за сприятливої для РФ та несприятливої для цих держав зовнішньо- та внутрішньополітичної обстановки.

Військово-політичне керівництво Російської Федерації, маючи намір створити умови для подальшого військового вторгнення з метою захоплення території України систематично проводило підривну діяльність проти України, яка полягала у втручанні в її внутрішню та зовнішню політику; спробах зменшення економічного й оборонного потенціалу України, зниження її обороноздатності; у вжитті заходів щодо посилення економічної залежності України від Російської Федерації, зокрема шляхом збільшення ціни на природний газ у 2009 році.

Щодо проведення такої підривної діяльності ІНФОРМАЦІЯ_8 , розвідувальні органи та органи безпеки України у період з 2004 року по 2014 рік систематично інформували вищих посадових осіб України, які були уповноважені вживати заходи щодо забезпечення захисту незалежності, обороноздатності держави, спрямовувати і координували роботу міністерств та інших органів виконавчої влади, а також здійснювати внутрішню і зовнішню політику держави на забезпечення її національних інтересів і безпеки ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та інші).

Про проведення вказаної підривної діяльності з боку РФ та наявність загрози суверенітету й територіальній цілісності України було достеменно відомо як ОСОБА_6 , який з 21.11.2002 по 05.01.2005 та з 04.08.2006 по 18.12.2007 обіймав посаду Прем`єр-міністра України, здійснюючи керівництво вищим органом в системі органів виконавчої влади, а також посаду голови ІНФОРМАЦІЯ_13 , інших військових формувань, озброєння та військової техніки відповідно до Указу Президента України від 02.08.2004 року №859/20, та з 25.02.2010 обійняв пост Президента України, так і ОСОБА_7 , який з 26.11.2002 по 04.02.2005 та з 04.08.2006 по 18.12.2007 займав посаду ІНФОРМАЦІЯ_14 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , а з 11.03.2010 призначений Прем`єр-міністром України.

Вищі посадові особи РФ, достовірно розуміючи, що лише силовим шляхом, без допомоги Президента України ОСОБА_6 та керівника вищого органу в системі органів виконавчої влади - Прем`єр-міністра України ОСОБА_7 , не зможуть реалізувати вказаний план, залучили останніх до його реалізації.

У невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не раніше 11.03.2010, вищі посадові особи РФ довели до відома громадян України: Президента України ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_7 необхідність участі у виконанні названого плану, відвівши останнім ролі із проведення підривної діяльності проти України шляхом вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці Україні у всіх сферах суспільного життя та дестабілізації ситуації в Україні у будь-який спосіб, щоб мало створити видимість порятунку громадян України під приводом анексії частини територій або всієї України, на що останні погодились, вступивши таким чином у попередню змову групою осіб.

За успішне виконання відведеної ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ролей у плані, їм гарантувалась фінансова підтримка та захист з боку РФ у разі необхідності втечі з України.

У рамках реалізації цього плану, для забезпечення фінансування обороноздатності Російської Федерації та її Збройних Сил, підриву економічної безпеки України шляхом стягнення з України на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 грошових коштів з будь-якого рахунку держави для фактичного припинення фінансування однієї зі сфер суспільного життя, до Прем`єр-міністра України ОСОБА_7 з листом від 10.06.2011 звернувся ІНФОРМАЦІЯ_18 ОСОБА_9 про погашення заборгованості Закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями « ІНФОРМАЦІЯ_19 » (далі - ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 ») перед ІНФОРМАЦІЯ_21 у сумі 405, 5 млн. доларів США за угодами 1996-1997 років.

Вказаний лист ІНФОРМАЦІЯ_18 ОСОБА_9 не містив жодного обґрунтування погашення саме Урядом України заборгованості ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 . Водночас, за достовірними даними Кабінету Міністрів України та інших компетентних державних органів не існувало будь-яких зобов`язань щодо погашення Україною вказаної заборгованості ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » за рахунок державних коштів.

Про надходження вказаного листа ІНФОРМАЦІЯ_18 з пропозицією погашення Урядом України заборгованості ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 та про відсутність будь-яких підстав для погашення такої заборгованості за рахунок державних коштів ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_7 було достеменно відомо, однак останній мав виконувати взяті на себе зобов`язання перед вищим керівництвом РФ та відведену останньому роль у плані.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 05.04.1999 «Про деякі питання щодо погашення заборгованості за спожитий російський природний газ», винесеної на розгляд Кабінету Міністрів України за ініціативи на той час Голови ІНФОРМАЦІЯ_22 ОСОБА_7 , прийнято рішення про сприяння ІНФОРМАЦІЯ_23 підприємствам, що належать до сфери його управління у проведенні розрахунків з погашення їх кредиторської заборгованості перед корпорацією «Єдині енергетичні системи України» та заборгованості корпорації перед ІНФОРМАЦІЯ_21 за спожитий природний газ.

Відповідно до п. 7 вказаної Постанови Кабінету Міністрів України доручено ІНФОРМАЦІЯ_12 повідомити в установленому порядку Уряд Російської Федерації про прийняття даної постанови, а також про те, що вона не може тлумачитися як взяття Кабінетом Міністрів України на себе відповідальності за виконання корпорацією «Єдині Енергетичні системи України» зобов`язань перед ІНФОРМАЦІЯ_21 .

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_24 , після надходження листа від 10.06.2011 ІНФОРМАЦІЯ_17 отримав від ІНФОРМАЦІЯ_25 , уповноваженого щодо обліку фінансових зобов`язань держави, а також від ІНФОРМАЦІЯ_26 , уповноваженого представляти інтереси держави в суді у спірних правовідносинах, достовірні відомості про відсутність будь-яких зобов`язань України, її органів влади та установ перед ІНФОРМАЦІЯ_21 , або безпосередньо перед Російською Федерацією з приводу погашення зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » за поставлений природній газ.

Згідно із листом № 31-12110-3-8/4199 від 16.06.2011 ІНФОРМАЦІЯ_25 повідомило Кабінет Міністрів України про відсутність державних гарантій за зобов`язаннями ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 .

Згідно із листом № 7483-0-4-11-82 від 24.06.2011 ІНФОРМАЦІЯ_26 також повідомило Кабінет Міністрів України про відсутність державних гарантій за зобов`язаннями ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 .

Отже, Україною в особі уповноважених органів через відсутність будь-яких правових підстав не здійснювалося і не могло здійснюватися погашення заборгованості за зобов`язаннями ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 , як до надходження до Кабінету Міністрів України вищевказаного листа ІНФОРМАЦІЯ_17 від 10.06.2011, так і після надходження цього листа.

Таке становище у повній мірі відповідало чинному законодавству України та її міжнародним угодам, але не відповідало інтересам Російської Федерації та, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_17 , яке вважало, що ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » має перед ним заборгованість в сумі 405,5 млн. доларів США за спожитий природній газ, але не могло стягнути ці кошти безпосередньо із ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » і тому, всупереч відсутності будь-яких правових підстав та на шкоду економічній безпеці України, намагалося висувати необґрунтовані вимоги до України в особі Кабінету Міністрів України, як безпосередньо, так і шляхом звернення з відповідним позовом до суду.

Водночас ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші невстановлені на теперішній час високопосадовці органів державної влади України, бажаючи діяти на користь Російської Федерації та ІНФОРМАЦІЯ_17 , всупереч інтересам України та її економічної безпеки, усвідомлюючи очевидну відсутність правових підстав для погашення Україною за рахунок державних коштів заборгованості за зобов`язаннями ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 , створюючи загрозу стабільності у правовому регулюванні відносин у сфері економіки, зокрема участі України та її державних органів в зовнішньоекономічних правовідносинах самосійних суб`єктів господарювання, вирішили організувати винесення господарським судом незаконного рішення про стягнення з України на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 державних коштів, маючи на меті у такий спосіб створити формальні підстави для завідомо безпідставного і безоплатного перерахування Україною на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 державних коштів в розмірі, що суттєво впливає та підриває захищеність національних інтересів України у сфері економіки.

Відповідно до частини п`ятої статті 16 ГПК України в редакції Закону України №4190-VI від 20.12.2011 (далі - ГПК України) справи зі спорів, у яких відповідачем є вищий чи центральний орган виконавчої влади України відносяться до підсудності ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ураховуючи це, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за посередництвом інших невстановлених на цей час високопосадовців органів державної влади з числа громадян України, починаючи із серпня 2012 року, організували вчинення вказаного кримінального правопорушення шляхом керівництва підготовкою та вчиненням державної зради - діяння на шкоду економічній безпеці України шляхом надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, підшукали безпосередніх виконавців цього злочину, включаючи голову ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , суддю ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , яким довели відведені їм ролі у вчиненні злочину, на що останні погодились, вступивши в попередню змову групою осіб.

За успішне виконання відведеної ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ролей у плані, їм гарантувалось просування по кар`єрі: для ОСОБА_4 - переведення до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а для ОСОБА_8 - (призначеного Указом Президента України від 28.07.2010 №788/2010 строком на 5 років на посаду судді ІНФОРМАЦІЯ_27 ) - призначення на посаду судді безстроково.

Так, ОСОБА_4 , який у 2011 році обіймав посаду голови ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з 13.03.2012 обіймав посаду голови ІНФОРМАЦІЯ_2 організовано у вказаних судах схему впливу на прийняття суддями рішень у господарських справах, яка включала в себе незаконне втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду з метою розподілу судових справ на суддів, заздалегідь визначених ОСОБА_4 на власний розсуд, а також використання ним свого службового становища для здійснення впливу на суддів.

Після переведення ОСОБА_4 13.03.2012 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній продовжував використовувати свій вплив та створену ним у ІНФОРМАЦІЯ_28 схему незаконного втручання в автоматизовану систему документообігу цього суду, з метою розподілення конкретних справ на завчасно визначених суддів.

За відведеними ролями, ОСОБА_4 мав організувати незаконне втручання в автоматизовану систему документообігу ІНФОРМАЦІЯ_27 для визначення ОСОБА_8 суддею для розгляду позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_17 про стягнення коштів з Державного бюджету України, а ОСОБА_8 мав розглянути цю позовну заяву, організувати збір доказів для задоволення позову, винести рішення про задоволення позову шляхом завідомо неправильного застосування норм матеріального і процесуального закону, викривлення ним фактичних обставин, встановлених за результатами судового розгляду, та забезпечити його реальне виконання, також ОСОБА_4 мав використати своє службове становище та вплив на суддів й працівників апарату судів, забезпечити незаконне втручання в роботу автоматизованої системи документообігу ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення складу суду, який залишить це рішення без змін під час його перегляду апеляційною інстанцією та, за необхідності, сприятиме збору необхідних доказів суддями апеляційної інстанції в інтересах позивача, та із залученням інших співучасників, забезпечить залишення без змін рішень суду першої та апеляційної інстанції у разі їх касаційного оскарження.

ОСОБА_4 та і ОСОБА_8 знали про публічно поширені у засобах масової інформації виступи на той час Прем`єр-міністра України ОСОБА_7 (виступ в сюжеті телевізійних новин «Наголос дня», опублікований в мережі Інтернет 14.10.2011) та на той час Президента України ОСОБА_6 (виступ в сюжеті телевізійних новин «Час підсумки», опублікований в мережі Інтернет 23.10.2011), у яких вони ще за 10 місяців до надходження 20.08.2012 позову ІНФОРМАЦІЯ_29 до ІНФОРМАЦІЯ_27 про стягнення боргу за газовими контрактами ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » з Кабінету Міністрів України публічно у категоричній формі стверджували, що цей борг був перекладений на державу і що за це мають відповісти ті, хто приймав таке рішення, включаючи колишнього президента ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » ОСОБА_10 , а також про необхідність врахування рішень судів, які відбулись в інших країнах світу: у США - справи ОСОБА_11 та в Росії - справи генерала ОСОБА_12 (колишнього начальника ІНФОРМАЦІЯ_17 ), а тому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 усвідомлювали, що на виконання відведеної ролі у вчиненні державної зради вони безальтернативно мають визнати борги ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » за державою Україна та стягнути їх з державного бюджету України.

Більше того, ОСОБА_8 усвідомлював фактичну роль в системі господарських судів ОСОБА_4 , зокрема його впливовість та можливість використовувати своє службове становище для впливу на суддів з метою домогтися прийняття потрібного рішення, а також для сприяння кар`єрі суддів, які виконують його вказівки або рекомендації стосовно розгляду справ, або ж для створення негативних наслідків для суддів, які залишаються незалежними та неупередженими під час розгляду справ, прийнятті рішень та в інших питаннях суддівської діяльності.

Бажаючи і у подальшому обіймати посади в суддівській системі та зростати по кар`єрі, не маючи у подальшому штучно створених перешкод у службовій діяльності чи необґрунтованого притягнення до різних видів відповідальності за прийняття всупереч позиції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 законного та обґрунтованого судового рішення за позовом ІНФОРМАЦІЯ_17 про стягнення боргу ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » за газовими контрактами з держави України, усвідомлюючи що діятимуть на шкоду економічній безпеці України та надаватимуть допомогу іноземній державі - РФ у проведенні підривної діяльності проти України задовольняючи позов та стягуючи кошти з України для зміцнення обороноздатності Збройних Сил РФ та зменшення фінансової спроможності України, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з вищевказаних особистих мотивів погодилися на виконання відведених їм ролей за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , будучи громадянами України, маючи вищу юридичну освіту та фаховий практичний досвід у сфері правозастосування, достовірно знали про відсутність будь-яких правових і законних підстав для задоволення позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_17 , а також усвідомлювали, що у разі задоволення такої позовної заяви у судовому порядку на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 , буде спричинена реальна шкода економічній безпеці України у вигляді безпідставного та безоплатного витрачання коштів державного бюджету України на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 у розмірі, що суттєво впливає та підриває захищеність національних інтересів України у сфері економічної безпеки, та бажали їх настання з метою виконання своєї ролі у вчиненні державної зради, надавши таким чином допомогу іноземній державі - Російській Федерації та її представникам - співробітникам ІНФОРМАЦІЯ_17 у проведенні підривної діяльності проти України.

Приблизно, але не пізніше 13 серпня 2012 року представниками ІНФОРМАЦІЯ_17 підготовлено та 15 серпня 2012 року направлено поштовим зв`язком до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 », ІНФОРМАЦІЯ_30 позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_17 до Кабінету Міністрів України, за участю третіх осіб ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » та ІНФОРМАЦІЯ_30 про стягнення 3 239 449 614 грн. 14 коп. за поставлений і спожитий природній газ.

20 серпня 2012 року о 11 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла позовна заява ІНФОРМАЦІЯ_17 до Кабінету Міністрів України, за участю третіх осіб ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » та ІНФОРМАЦІЯ_30 про стягнення 3 239 449 614 грн. 14 коп. за поставлений природній газ, яку згідно із досягнутою змовою на вчинення злочину та розподілу відведених ролей у його вчиненні повинен був розглядати та задовольнити суддя ІНФОРМАЦІЯ_27 ОСОБА_8 .

На момент надходження вказаної позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_17 , а саме 20.08.2012, суддя ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 за даними автоматизованої системи документообігу суду перебував у черговій щорічній відпустці до 23.08.2012, тому згідно вимог п. 3.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням № 30 від 26.11.2010 Ради суддів України, автоматизований розподіл вказаної позовної заяви на суддю ОСОБА_8 не міг здійснюватися.

Для реалізації досягнутої змови на вчинення кримінального правопорушення та відведених ролей кожному із них, за якої роль виконавця у постановленні незаконного судового рішення на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 була відведена саме ОСОБА_8 , виникла необхідність у зміні наявної в автоматизованій системі документообігу суду інформації щодо відпустки ОСОБА_8 , щоб він міг прийняти участь в автоматизованому розподілі вказаної судової справи.

Також ОСОБА_4 перед здійсненням авторозподілу зазначеного позову, до свого кабінету Голови ІНФОРМАЦІЯ_2 викликав суддю ІНФОРМАЦІЯ_27 ОСОБА_13 і поставив їй вимогу написати заяву на відпустку, щоб перешкодити її участі в авторозподілі позову ІНФОРМАЦІЯ_17 , на що вона, побоюючись негативних наслідків у службовій діяльності від ОСОБА_4 , погодилась, написавши таку заяву та, таким чином, не приймаючи участі в цьому авторозподілі.

Також ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою з числа керівництва цього суду, вжили заходів про дострокове відкликання ОСОБА_8 з відпустки та наприкінці робочого дня 20.08.2012 дали вказівку начальнику ІНФОРМАЦІЯ_31 ОСОБА_14 внести до автоматизованої системи документообігу цього суду відомості про перебування ОСОБА_8 на робочому місці та можливість його участі в автоматизованому розподілі позовних заяв (справ).

На виконання вказівки ОСОБА_4 та невстановленої особи з числа керівництва господарського суду міста Києва, 20.08.2012 о 17 год. 25 хв. начальником відділу з кадрової роботи цього суду ОСОБА_14 в автоматизованій системі документообігу суду було відмінено дані про відпустку судді ОСОБА_8 на 14 календарних днів і більше з зазначенням періоду з 06.08.2012 до 22.08.2012 та надалі додано дані про відпустку судді ОСОБА_8 на 14 календарних днів і більше з указанням періоду з 06.08.2012 до 19.08.2012.

Оскільки станом на 20.08.2012 здійснення автоматизованого розподілу зазначеної позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_17 в будь-якій категорії спорів, спеціалізацію за якими було визначено, у тому числі, за суддею ОСОБА_8 , не гарантувало вибір цього судді, у порушення вимог п. 2.8.1 та п. 3.1.1 Положення ОСОБА_4 та невстановлена особа із числа керівництва ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняли рішення забезпечити реєстрацію цієї позовної заяви та здійснити такий автоматизований розподіл на наступний робочий день, а саме 21.08.2012.

Уранці 21.08.2012 ОСОБА_4 та невстановлена особа із числа керівництва господарського суду міста Києва дали вказівку спеціалісту відділу діловодства (канцелярії) суду ОСОБА_15 здійснити автоматизований розподіл позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_17 в категорії спорів «Спори, що виникають при укладанні, виконанні, зміні, розірванні та визнанні недійсним угод купівлі-продажу, поставки, використанні тари, контрактації, спорів, пов`язаних з інвестиціями» підкатегорії «Спори, пов`язані із забезпеченням виконання зобов`язань», у якій станом на той день мали можливість брати учать у розподілі заяв суддя ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 із відносним показником навантаженості «47» та суддя цього суду ОСОБА_16 із відносним показником навантаженості «5», що гарантувало вибір судді ОСОБА_8 за результатом автоматизованого розподілу.

21.08.2012 о 10 год 51 хв 35 с, незважаючи не те, що відповідно до предмета спору позовна заява ІНФОРМАЦІЯ_17 стосувалася спору щодо розрахунків за поставлений газ та в АС «ДСС» була категорія спорів «Спори, що виникають зі стягнення збитків, відшкодування шкоди, при укладенні, виконанні, зміні, розірванні та визнанні недійсними угод на поставку енергоносіїв (газ, нафта, електроенергія, вугілля); угод на комунально-побутові послуги, водопостачання» підкатегорії «Спори, пов`язані з розрахунками за газ, нафту, електроенергію, вугілля, інші енергоносії», було здійснено автоматизований розподіл зазначеної позовної заяви у визначеній ОСОБА_4 категорії спорів «Спори, що виникають при укладанні, виконанні, зміні, розірванні та визнанні недійсним угод купівлі-продажу, поставки, використанні тари, контрактації, спорів, пов`язаних з інвестиціями» підкатегорії «Спори, пов`язані із забезпеченням виконання зобов`язань».

За результатами здійсненого за вказаних обставин автоматизованого розподілу у справі призначено суддю господарського суду міста Києва ОСОБА_8 , чим ОСОБА_4 виконано частину відведеної йому ролі у вчиненні кримінального правопорушення.

Після цього суддя ОСОБА_8 отримав позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_17 та додані до неї документи, які містили наступні дані.

Позовні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_17 до Кабінету Міністрів України ґрунтувалися на тому, що Кабінет Міністрів України начебто «прийняв на себе» зобов`язання ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » в сумі 405,5 млн. доларів США, що виникли на підставі генеральної угоди від 29.05.1996 №1957-1-96, контракту від 25.07.1996 №148/1697 та додаткової угоди до нього від 25.12.1996 №148/1697-Д4, додаткової угоди від 12.03.1997 №12/03-97, угоди від 11.06.1997 №148/1697-1 та угоди від 30.06.1997 №148/1697-2 щодо здійснення розрахунків за поставлений у 1996 та 1997 роках ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » природній газ.

Наявність боргу ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 підтверджувалася наданими представниками ІНФОРМАЦІЯ_17 про стягнення з ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 , яка виникла внаслідок невиконання ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » зобов`язань за угодою від 11.06.1997 №148/1697-1 та угодою від 30.06.1997 №148/1697-2 про постачання товарів:

1) рішення ІНФОРМАЦІЯ_32 від 09.01.2001 по справі № А40-44294/00-40-424 про стягнення з ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_33 оплати 130 409 902 доларів 10 центів США, неустойки в сумі 10 432 792 доларів 10 центів США;

2) рішення ІНФОРМАЦІЯ_32 від 07.05.2001 по справі № А40-11443/01-69-67 про стягнення з ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_33 оплати 197 983 803 доларів 90 центів США, неустойки в сумі 15 838 704 доларів 30 центів США;

3) рішення ІНФОРМАЦІЯ_32 від 20.08.2001 по справі № А40-26753/01-7-374 про задоволення клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог до суми 24 017 156 доларів 97 центів США та про стягнення з ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 вказаних коштів;

4) рішення ІНФОРМАЦІЯ_32 від 26.09.2001 по справі № А40-27196/01-56-259 про стягнення з ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 процентів в сумі 26 628 821 доларів 63 центів США.

ІНФОРМАЦІЯ_34 15.05.2003 постановлено ухвали про визнання вказаних рішень ІНФОРМАЦІЯ_32 та приведення їх до виконання на території України відповідно до ст. 427 ЦПК України та Закону України «Про визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів».

Однак, стягнення боргу з ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 на підставі вказаних рішень ІНФОРМАЦІЯ_32 та ІНФОРМАЦІЯ_35 не відбулося внаслідок прийняття рішення про ліквідацію ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 ».

На підтвердження «прийняття на себе» Кабінетом Міністрів України зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » ІНФОРМАЦІЯ_21 у своєму позові посилалося на обставини, не пов`язані з виникненням будь-яких господарських правовідносин та господарського спору, а саме на протокол десятого засідання змішаної ІНФОРМАЦІЯ_36 від 02.07.2004 року, відповідно до п. 3.2.5 якого українська сторона: «зобов`язалася сприяти процедурі виконання судових рішень по стягненню заборгованості українських оптових покупців, за раніше отриманий, але не оплачений природній газ». Однак, на думку представників ІНФОРМАЦІЯ_17 не сприяла, а навпаки, шляхом винесення у 2009 році судового рішення про ліквідацію ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 », перешкоджала виконанню судових рішень про стягнення з ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » боргу на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 .

Саме з таких підстав, не пов`язаних з укладанням будь-яких господарських договорів та правочинів, на думку представників ІНФОРМАЦІЯ_17 , ІНФОРМАЦІЯ_24 «прийняв на себе» зобов`язання по сплаті боргу ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » в сумі 405,5 млн. доларів США.

Таким чином, зміст позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_17 та додані до неї документи очевидно свідчили про відсутність безпосередньо між ІНФОРМАЦІЯ_21 та Кабінетом Міністрів України будь-яких господарських правовідносин, які могли виникнути лише при укладанні, зміні, розірванні або виконанні господарських договорів з приводу предмету спору, визначеного у вказаній позовній заяві - заборгованість ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 в сумі 405,5 млн. доларів США.

Копію вказаної позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_17 також було отримано в Кабінеті Міністрів України та після ознайомлення з її змістом, для Прем`єр-міністра України ОСОБА_7 встановлено очевидну відсутність будь-яких підстав для її задоволення в судовому порядку.

З огляду на приписи ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності, відповідно до вимог ст. ст. 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів ІНФОРМАЦІЯ_37 , ІНФОРМАЦІЯ_38 з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником, а також між учасниками господарських товариств, що пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Згідно із ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Про відмову у прийнятті позовної заяви виноситься ухвала, яка надсилається сторонам, прокурору чи його заступнику, якщо вони

є заявниками, не пізніше трьох днів з дня надходження заяви.

Тобто, виходячи з вимог ст. 12 та ст. 62 ГПК України справа за вищевказаним позовом ІНФОРМАЦІЯ_17 до Кабінету Міністрів України не була підвідомча господарським судам через те, що вимоги ІНФОРМАЦІЯ_17 не були пов`язані з укладанням, зміною, розірванням і виконанням будь-яких господарських договорів з Кабінетом Міністрів України, і з цих підстав суддя ОСОБА_8 зобов`язаний був прийняти рішення про відмову у прийнятті позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_17 .

Натомість, ОСОБА_8 , свідомо порушуючи вказані вимоги ст. 12 та ст. 62 ГПК України, маючи намір здійснити судове провадження без передбачених законодавством підстав для завершення вчинюваного ним у співучасті з ОСОБА_4 та іншими особами кримінального правопорушення, безпідставно 21.08.2012 постановив ухвалу про порушення провадження у справі № 5011-61/11340-2012 за вказаним позовом ІНФОРМАЦІЯ_17 до Кабінету Міністрів України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » та ІНФОРМАЦІЯ_30 про стягнення 3 239 449 614 грн. 14 коп.

Вказана ухвала судді ІНФОРМАЦІЯ_27 ОСОБА_8 від 21.08.2012 надійшла до Кабінету Міністрів України 27.08.2012.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» (чинного на час вчинення злочину) та Положення про ІНФОРМАЦІЯ_39 , затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 395/2011, у відповідних судових спорах саме ІНФОРМАЦІЯ_26 представляє ІНФОРМАЦІЯ_24 .

Натомість ОСОБА_7 , з метою сприяння ІНФОРМАЦІЯ_40 справи №5011-61/11340-2012 та винесення рішення на його користь, відповідно до попередньої змови та формалізації повноважень співробітника Кабінету Міністрів України, 27.08.2012 видав довіреність за № 10750/0/2-12, якою уповноважив співробітника Кабінету Міністрів України представляти в судах загальної юрисдикції України інтереси Кабінету Міністрів України з усіма правами, що надані процесуальним законодавством України.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_7 довів до співробітника Кабінету Міністрів України необхідність офіційного заперечення проти задоволення позову ІНФОРМАЦІЯ_41 через можливу присутність громадськості та засобів масової інформації у судових засіданнях, та одночасне вжиття вичерпних заходів та створення умов, за яких суд задовольнить позов та стягне з України наведену суму коштів.

Виконуючи відведену роль у змові на вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 постійно від часу надходження названої позовної заяви до ІНФОРМАЦІЯ_27 і до прийняття кінцевих рішень у господарській справі №5011-61/11340-2012, систематично надавав усні вказівки та поради щодо прийняття конкретних рішень або вчинення дій у межах судового процесу, у тому числі викликаючи до себе і заслуховуючи суддю ОСОБА_8 , націлюючи його на задоволення позову ІНФОРМАЦІЯ_17 , а також для зібрання з цією ж метою замість позивача (тобто в порушення ст. 33 ГПК України) документів та інших доказів, якими можна буде обґрунтувати судове рішення для створення видимості його законності та обґрунтованості.

ОСОБА_4 про хід і результати розгляду цієї господарської справи доповідав невстановленій досудовим розслідування особі, яка залучила його до вчинення вказаного кримінального правопорушенні і яка, відповідно до відведеної ролі у змові на вчинення кримінального правопорушення, доповідала про це ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , та у разі касаційного оскарження судових рішень, мала вплинути на суддів цієї інстанції, щоб останні залишили їх в силі.

Так, діючи на виконання усних вказівок ОСОБА_4 , 27.08.2012 суддя ОСОБА_8 , за відсутності будь-яких клопотань сторін виніс ухвалу у справі №5011-61/11340-2012 за вказаним позовом ІНФОРМАЦІЯ_17 до Кабінету Міністрів України про зобов`язання позивача - ІНФОРМАЦІЯ_17 та відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_24 надати суду копії документів, зокрема, контракту від 25.07.1996 №148/1697, укладеного між ІНФОРМАЦІЯ_42 та зовнішньоекономічних зв`язків ІНФОРМАЦІЯ_17 «Єдині енергетичні системи України» з усіма додатками та додатковими угодами, а також наявного листування між уповноваженими органами України та Російської Федерації щодо укладання та виконання зовнішньоекономічних контрактів, пов`язаних з поставкою матеріально-технічних ресурсів та продукції виробничо-технічного призначення для потреб підвідомчих ІНФОРМАЦІЯ_21 , підприємств, установ протягом 1996-2000 років.

Крім того, вказаною ухвалою суддя ОСОБА_8 зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_24 надати витяг державного реєстратора з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, про включення до реєстру третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 », а також копії установчих документів ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 ».

Також вказаною ухвалою суддя ОСОБА_8 зобов`язав третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » надати суду письмові пояснення щодо суті позовних вимог, витяг державного реєстратора, засвідчені копії документів на підтвердження свого статусу юридичної особи та повного найменування, а також копії контракту від 25.07.1996 р. №148/1697, укладеного між ІНФОРМАЦІЯ_42 та зовнішньоекономічних зв`язків ІНФОРМАЦІЯ_17 та ПФК « ІНФОРМАЦІЯ_20 » з усіма додатками та додатковими угодами.

Цією ухвалою в порушення ст. 33 ГПК України суддя ОСОБА_8 переклав на відповідача та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, обов`язок доказування тих обставин, якими обґрунтовується позовна заява позивача ІНФОРМАЦІЯ_17 , чим створив умови для задоволення позову та стягнення з України зазначеної суми коштів, тобто виконав частину відведеної йому ролі у вчиненні державної зради.

28.08.2012 представником Кабінету Міністрів України - заступником начальника Управління представництва інтересів Кабінету Міністрів України - начальником ІНФОРМАЦІЯ_43 ОСОБА_17 на підставі довіреності ІНФОРМАЦІЯ_44 від 30.12.2011 № 9.1-22/1151 судді ІНФОРМАЦІЯ_27 ОСОБА_8 подано клопотання про видачу ухвали від 21.08.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 та матеріалів цієї справи для ознайомлення.

Відповідно до цього клопотання, представнику Кабінету Міністрів України про порушення провадження у справі № 5011-61/11340-2012 та призначення судового засідання у цій справі на 05.09.2012 стало відомо з інформаційного центру, оскільки ухвала від 21.08.2012 на адресу Кабінету Міністрів України станом на 28.08.2012 не надходила. Про ухвалу судді ОСОБА_18 від 27.08.2012 представнику Кабінету Міністрів України ОСОБА_17 взагалі відомо не було.

30.08.2012 ІНФОРМАЦІЯ_45 ОСОБА_19 підписав запит за № 10924/0/2-12 до ІНФОРМАЦІЯ_46 про надання копій документів на виконання зазначеної ухвали ІНФОРМАЦІЯ_27 від 27.08.2012.

31.08.2012 ІНФОРМАЦІЯ_47 за № 6/7295 направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_48 завірені копії документів у кількості 87 аркушів, у тому числі копії листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 та копія листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_49 ОСОБА_20 .

У подальшому 05.09.2012 представник Кабінету Міністрів України за довіреністю від ОСОБА_7 , діючи за його вказівкою, з метою створення видимості заперечення Кабінетом Міністрів України позову ІНФОРМАЦІЯ_17 , натомість сприяючи його задоволенню, судді ОСОБА_8 подав відзив № 11074/0/2-12 від 04.09.2012 на вищевказаний позов ІНФОРМАЦІЯ_17 , до якого, зокрема, додано лист ІНФОРМАЦІЯ_50 від 31.08.2012 № 6/7295 із засвідченими слідчим ІНФОРМАЦІЯ_50 документами, зокрема, копія листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 та копія листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_49 ОСОБА_20 .

Надана судді ОСОБА_8 представником ІНФОРМАЦІЯ_24 у додатку до вказаного відзиву на позов копія листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_49 ОСОБА_20 містить дані, зокрема, про те, що згідно із досягнутими домовленостями про порядок взаєморозрахунків за російський природній газ українські оптові імпортери та промислові підприємства здійснюють постачання матеріально-технічних ресурсів РАТ « ІНФОРМАЦІЯ_51 » та іншим споживачам, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_21 - на суму 300 млн. доларів США - на основі Генеральної Угоди від 29.05.1996 № 1957-1-96 та контракту від 25.07.1996 № 148/1697 між ПФК « ІНФОРМАЦІЯ_20 » та ІНФОРМАЦІЯ_21 . У цей період основна робота по вказаній угоді вже проведена (підписані контракти, погоджені ціни та номенклатура товарів, почалось їх інтенсивне відвантаження), але дуже повільно видаються наряд-замовлення під весь запланований обсяг, що може негативно сказатися на ході виконання всієї міждержавної програми у 1996 році. У зв`язку з цим, ІНФОРМАЦІЯ_16 у цьому листі просить Голову Уряду РФ доручити Міністру оборони Російської Федерації найближчим часом видати наряд-замовлення на постачання матеріально-технічних ресурсів на суму 300 млн. доларів США корпорації «Єдині енергетичні системи України», уповноваженій Кабінетом Міністрів України на цю роботу, що дозволило б повністю стабілізувати розрахунки за російський природній газ.

Таким чином, зміст зазначеного листа констатує вже існуючі станом на 26.08.1996 правовідносини між ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » та ІНФОРМАЦІЯ_21 щодо постачання матеріально-технічних ресурсів та вказує, що ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » уповноважено Урядом України на вжиття заходів, спрямованих на розрахунки за російський природній газ, а також пропонується Уряду Російської Федерації вжити заходів до надання наряд-замовлень на постачання матеріально-технічних ресурсів.

Будь-яких даних про надання Урядом України гарантій виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 цей лист не містить.

Копія листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_49 ОСОБА_20 містить, зокрема, дані про те, що розвитку взаємовигідних відносин між Україною та Російською Федерацією перешкоджає ряд обставин, зокрема, державна заборгованість України та її підприємств і організацій за енергоносії, перевага бартерних форм розрахунків за постачання продукції, що тягне за собою зростання взаємної заборгованості між підприємствами, а також боргів перед бюджетами обох країн. Для вирішення цих проблем українськими експертами розроблений комплекс заходів, якими можливо суттєво скоротити на підставі грошових розрахунків заборгованість України та українських підприємств. Сутність системи розрахунків, яка пропонується, полягає, по-перше, у використанні цільових грошових коштів та проведення їх через розрахункові рахунки усіх учасників, вказаних у Додатку до цього листа, за пов`язаною схемою. По-друге, для реалізації цієї схеми розрахунків Уряд України призначає Уповноважену організацію, якій буде доручено ліквідувати в найближчий час за рахунок короткочасного банківського кредиту заборгованість по оплаті енергоносіїв та іншим зобов`язанням України. По-третє, одночасно Уряд України розробляє державну програму постачання матеріально-технічних ресурсів та доручає Уповноваженій організації укладання контрактів на постачання вказаних ресурсів. У зв`язку з цим запропоновано Уряду РФ визначити перелік міністерств, відомств та підприємств, що фінансуються з федерального бюджету Російської Федерації, обсяги їх цільового фінансування на імпорт матеріально-технічних ресурсів з України та видати відповідні доручення на укладання контрактів з Уповноваженою організацією. Уряд України надає гарантії виконання Уповноваженою організацією зобов`язань по контрактам на постачання матеріально-технічних ресурсів. Одночасно, ставиться прохання до Уряду Російської Федерації розробити та затвердити Порядок проведення оплати за поставлені з України матеріально-технічні ресурси з використанням цільових грошових коштів. При цьому, враховуючи, що оплата ресурсів, що постачаються, здійснюється за рахунок коштів Федерального бюджету, а також те, що постачання природного газу в Україну здійснюється без податків, у листі зазначено прохання Прем`єр-міністра України перед Головою Уряду РФ розглянути можливість звільнення від ПДВ товарів (робіт, послуг), що постачаються в рамках системи, що пропонується, на адресу визначених Урядом Російської Федерації міністерств, відомств та підприємств, за умови підтвердження походження товарів (робіт, послуг) з території України.

У підсумку, цим листом пропонується розглянути дану схему розрахунків та, у разі позитивної оцінки, підписати міжурядову угоду та відповідні рішення Уряду, а також стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_52 до такої схеми роботи.

Засвідчена слідчим ІНФОРМАЦІЯ_46 копія листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_49 ОСОБА_20 була надана представником Кабінету Міністрів України та долучена до матеріалів справи без додатку, який за змістом вказаного листа містить перелік усіх учасників схеми розрахунків, зокрема, назву «Уповноваженої організації» для забезпечення виконання зобов`язань якої Урядом України, за умови згоди Уряду Російської Федерації та підписання міжурядових угод, у подальшому могла бути надана гарантія у встановленому законодавством України порядку.

Таким чином, зміст листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 є пропозицією можливої, та ще не введеної у дію схеми подальших взаємовідносин між українськими та російськими підприємствами і організаціями за правилами, які станом на 26.08.1996 ще не розроблені та не затверджені міжурядовими угодами. При цьому як один з елементів пропонованої можливої системи розрахунків передбачається можливість надання у подальшому Урядом України у встановленому законодавством України порядку гарантій виконання Уповноваженою організацією, яка станом на 26.08.1996 ще не визначена, зобов`язань перед також невизначеними на цю дату міністерствами, відомствами, підприємствами, що фінансуються з російського бюджету.

Додаток до листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 є невід`ємною його складовою, без якої неможливо визначити «Уповноважену організацію» для забезпечення виконання зобов`язань якої Урядом України начебто мала бути надана у майбутньому гарантія, зокрема, неможливо визнати ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » такою «Уповноваженою організацією».

Отже, зміст копії листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 та копії листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 , на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_49 ОСОБА_20 кожен зокрема або у своєму взаємозв`язку очевидно та поза сумнівами не свідчать про те, що Уряд України зазначеними листами надав гарантії виконання ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » своїх зобов`язань перед ІНФОРМАЦІЯ_21 за генеральною угодою від 29.05.1996 р. №1957-1-96 та контрактом від 25.07.1996 №148/1697, а тим більше за угодою від 11.06.1997 №148/1697-1 та угодою від 30.06.1997 №148/1697-2, яких станом на 26.08.1996 взагалі ще не існувало.

Представники ІНФОРМАЦІЯ_17 зазначених листів за підписом ОСОБА_11 або їх копій до суду не надавали та взагалі не посилалися на них при обґрунтуванні позову до Кабінету Міністрів України. Підставами вказаного позову ІНФОРМАЦІЯ_21 були визначені «зобов`язання сприяти процедурі виконання судових рішень по стягненню заборгованості українських оптових покупців, за раніше отриманий, але не оплачений природній газ», які не були пов`язані з укладанням, зміною, розірванням і виконанням будь-яких господарських договорів з Кабінетом Міністрів України, відтак не могли розглядатися господарським судом.

05.09.2012 за результатами розгляду заявленого в судовому засіданні представниками ІНФОРМАЦІЯ_17 клопотання суддя ОСОБА_8 виніс ухвалу про залучення ІНФОРМАЦІЯ_30 до участі у справі № 5011-61/11340-2012 у якості співвідповідача, а також перейшов до розгляду справи по суті.

Після того, як суддя ОСОБА_8 перейшов до розгляду справи по суті, представник ІНФОРМАЦІЯ_17 на його пропозицію надав пояснення щодо підстав та предмету позову. При цьому, представник ІНФОРМАЦІЯ_17 , як на підставу позову вказав нові обставини, не зазначені у позовній заяві, а саме, з посиланням на надані представником ІНФОРМАЦІЯ_53 до суду документи, вказав на наявність між ІНФОРМАЦІЯ_21 та ІНФОРМАЦІЯ_54 господарських правовідносин, які начебто виникли на підставі листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 та листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_49 ОСОБА_20 , відповідно до яких Урядом України на думку представників ІНФОРМАЦІЯ_17 начебто надано гарантії виконання ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » зобов`язань перед ІНФОРМАЦІЯ_21 .

Суддя ОСОБА_8 усвідомлював, що у позові ІНФОРМАЦІЯ_17 , який він прийняв до розгляду у справі № 5011-61/11340-2012, єдиною підставою позову були визначені «зобов`язання (змішаної комісії) сприяти процедурі виконання судових рішень по стягненню заборгованості українських оптових покупців, за раніше отриманий, але не оплачений природній газ», ці обставини очевидно не є підставою виникнення господарських правовідносин, тому не могли бути підставою позову, який відповідно до вимог ст. 12 ГПК України підлягає розгляду господарськими судами.

Таким чином, посилання представника ІНФОРМАЦІЯ_17 на наявність між ІНФОРМАЦІЯ_21 та Кабінетом Міністрів України господарських правовідносин гарантування Урядом України виконання ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » зобов`язань перед ІНФОРМАЦІЯ_21 , які начебто виникли на підставі листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 та листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_49 ОСОБА_20 , є не доповненням викладених у позові обставин виникнення господарських правовідносин та підстав стягнення коштів з Кабінету Міністрів України, а зміною підстави позову.

У роз`ясненнях ІНФОРМАЦІЯ_6 від 18.09.1997 № 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що зміна предмета позову означає зміну матеріально-правової вимоги до позивача. Зміна підстави позову означає зміну обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Представниками ІНФОРМАЦІЯ_17 до початку розгляду 05.09.2012 ІНФОРМАЦІЯ_55 в особі судді ОСОБА_8 справи по суті та після його початку письмова заява про зміну підстав позову не подавалася.

У подальшому, в порушення вимог ч. 4 ст. 22 ГПК України, суддя ОСОБА_8 здійснював судовий розгляд у справі № 5011-61/11340-2012 за новою підставою позову ІНФОРМАЦІЯ_17 до Кабінету Міністрів України, неправомірно зміненою представниками ІНФОРМАЦІЯ_17 після початку ним розгляду справи по суті.

При цьому суддя ОСОБА_8 усвідомлював, що у справі № 5011-61/11340-2012 відсутні будь-які докази гарантування Урядом України виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 . Зокрема, наявні в матеріалах цієї судової справи копія листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 (без додатку) та копія листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_49 ОСОБА_20 не містили відомостей про факт надання Урядом України таких гарантій.

Також ОСОБА_8 було відомо, що порядок надання гарантій Уряду України за зобов`язаннями суб`єктів господарювання був на той час врегульований рядом нормативно-правових актів, зокрема, Указом Президента України від 01.05.1995р. № 343 «Про заходи щодо зміцнення фінансової дисципліни при виконанні Державного бюджету України» (далі - Указ №343), Положенням про Валютно-кредитну раду Кабінету Міністрів України, затвердженим Указом Президента України від 20.09.1995р. № 852/95 (далі - Указ №852/95), постановою Кабінету Міністрів України № 655 від 17.08.1995р. «Про додаткове забезпечення гарантій або інших зобов`язань Уряду України, які надаються іноземним кредиторам щодо погашення кредитів в іноземній валюті, що залучаються українськими юридичними особами» (надалі - Постанова №655).

Відповідно до положень зазначених вище актів, гарантії Уряду України могли бути надані виключно за поданням Валютно-кредитної ради за наявності позитивного висновку ІНФОРМАЦІЯ_25 і ІНФОРМАЦІЯ_56 та після прийняття Кабінетом Міністрів України в установленому порядку позитивного рішення з цього питання.

Відповідно до п. 19 Тимчасового регламенту засідань Кабінету Міністрів України та його Президії і Положення про підготовку проектів постанов і розпоряджень Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 1993 р. № 523, Кабінет Міністрів України реалізує повноваження, віднесені до його компетенції шляхом прийняття та видання у встановленому порядку постанов і розпоряджень Кабінету Міністрів.

Під час судового розгляду у справі № 5011-61/11340-2012 представниками Кабінету Міністрів України судді ОСОБА_8 надано письмові підтвердження того, що Кабінетом Міністрів України в установленому порядку не було прийнято жодної постанови або розпорядження щодо надання гарантій для забезпечення погашення заборгованості ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 », зокрема, за генеральною угодою від 29.05.1996 р. №1957-1-96 та контрактом від 25.07.1996 №148/1697, а також угодою від 11.06.1997 №148/1697-1 та угодою від 30.06.1997 №148/1697-2, на які представники ІНФОРМАЦІЯ_17 посилалися як на підставу виникнення заборгованості, а у Державному бюджеті України, в Реєстрі державного боргу і гарантованого державою боргу чи Реєстрі державних гарантій, які веде ІНФОРМАЦІЯ_25 , не обліковувались ніколи будь-які гарантії, надані за зобов`язаннями ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 ».

Також, суддя ОСОБА_8 усвідомлював, що після того, як всупереч фактичному змісту копії листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 та копії листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_49 ОСОБА_20 , він безпідставно визнає факт надання Урядом України цими листами гарантій (поруки) виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 », він зобов`язаний буде застосувати норми матеріального права, якими врегульовано правовідносини гарантії (поруки).

При цьому ОСОБА_8 як професійному судді було відомо, що відповідно до ст. 196 ЦК УРСР (1963 року, чинний до 01.01.2004) правила статей 191 і 194 цього Кодексу поширюються на гарантії, що видаються одними організаціями в забезпечення погашення заборгованості інших, якщо інше не встановлено законодавством.

Відповідно до ст. ст. 191, 194 ЦК УРСР (1963 року, чинний до 01.01.2004) за договором поруки поручитель зобов`язується перед кредитором іншої особи відповідати за виконання нею свого зобов`язання в повному обсязі або в частині. Порука може забезпечувати лише дійсну вимогу. Договір поруки повинен бути укладений у письмовій формі. Недодержання письмової форми тягне недійсність договору поруки. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох місяців з дня настання строку зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений, або визначений моментом вимоги, то при відсутності іншої угоди відповідальність поручителя припиняється після закінчення одного року з дня укладення договору поруки.

Аналогічно врегульовано припинення поруки ст. 559 ЦК України (набрав чинності з 01.01.2004), відповідно до якого порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Враховуючи, що суддею ОСОБА_8 під час судового розгляду у справі № 5011-61/11340-2012 було встановлено, що строк виконання ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » своїх зобов`язань перед ІНФОРМАЦІЯ_21 сплив у 2001 році, ОСОБА_8 було також відомо, що момент виникнення у ІНФОРМАЦІЯ_17 права вимоги до умовного поручителя, яким він безпідставно планував визнати Уряд України, виник також у 2001 році, після чого ІНФОРМАЦІЯ_21 будь-якого позову або іншої вимоги до Уряду України з цих підстав не пред`являлося. Строк дії поруки є строком існування суб`єктивного права кредитора і суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються і жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З цих підстав ОСОБА_8 усвідомлював, що будь-яка можлива відповідальність поручителя, яким він безпідставно планував визнати Уряд України, відповідно до вимог ст. 194 ЦК УРСР остаточно припинялася у 2002 році, тобто через рік після закінчення строку виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » (як моменту можливого виникнення права вимоги до поручителя).

Крім того, під час судового розгляду представником Кабінету Міністрів України та представником ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності у справі №5011-61/11340-2012 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_17 до Кабінету Міністрів України.

У зв`язку з цим, ОСОБА_8 усвідомлював, що навіть у разі свідомого викривлення ним змісту копії листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 (без додатку) та копії листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 з метою визнання факту гарантування Урядом України виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 , він повинен відмовити у позові внаслідок спливу строку позовної давності згідно із вимогами ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 82 ГПК України при вирішенні господарського спору по суті господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно із ст. 84 ГПК України рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин, при цьому у мотивувальній частині вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін, законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення.

Однак, 19.09.2012 суддя ІНФОРМАЦІЯ_27 ОСОБА_8 , за наявності правових підстав, відомих йому за результатами судового розгляду, для застосування за заявою представників ІНФОРМАЦІЯ_24 та ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » наслідків спливу строків позовної давності та відмови у задоволенні позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_17 до Кабінету Міністрів України, виконуючи раніше досягнуту змову на вчинення кримінального правопорушення та відведену йому роль у задоволенні позову ІНФОРМАЦІЯ_17 , умисно неправильно застосувавши матеріальне та процесуальне законодавство всупереч фактичним обставинам, встановленим під час судового розгляду справи, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , склав та проголосив рішення про часткове задоволення позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_17 , а також про стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання ІНФОРМАЦІЯ_57 з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання рішення суду, на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 в сумі 3 113 053 506,26 грн. та судовий збір в сумі 61 862,74 грн., чим вчинив діяння на шкоду економічній безпеці України та надав іноземній державі та її представникам допомогу у проведенні підривної діяльності проти України.

Так, ОСОБА_8 достовірно усвідомлював, що позовна заява ІНФОРМАЦІЯ_17 до Кабінету Міністрів України не містила будь-яких даних про наявність господарських правовідносин та господарського спору безпосередньо між ними, умисно проігнорував вимоги ст.ст. 12, 62 ГПК України та безпідставно розпочав судовий розгляд за вказаною позовною заявою.

Безпідставно розпочавши судовий розгляд, діючи в інтересах ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_8 умисно порушив вимоги ч. 4 ст. 22 ГПК України та допустив зміну підстав позову ІНФОРМАЦІЯ_17 вже після початку розгляду справи по суті та без подання представниками ІНФОРМАЦІЯ_17 письмової заяви.

Також ОСОБА_8 свідомо проігнорував вимоги ч. 4 ст. 267 ЦК України, не застосувавши наслідки спливу позовної давності за заявою представників відповідачів та не відмовивши у позові ІНФОРМАЦІЯ_17 з цих підстав.

Більше того, у судовому рішенні ОСОБА_8 послався на положення Конвенції ООН з позовної давності у міжнародній купівлі-продажі товарів, намагаючись обґрунтувати переривання строків позовної давності та те, що вони не спливли на момент винесення судового рішення.

Водночас, відповідно до статті 23 даної Конвенції незалежно від положень цієї Конвенції строк позовної давності в будь-якому випадку минає не пізніше, ніж через 10 років від дня, коли цей строк розпочався, а тому на момент подачі 20.08.2012 позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_17 до суду строки позовної давності спливли і суддя ОСОБА_8 відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України був зобов`язаний відмовити у позові.

Також ОСОБА_8 після дослідження матеріалів справи достеменно знав, що Кабінетом Міністрів України не приймалося будь-яких передбачених чинним законодавством рішень про надання гарантій виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 .

Крім того, ОСОБА_8 достеменно знав, що копія листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 та копія листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_49 ОСОБА_20 не містять даних про надання Урядом України гарантій виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 , а також ОСОБА_8 було достеменно відомо про відсутність будь-яких інших доказів надання таких гарантій.

Тим самим ОСОБА_8 вдався до очевидного викривлення фактів, включивши до постановленого ним незаконного рішення висновок про існування факту надання Урядом України гарантій за зобов`язаннями ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 », який не випливає з досліджених доказів.

Безпідставно визнавши копію листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 (без Додатку, який є невід`ємною частиною цього документа) та копію листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 документальним підтвердженням правовідносин гарантії (поруки), ОСОБА_8 безальтернативно повинен був застосувати, але умисно проігнорував вимоги ст. ст. 191, 194, 196 ЦК УРСР (1963 року, втратив чинність з 01.01.2004) та ст. 559 ЦК України (набрав чинності з 01.01.2004), відповідно до яких порука у будь-якому разі припинялась через рік після закінчення строку виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » (як моменту можливого виникнення права вимоги до поручителя).

Викривлення фактів та вимог права у постановленому суддею ОСОБА_8 рішенні від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 мають такий обсяг, послідовність та очевидний характер, що могло бути лише умисним та спрямованим на формальне обґрунтування ОСОБА_8 незаконного рішення на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 .

Обставини постановлення суддею ОСОБА_8 вищевказаного судового рішення свідчать, що суддя ОСОБА_8 свідомо бажав всупереч матеріальному і процесуальному законам та фактичним обставинам справи, постановити судове рішення, яке за своєю суттю не могло бути і не було актом правосуддя, оскільки маючи достатню професійну підготовку та кваліфікацію, свідомо постановив незаконне рішення з грубим порушенням вищевказаних норм матеріального та процесуального права, чим порушив встановлений законодавством порядок реалізації конституційних засад здійснення правосуддя, що спричинило тяжкі наслідки, враховуючи безпідставне перерахування державних коштів на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 на підставі цього незаконного рішення.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

В абзаці 2 п.п. 1 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, безспірне списання коштів Державного бюджету здійснюється ІНФОРМАЦІЯ_58 у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

У п.п. 3 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) ІНФОРМАЦІЯ_59 відображає в обліку відповідні бюджетні зобов`язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов`язання. Погашення таких бюджетних зобов`язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів. Одночасно розпорядник бюджетних коштів зобов`язаний привести у відповідність з бюджетними асигнуваннями інші взяті бюджетні зобов`язання.

Згідно із п.п. 8, 9 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що рішення суду, що передбачають списання коштів за видатками, бюджетні призначення щодо яких не визначені законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), підлягають оскарженню органами державної влади (органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування) в апеляційному, касаційному порядку.

Списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) на виконання рішень судів здійснюється з часу встановлення щодо таких видатків бюджетних призначень у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет) або у змінах до них.

Тому ОСОБА_8 достеменно знав, що для виконання в передбачений законодавством спосіб винесеного ним незаконного рішення від 19.09.2012 та складеного на його підставі судового наказу про стягнення коштів Державного бюджету України на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 , можуть виникнути перешкоди, що полягають у наявності великої кількості інших судових рішень про стягнення коштів з Державного бюджету України, які за черговістю мають виконуватися першими, а також у відсутності бюджетних призначень та відкритих асигнувань, передбачених для виконання судових рішень про стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів.

Зважаючи на це, для забезпечення за будь-яких умов перерахування ІНФОРМАЦІЯ_57 коштів на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_8 незаконним рішенням від 19.09.2012 умисно безпідставно зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_60 безспірно списати з Державного бюджету України кошти в сумі 3 113 053 506,26 грн. та судовий збір в сумі 61 862,74 грн. саме з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання рішення суду, а не відповідно до вищевказаних вимог законодавства, вчинивши тим самим діяння на шкоду економічній безпеці України через припинення фінансування однієї зі сфер суспільного життя після стягнення названої суми коштів з Державного бюджету України з будь-якого рахунку, та надавши допомогу Російській Федерації у проведенні підривної діяльності проти України, виконавши тим самим свою частину ролі у вчиненні державної зради.

При цьому ОСОБА_8 усвідомлював протиправний характер своїх дій та передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки, спрямовані на спричинення шкоди економічній безпеці України в інтересах Російської Федерації, суспільства та держави, якій у разі доведення злочину до кінця мали бути завдані матеріальні збитки в особливо великому розмірі, бажав настання цих суспільно-небезпечних наслідків, розраховуючи на вжиття співучасниками - ОСОБА_4 та іншими заходів, направлених на усунення перешкод для завершення злочину, які могли виникнути у разі скасування постановленого ОСОБА_8 незаконного рішення від 19.09.2012 за результатами неупередженого апеляційного та касаційного розгляду справи № 5011-61/11340-2012.

Крім того, ОСОБА_8 розраховував, що внаслідок здійснення ОСОБА_4 та іншими співучасниками злочину обумовленого їх службовим становищем впливу на суддів ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою постановлення ними незаконних рішень про залишення без змін постановленого ОСОБА_8 незаконного рішення від 19.09.2012 по справі №5011-61/11340-2012, буде одночасно забезпечено приховування вчинюваного ним за вищевказаних обставин злочину.

У зв`язку з очевидними порушеннями матеріального та процесуального закону, а також невідповідністю фактичним обставинам висновків покладених в основу винесеного ОСОБА_8 незаконного рішення від 19.09.2012, представники ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 », Кабінету Міністрів України та ІНФОРМАЦІЯ_61 оскаржили це рішення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а у подальшому до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Голова ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб із суддею ІНФОРМАЦІЯ_27 ОСОБА_8 , відповідно до попередньої змови з іншими співучасниками злочину, які діяли у змові з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та іншими невстановленими на цей час високопосадовцями органів державної влади України, з метою доведення до кінця змови на вчинення злочину та ролі кожного зі співучасників у ній, діючи на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 та на шкоду економічній безпеці України, використали свій вплив на суддів ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_6 та залучили їх як до усунення перешкод для завершення злочину, які могли виникнути у разі скасування постановленого ОСОБА_8 незаконного рішення від 19.09.2012 за результатами неупередженого апеляційного та касаційного розгляду справи №5011-61/11340-2012, надавши тим самим допомогу РФ та її представнику - ІНФОРМАЦІЯ_17 у проведенні підривної діяльності проти України.

За наслідками втручання ОСОБА_4 на суддів ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до незаконної постанови цього суду від 03.12.2012 залишено без змін та набрало чинності винесене суддею ОСОБА_8 незаконне рішення від 19.09.2012 у справі №5011-61/11340-2012, а за результатами втручання іншого невстановленого на даний час співучасника злочину на суддів ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до незаконної постанови цього суду від 21.01.2013 залишено без змін вищевказану постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.12.2012.

Так, продовжуючи реалізацію свого умислу на вжиття заходів, направлених на те, щоб винесене ОСОБА_8 всупереч вимог чинного законодавства та на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 рішення від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 не було скасовано в апеляційному та касаційному порядку ОСОБА_4 за погодженням із іншим невстановленим на даний час співучасником злочину прийняв рішення про призначення для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегії суддів ІНФОРМАЦІЯ_2 в складі ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , які мали у будь-якому випадку прийняти бажане для ОСОБА_4 рішення по вказаній справі.

Оскільки станом на 21.09.2012 здійснення автоматизованого розподілу господарської справи № 5011-61/11340-2012 в будь-якій категорії спорів не гарантувало вибір заздалегідь визначеного судді з числа постійно діючої колегії суддів ІНФОРМАЦІЯ_2 в складі ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , ОСОБА_4 прийняв рішення здійснити процедуру автоматизованого розподілу у категорії спорів «Спори, що виникають з договорів купівлі-продажу», спеціалізація за якою була визначена на суддів ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

Оскільки станом на 21.09.2012 суддя ОСОБА_26 перебував у відпустці, а судді ОСОБА_24 і ОСОБА_25 були на робочому місці, для того щоб автоматизований розподіл справи відбувався виключно серед суддів, які входили до складу постійно діючої колегії суддів ІНФОРМАЦІЯ_2 в складі ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , ОСОБА_4 вплинув на рішення суддів ОСОБА_24 та ОСОБА_25 щодо написання ними заяви про надання відпустки на один робочий день, що стало підставою для їх виключення з числа суддів, які мали можливість брати участь в автоматизованому розподілі справ.

Таким чином, 21.09.2012 о 12 год. 08 хв. в автоматизованій системі документообігу суду було зроблено відмітку про перебування суддів ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_24 та ОСОБА_25 у відпустці, без участі у авторозподілі перед датою відпустки.

Надалі ОСОБА_4 та керівник апарату ІНФОРМАЦІЯ_2 дали вказівку головному спеціалісту суду здійснити автоматизований розподіл апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_30 на рішення судді ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 саме у категорії спорів «Спори, що виникають з договорів купівлі-продажу».

На виконання вказівки ОСОБА_4 21.09.2012 о 12 год. 30 хв. 47 сек. головний спеціаліст ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи відповідно до відведеної їй ролі, усвідомлюючи неправомірність своїх дій незаконно втрутилась в роботу автоматизованої системи документообігу суду, а саме: незважаючи не те, що предмет спору в справі № 5011-61/11340-2012 не стосувався договорів купівлі-продажу, здійснила процедуру автоматизований розподіл апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_30 на рішення судді ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 в категорії спорів «Спори, що виникають з договорів купівлі-продажу», у якій станом на час автоматизованого розподілу брати участь мали можливість лише судді ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , які були членами однієї постійно діючої колегії суддів, що однозначно гарантувало для співучасників призначення з розгляду зазначеної апеляційної скарги суддю з числа лише цієї колегії.

За результатами здійсненого шляхом незаконного втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду автоматизованого розподілу у справі призначено суддю ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_22 .

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.10.2012 копії матеріалів господарської справи № 5011-61/11340-2012 направлені до органу досудового слідства у зв`язку з тим, що стягнення заявленої в господарській справі суми з Кабінету Міністрів України є позовними вимогами ІНФОРМАЦІЯ_17 у кримінальній справі.

Разом із супровідним листом ІНФОРМАЦІЯ_62 від 14.11.2012 №70/6/3671нт копії зазначених матеріалів господарської справи повернуті на адресу ОСОБА_4 , оскільки ІНФОРМАЦІЯ_17 не є цивільним позивачем у кримінальній справі №2312, порушеній 12.10.2011 щодо ОСОБА_10 і ОСОБА_11 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, на підставі звернення ІНФОРМАЦІЯ_29 від 10.06.2011 до Кабінету Міністрів України з питання погашення заборгованості ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » у сумі 405,5 млн. доларів США.

До цього листа ІНФОРМАЦІЯ_62 приєднано копії документів, які не витребовував суд, однак які суд міг використати для спростування заперечень відповідачів щодо відсутності оригіналів листів від 26.08.1996 № 64-2298/8 та від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_49 ОСОБА_20 (використаних суддею ОСОБА_8 на підтвердження гарантування Урядом України сплати за боргами ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 ), а саме:

1. Супровідного листа заступника ІНФОРМАЦІЯ_63 - Головного воєнного прокурора ОСОБА_27 від 27.03.2001, яким до ІНФОРМАЦІЯ_64 направлено ксерокопії листа від 26.08.1996 №64-2297/8, листа від 26.08.1996 №64-2298/8;

2. Висновку судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів ІНФОРМАЦІЯ_65 від 08.11.2011 №11422/11423/11-32, проведеної по копіям цих листів;

3. Протоколу від 25.05.2001 допиту свідка ОСОБА_20 ;

4. Протоколу від 22.11.2011 допиту свідка ОСОБА_12 .

Діючи усупереч ст. 33 ГПК України (відповідно до якої докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, яким ІНФОРМАЦІЯ_62 у господарській справі № 5011-61/11340-2012 не було) та ст. 126 Конституції України (яка гарантує незалежність суддів), ОСОБА_4 15.11.2012, виконуючи відведену роль у вчиненні державної зради, штучно створюючи докази для залишення в силі рішення судді ОСОБА_8 від 19.09.2012 про задоволення позову ІНФОРМАЦІЯ_17 та стягнення на його користь коштів Державного бюджету України з будь-якого рахунку, виявленого при виконанні судового рішення, в розмірі 3 113 115 369 грн. та судовий збір 61862,74 грн., вчинивши діяння на шкоду економічній безпеці держави та поставивши під загрозу фінансування будь-якої зі сфер суспільного життя, надаючи іноземній державі - Російській Федерації та її представникам - ІНФОРМАЦІЯ_17 допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, втрутився в діяльність судді КАГС ОСОБА_22 , вчинивши на супровідному листі ІНФОРМАЦІЯ_62 від 14.11.2012 №70/6/3671нт резолюцію судді ОСОБА_22 про долучення цього листа та долучених документів до справи, тим самим замість суду вирішивши питання про приєднання документів до матеріалів господарської справи.

03.12.2012 колегія суддів ІНФОРМАЦІЯ_2 у складі ОСОБА_22 (доповідач), ОСОБА_21 та ОСОБА_23 за результатом розгляду апеляційних скарг ІНФОРМАЦІЯ_30 , Кабінету Міністрів України та ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » на рішення судді ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 прийняла рішення про відмову в їх задоволенні, а зазначене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У мотивувальній частині постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.12.2012 як на підставу надання Урядом України гарантій за зобов`язаннями ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 використано матеріали кримінальної справи, які надійшли разом із листом ІНФОРМАЦІЯ_62 , які, у свою чергу, незаконно доручив приєднати до справи ОСОБА_4 .

Разом з цим, 05.12.2012 після надходження вищезазначеної постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.12.2012 до Кабінету Міністрів України, директором ІНФОРМАЦІЯ_66 ОСОБА_28 організовано складання та підписання у ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_29 листа на ім`я ІНФОРМАЦІЯ_67 ОСОБА_30 про вступ ІНФОРМАЦІЯ_64 у господарську справу №5011-61/11340-2012 з метою захисту інтересів держави та запобігання заподіянню збитків Державному бюджету України.

При цьому, згідно з вимогами ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час вчинення злочину) прийняття судом до розгляду касаційної скарги прокурора на рішення суду, зумовлювало обов`язкове зупинення виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, внесення прокурором касаційної скарги в інтересах держави на судове рішення про стягнення коштів, зупиняло безспірне списання коштів державного бюджету (п. 2 ст. 13).

Водночас, представник ІНФОРМАЦІЯ_53 за довіреністю від ОСОБА_7 , виконуючи вказівку ОСОБА_7 , з метою доведення злочинного наміру щодо безпідставного витрачання коштів Державного бюджету України на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 , надав усну вказівку працівникам ІНФОРМАЦІЯ_66 не відправляти на адресу ІНФОРМАЦІЯ_67 вже підписаний ІНФОРМАЦІЯ_68 ОСОБА_29 лист про вступ ІНФОРМАЦІЯ_64 у господарську справу №5011-61/11340-2012.

Надалі невстановлений на даний час співучасник злочину здійснив втручання в діяльність суддів цього Суду, якими рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.09.2012 та рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.12.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 залишено без змін, а також прийнято рішення про відмову в доступі на перегляд цього рішення ІНФОРМАЦІЯ_69 .

При цьому, у Державному бюджеті України на 2012 та 2013 роки були відсутні кошти за бюджетними призначеннями, які передбачали погашення заборгованості за зобов`язаннями Кабінету Міністрів України перед ІНФОРМАЦІЯ_21 .

Натомість, 26.12.2012 керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_30 за вказівкою ОСОБА_7 прийнято рішення про виконання судового рішення ІНФОРМАЦІЯ_27 від 19.09.2012 та виданого на його підставі судового наказу від 04.12.2012 шляхом придбання російських рублів (хоча судове рішення передбачало стягнення у гривні, а ІНФОРМАЦІЯ_59 не мала права їх конвертувати у іншу валюту) та перерахування коштів ІНФОРМАЦІЯ_17 за рахунок бюджетної програми 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна, стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб».

Так, 27.12.2012 ІНФОРМАЦІЯ_57 при виконанні постановленого ОСОБА_8 судового рішення від 19.09.2012 та виданого на його підставі судового наказу від 04.12.2012, за відсутності бюджетних призначень на виконання цього рішення суду, безпідставно здійснено придбання російських рублів на суму 15 423 128, 47 грн., після чого 28.12.2012 частково перераховано з Державного бюджету України кошти на розрахунковий рахунок ІНФОРМАЦІЯ_17 у сумі 58 815 270,83 російських рублів, а також 25.10.2013 за 23 252 940,65 грн. безпідставно придбано та перераховано на розрахунковий рахунок ІНФОРМАЦІЯ_17 кошти у сумі 90 162 623,69 російських рублів, а всього 148 977 894, 52 російських рублів, для придбання яких витрачено коштів Державного бюджету України на суму 38 676 069,12 грн, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді безпідставного та безоплатного витрачання державних коштів на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 .

Враховуючи очевидну незаконність і безпідставність виконання судового рішення ІНФОРМАЦІЯ_27 від 19.09.2012 та виданого на його підставі судового наказу від 04.12.2012, щодо перерахування з Державного бюджету України коштів на розрахунковий рахунок ІНФОРМАЦІЯ_17 за рахунок бюджетної програми 3504030, представник ІНФОРМАЦІЯ_53 13.02.2013 діючи за вказівкою ОСОБА_7 подав до ІНФОРМАЦІЯ_27 заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі № 5011-61/11340-2012, а саме змінити спосіб та порядок виконання рішення шляхом стягнення спірної суми з Державного бюджету України замість «з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання рішення суду» на «з рахунку за бюджетною програмою за КПКВ 3504030».

З метою приховування вчиненої ним та іншими співучасниками державної зради в інтересах РФ, суддя ІНФОРМАЦІЯ_27 ОСОБА_8 постановив ухвалу від 20.02.2013, якою заяву Кабінету Міністрів України про зміну способу та порядку виконання рішення ІНФОРМАЦІЯ_27 від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 задоволено та змінено спосіб та порядок виконання рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 шляхом стягнення коштів з Державного бюджету України замість «з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання рішення суду» на «з рахунку за бюджетною програмою за КПКВ 3504030».

Інша частина державних коштів в сумі 3 074 439 299, 88 грн, які мали бути перераховані ІНФОРМАЦІЯ_21 на підставі винесеного ОСОБА_8 незаконного рішення, не була перерахована ІНФОРМАЦІЯ_21 через обставини, які не залежали від волі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших співучасників кримінального правопорушення, внаслідок того, що вони більше не мали впливу на органи державної влади та суд, а ОСОБА_4 та ОСОБА_8 боялися викриття правоохоронними органами стосовно вчиненої державної зради.

Крім того, 27.02.2014 близько 04:30 год. понад 100 озброєних військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_70 за адресою: АДРЕСА_4 , та Ради ІНФОРМАЦІЯ_71 за адресою: АДРЕСА_5 , захопили їх та установили контроль над їхньою діяльністю з метою забезпечення прийняття вигідних та необхідних для російської федерації рішень з метою окупації півострова.

Також упродовж 27-28 лютого 2014 року військовослужбовцями збройних сил російської федерації здійснено блокування автошляхів, захоплення аеропортів та транспортних підприємств, що організовували та здійснювали безпечний рух повітряних суден.

Одночасно із цим розпочато блокування та захоплення військових частин ЗС України, ІНФОРМАЦІЯ_72 , ІНФОРМАЦІЯ_73 , дислокованих на території АР Крим та м. Севастополя, пошкодження та знищення військового майна, що має важливе оборонне значення для України.

Окрім того, з метою контролю за використанням зброї та перешкоджанню виконання службових обов`язків щодо здійснення охорони державного кордону України, невеликими групами військовослужбовців зі складу невстановлених підрозділів спеціального призначення збройних сил російської федерації, у кількості до 100 осіб, у спеціальному екіпіруванні, озброєних автоматами, штурмовими гвинтівками, снайперськими гвинтівками та шумовими гранатами, здійснено напади та захоплення органів управління ІНФОРМАЦІЯ_73 на території АР Крим і м. Севастополя усіх рівнів - від регіонального управління до підрозділів охорони кордону.

Також, у період з 27 лютого до 07 березня 2014 року військовослужбовці збройних сил російської федерації спільно з іншими особами, у тому числі військових козацьких товариств рф, вчинили захоплення і блокування будівель правоохоронних органів, органів державної влади, підприємств, установ та організацій, місцевих засобів телерадіомовлення і комунікації для подальшої окупації АР Крим та міста Севастополя.

При цьому, 01.03.2014 державна дума російської федерації проголосувала за введення російських військ на територію України, зокрема в АР Крим, де з вказаної дати приміщення ІНФОРМАЦІЯ_74 фактично було захоплено військовими російської федерації, що мало наслідком настання бойової обстановки, яка виникла в Україні внаслідок окупації частини її території військами російської федерації.

Після зміни керівників вищих органів державної влади України, військової агресії рф проти України, ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_27 від 07.03.2014 (залишену в силі ІНФОРМАЦІЯ_75 та ІНФОРМАЦІЯ_76 ), рішення судді ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 від 19.09.2012 у справі №5011-61/11340-2012 скасовано у зв`язку із нововиявленими обставинами, та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову ІНФОРМАЦІЯ_17 до Кабінету Міністрів України та ІНФОРМАЦІЯ_30 про стягнення коштів відмовлено повністю.

При цьому, нововиявленими обставинами як підстави для скасування рішення судді ОСОБА_8 від 19.09.2012 зазначено виявлення факту відсутності оригіналів листів від 26.08.1996 № 64-2298/8 та від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_49 ОСОБА_20 , завірені копії яких лягли в основу рішення ІНФОРМАЦІЯ_27 від 19.09.2012 №5011-61/11340-2012, а також те, що огляд оригіналів цих листів у судовому засіданні судом не здійснювався, оскільки будь-яких заперечень щодо їх дійсності учасниками судового процесу не заявлялося, що очевидно не відповідало дійсності, адже представники відповідачів та третьої особи неодноразово у судових засіданнях повідомляли суд про відсутність оригіналів цих документів і заявляли клопотання про їх витребовування, у задоволенні яких суд відмовив.

Більше того, в матеріалах господарської справи №5011-61/11340-2012 наявна копія висновку за результатами судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів за матеріалами кримінальної справи №660, складеного експертами ІНФОРМАЦІЯ_77 від 08.11.2011 № 11422/11423/11-32, з якої вбачається відсутність оригіналів листів від 26.08.1996 № 64-2298/8 та від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_49 ОСОБА_20 і прохання слідчого проводити експертизу за наявними копіями документів, та відтак неможливості їх надання слідчим у розпорядження експертів.

З огляду на викладене, суддя ІНФОРМАЦІЯ_3 та громадянин України ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 та іншими невстановленими на даний час співучасниками, на шкоду економічній безпеці України, всупереч вимогам Конституції та інших законів України, за результатами розгляду господарської справи № 5011-61/11340-2012 виніс незаконне рішення від 19.09.2012 про стягнення на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 коштів Державного бюджету України з будь-якого рахунку, виявленого при виконанні судового рішення, в розмірі 3 113 115 369 грн. та судовий збір 61862,74 грн., та забезпечив фактичне стягнення з Державного бюджету України на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 148 977 894, 52 російських рублів, для придбання яких витрачено коштів Державного бюджету України на суму 38 676 069,12 грн., чим вчинив діяння на шкоду економічній безпеці України, поставивши під загрозу припинення фінансування будь-якої зі сфер суспільного життя у разі стягнення названої суми коштів у повному обсязі, чим надав іноземній державі - Російській Федерації та її представникам - ІНФОРМАЦІЯ_17 допомогу у проведенні підривної діяльності проти України.

У свою чергу, ОСОБА_4 , обіймаючи на той час посаду Голови ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи громадянином України, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, на шкоду економічній безпеці України, всупереч вимогам Конституції та інших законів України, здійснив незаконне втручання в роботу автоматизованих систем документообігу ІНФОРМАЦІЯ_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та незаконне втручання в діяльність суддів цих судів, забезпечив розподіл справи № 5011-61/11340-2012 на необхідних суддів, забезпечив ухвалення суддею ОСОБА_8 рішення від 19.09.2012 про стягнення на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 коштів Державного бюджету України з будь-якого рахунку, виявленого при виконанні судового рішення в розмірі 3 113 115 369 грн. та судовий збір 61862,74 грн., та, із залученням інших співучасників, забезпечив подальше залишення в силі названого судового рішення за наслідком його перегляду в апеляційному та касаційному порядках, а також не допустив можливість його перегляду ІНФОРМАЦІЯ_69 , чим забезпечив фактичне стягнення з Державного бюджету України на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 148 977 894, 52 російських рублів, для придбання яких витрачено коштів Державного бюджету України на суму 38 676 069,12 грн., чим вчинив діяння на шкоду економічній безпеці України, поставивши під загрозу припинення фінансування будь-якої зі сфер суспільного життя у разі стягнення названої суми коштів у повному обсязі, чим надав іноземній державі - Російській Федерації та її представникам - ІНФОРМАЦІЯ_17 допомогу у проведенні підривної діяльності проти України.

Кримінальне провадження № 0001214 постановою прокурора від 15.12.2025 виділено із кримінального провадження № 0000707 від 22.08.2023.

31.05.2025 у межах кримінального провадження № 0000707 від 22.08.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_4 за частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111 КК України (в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001).

З огляду на викладене, враховуючи те, що закінчити досудове розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали, якою застосовано запобіжний захід до підозрюваного неможливо, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання прокурора. Зазначили, що стороною обвинувачення не доведені мета продовження такого запобіжного заходу, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Також вказав щодо необґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки ані повідомлення про підозру, ані клопотання про застосування запобіжного заходу, не містять відомостей про конкретні факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення повідомлення про підозру за інкримінованим злочином. Крім того, клопотання та долучені до нього матеріали є абсолютно ідентичними із попереднім таким же клопотанням, будь- яких нових доводів та аргументів на користь необхідності продовження домашнього арешту, стороною захисту не знайдено і не представлено суду.

Повідомивши сторону про завершення досудового розслідування і надання доступу до його матеріалів, стороною обвинувачення підтверджено, що зібраних доказів достатньо для складання обвинуваченого акту відносно ОСОБА_4 та направлення його до суду. Н думку сторони захисту, цей факт щонайменше впливає на кількість та інтенсивність ризиків. У задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього документи письмові заперечення та долучені до них письмові докази, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Державного бюро розслідувань здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001214 від 15.12.2025 за підозрою колишнього Президента України ОСОБА_6 , колишнього Прем`єр-міністра України ОСОБА_7 , колишнього голови ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та судді ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 у державній зраді за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 в редакції Закону України від 05.04.2001 № 2341-ІІІ КК України.

Кримінальне провадження № 0001214 постановою прокурора від 15.12.2025 виділено із кримінального провадження № 0000707 від 22.08.2023.

31.05.2025 у межах кримінального провадження № 0000707 від 22.08.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_4 за частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111 КК України (в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, а саме:

1. Показання свідка ОСОБА_13 (у 2012 році обіймала посаду судді ІНФОРМАЦІЯ_3 ), яка повідомила про вплив голови ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на неї з метою написання заяви на відпустку, щоб не брати участі в авторозподілі (як надалі вона дізналася, позову ІНФОРМАЦІЯ_17 до Кабінету Міністрів України), а також про обставини впливу ОСОБА_4 та виклику ним до себе судді ОСОБА_8 для прийняття «необхідного» рішення у справі № 5011-61/11340-2012.

2. Показання свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 (судді господарського суду міста Києва), які повідомили про факти незаконного втручання ОСОБА_4 у роботу автоматизованої системи документообігу господарського суду міста Києва, в діяльність суддів цього суду, вчинення на них тиску, надання незаконних вказівок у конкретних справах, заміни суддів для розгляду конкретних справ, створення системи з дублюючими спеціалізаціями суддів з метою їх визначення на власний розсуд для розгляду господарської справи у вибраній одній з декількох дублюючих спеціалізацій.

3. Показання свідка ОСОБА_42 (судді ІНФОРМАЦІЯ_78 ), яка показала, що у апеляційному суді у період, коли головою суду був ОСОБА_4 , існував список контрольних справ, про це всі говорили. У подальшому ОСОБА_4 впливав на вибори керівництва суду, у тому числі через засоби масової інформації, намагаюсь добитися призначення на керівні посади підконтрольних йому суддів.

4. Показання свідка ОСОБА_43 (у 2012 році обіймав посаду радника Прем`єр-міністра України), який повідомив, що брав участь у судових засіданнях як представник Кабінету Міністрів України під час розгляду справи № 5011-61/11340-2012 та заперечував проти задоволення позову ІНФОРМАЦІЯ_17 , вказуючи суду, у тому числі судді ОСОБА_8 , на відсутність гарантій Кабінету Міністрів України за договорами між ІНФОРМАЦІЯ_21 та ЗАТ ПФК « ІНФОРМАЦІЯ_20 », надавав письмові пояснення та відзиви, звертав увагу суддів на конкретні норми законів та міжнародних договорів, відповідно до яких у позові слід було відмовити, просив застосувати наслідки спливу позовної давності.

5. Показання свідка ОСОБА_44 (у 2012 році обіймала посаду головного спеціаліста-юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи ІНФОРМАЦІЯ_79 ), яка повідомила, що брала участь у судових засіданнях як представник ІНФОРМАЦІЯ_80 під час розгляду справи № 5011-61/11340-2012 та заперечувала проти задоволення позову ІНФОРМАЦІЯ_17 , вказуючи суду, у тому числі судді ОСОБА_8 , на відсутність гарантій Кабінету Міністрів України за договорами між ІНФОРМАЦІЯ_21 та ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_81 », заборгованості Кабінету Міністрів України і про безпідставність заявлених позовних вимог.

6. Показання свідка ОСОБА_45 (у 2012 році представляв інтереси ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » в господарських судах у справі № 5011-61/11340-2012), який вказав на численні порушення суддями, у тому числі суддею

ОСОБА_8 , норм законів України та міжнародних договорів при визнанні листів Прем`єр-міністра України ОСОБА_11 адресованих Голові ІНФОРМАЦІЯ_82 ОСОБА_20 гарантіями Кабінету Міністрів України, порушення норм щодо строків позовної давності. Звертав увагу суддів, у тому числі судді ОСОБА_8 , на порушення процесуальних норм при розгляді справи, однак усі його заяви, клопотання та звернення ігнорувалися, поведінка суддів свідчила про їх упередженість і необ`єктивність. Суддя ОСОБА_8 19.09.2012 перебував у нарадчій кімнаті всього 40 хв, після чого проголосив рішення суду на 26 арк., що свідчить про те, що він готував його завчасно, не досліджуючи доказів у судовому засіданні 19.09.2012. Крім того, свідок ОСОБА_46 безпосередньо був очевидцем того як судді ОСОБА_8 та ОСОБА_47 спілкувались 07.03.2014 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 перед винесенням суддею ОСОБА_48 того самого дня ухвали про скасування за нововиявленими обставинами рішення судді ОСОБА_8 від 19.09.2012 про задоволення позову ІНФОРМАЦІЯ_17 у справі № 5011-61/11340-2012.

7. Показання свідків ОСОБА_49 (у 1992 - 1995 роках був членом правління ІНФОРМАЦІЯ_83 , в 1995 - 2005 роках - головою правління АО « ІНФОРМАЦІЯ_84 »), ОСОБА_50 (у 1995 - 1996 роках обіймав посаду віце-прем`єр-міністра України), ОСОБА_51 (у 1995 році обіймав посаду ІНФОРМАЦІЯ_85 та був членом ІНФОРМАЦІЯ_86 ), ОСОБА_52 (у 1999 - 2001 роках обіймав посаду ІНФОРМАЦІЯ_14 , у 2005 - 2006 роках - посаду ІНФОРМАЦІЯ_16 ), які повідомили про процедуру надання Урядом України гарантій виконання договірних зобов`язань (гарантії Уряду України могли бути надані виключно за поданням Валютно-кредитної ради за наявності позитивного висновку ІНФОРМАЦІЯ_25 і ІНФОРМАЦІЯ_56 та після прийняття Кабінетом Міністрів України в установленому порядку позитивного рішення з цього питання), а також про те, що листи ОСОБА_11 адресовані Голові ІНФОРМАЦІЯ_82 ОСОБА_20 , такими гарантіями визнаватися не можуть. До ІНФОРМАЦІЯ_86 не надходили звернення та листи щодо гарантій Уряду України перед ІНФОРМАЦІЯ_21 чи Урядом РФ за зобов`язаннями ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 ». Уряд України не мав права брати та не брав на себе гарантій перед ІНФОРМАЦІЯ_21 чи ІНФОРМАЦІЯ_87 за зобов`язаннями ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 ».

8. Показання свідка ОСОБА_53 (у 2012 році обіймав посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_88 , до цього працював слідчим ІНФОРМАЦІЯ_89 ), який повідомив, що здійснював розслідування щодо ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , у тому числі за фактом замаху на заволодіння бюджетними коштами шляхом перекладення боргу ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 на державу. Повідомив, що оригіналів чи належним чином завірених копій цих листів ОСОБА_11 до ОСОБА_20 у ІНФОРМАЦІЯ_90 ніколи не було. Рішення суду у справі № 5011-61/11340-2012 на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 впливало на подальші рішення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 , зокрема доводило її вину в розкраданні коштів державного бюджету.

9. Показання свідка ОСОБА_54 (із січня 2011 року по листопад 2013 року працював старшим слідчим в ІНФОРМАЦІЯ_91 ), який повідомив, що знайомий зі слідчим ОСОБА_55 , проте в жодну слідчу групу під керівництвом ОСОБА_53 включений не був. Не виключає, що в серпні 2012 року ОСОБА_56 міг звернутись до нього з проханням завірити копії листів від 26.08.1996 № 64-2298/8 та № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_11 на ім`я Голови ІНФОРМАЦІЯ_82 ОСОБА_20 для надання їх у відповідь на запит Секретаріату Кабінету Міністрів України.

10. Оригінали матеріалів господарської справи № 5011-61/11340-2012, вилучені в ІНФОРМАЦІЯ_28 на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до документів, у тому числі аудіозаписи судових засідань. З матеріалів справи та аудіозаписи судових засідань убачається, що суддям, у тому числі ОСОБА_8 , з пояснення та документів, наданих відповідачами і третьою особою, було достовірно відомо про відсутність гарантій Кабінету Міністрів України за договорами між ІНФОРМАЦІЯ_21 та ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 », закінчення строку позовної давності, відсутність оригіналів листів ОСОБА_11 адресованих ОСОБА_20 , тобто про відсутність підстав для задоволення позову та стягнення коштів в інтересах ІНФОРМАЦІЯ_17 з Державного бюджету України. У позовній заяві ІНФОРМАЦІЯ_17 не просило стягнути кошти з Державного бюджету України з будь-якого рахунка, виявленого при виконанні судового рішення, а тому зазначення у рішенні суду від 19.09.2012 про стягнення коштів саме «з будь-якого рахунку» є ініціативою самого судді ОСОБА_8 .

11. Документи з особової справи судді ОСОБА_8 , з яких убачається, що він став суддею у 2010 році (був недосвідченим суддею) та 15.12.2012 (після прийняття ним 19.09.2012 судового рішення та залишення його 03.12.2012 без змін ІНФОРМАЦІЯ_75 ) отримав подяку Голови ІНФОРМАЦІЯ_6 .

12. Документи, отримані під час здійснення 04.08.2014 тимчасового доступу в ІНФОРМАЦІЯ_92 , а саме: копії рішень ІНФОРМАЦІЯ_93 від 09.01.2001 (справа № А40-44294/00-40-424), від 26.09.2001 (справа № А40-27196/01-56-259), від 20.08.2001 (справа № А40-26753/01-7-374) про стягнення із ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 заборгованості за контрактом від 25.07.1996 № 148/1697, а також копії ухвал ІНФОРМАЦІЯ_94 від 15.05.2003, якими за клопотаннями ІНФОРМАЦІЯ_17 , вказані рішення іноземного суду визнано і приведено до виконання на території України.

13. Листи ІНФОРМАЦІЯ_95 від 16.07.2014 № 186 та від 22.12.2014 № 478, відповідно до яких листів Прем`єр-міністра України ОСОБА_11 від 26.08.1996 № 64-2298/8 та № 64-2297/8 на адресу Голови ІНФОРМАЦІЯ_82 ОСОБА_20 у документах Кабінету Міністрів України (відділ міждержавних відносин з Російською Федерацією) не виявлено.

14. Лист ІНФОРМАЦІЯ_25 від 16.06.2011 № 31-12110-3-8/4199 та лист ІНФОРМАЦІЯ_26 від 24.06.2011 № 7483-0-4-11-82 на адресу Кабінету Міністрів України про відсутність державних гарантій за зобов`язаннями ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 .

15. Лист ІНФОРМАЦІЯ_96 від 07.10.2014 № 3932-05/34844-05, відповідно до якого документів щодо гарантій Кабінетом Міністрів України за договорами ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » та ІНФОРМАЦІЯ_21 за номенклатурою справ відділу іноземних інвестицій і кредитів у 1996 році не виявлено.

16. Листи ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_97 » від 22.08.2014 № 026-04/5451 та від 07.11.2014 № 010-01/7360, згідно з якими вказаний банк було визначено агентом Уряду України із залучення іноземних кредитів під гарантії Кабінету Міністрів України і ІНФОРМАЦІЯ_83 . Відповідно до п. 4 Указу Президента України від 20.09.1995 № 852/95 гарантії або інші зобов`язання Уряду України, які надаються для забезпечення погашення заборгованості українських юридичних осіб за іноземними кредитами, підписують тільки ІНФОРМАЦІЯ_16 або голова ІНФОРМАЦІЯ_86 після прийняття Кабінетом Міністрів України в установленому порядку позитивного рішення з цього питання. Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.1996 № 1027 рішення про надання Кабінетом Міністрів України гарантій за іноземними кредитами оформлюються постановами Кабінету Міністрів України за поданням Валютно-кредитної ради Кабінету Міністрів України. ІНФОРМАЦІЯ_98 повідомив, що в межах виконання функцій фінансового агента Кабінету Міністрів України щодо кредитів, залучених державою або під державні гарантії, він не укладав кредитних угод із ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » щодо одержання іноземних кредитів під гарантійні зобов`язання Кабінету Міністрів України.

17. Лист ІНФОРМАЦІЯ_30 від 07.08.2014 № 14-08/2673-18259 з долученими копіями платіжних доручень, відповідно до яких ІНФОРМАЦІЯ_57 на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 та наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.12.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 на рахунки ІНФОРМАЦІЯ_17 фактично перераховано:

- 28.12.2012 в сумі 58 815 270,83 рос. руб. (гривневий еквівалент 15 423 128,47 грн);

- 28.10.2013 в сумі 90 162 623,69 рос. руб. (гривневий еквівалент 23 252 940, 65 грн);

18. Лист ІНФОРМАЦІЯ_48 від 13.07.2014 № 10150/0/2-14, відповідно до якого державних гарантій за заборгованістю ЗАТ ПФК « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_17 не надавалося.

19. Протоколами огляду автоматизованої системи документообігу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.12.2017 та від 22.10.2025, якими установлено маніпуляції технічними можливостями системи, з метою призначення для розгляду справи № 5011-61/11340-2012 суддю ОСОБА_8 . За даними автоматизованої системи документообігу суду на момент надходження зазначеного позову ІНФОРМАЦІЯ_17 , а саме 20.08.2012 суддя ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 перебував у черговій щорічній відпустці до 23.08.2012, тому згідно вимог п. 3.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням від 26.11.2010 № 30 Ради суддів України, автоматичний розподіл вказаного позову на суддю ОСОБА_8 не міг здійснюватися. 20.08.2012 о 17 год 25 хв начальник ІНФОРМАЦІЯ_99 ОСОБА_14 за усною вказівкою ОСОБА_4 та ОСОБА_57 змінила в автоматизованій системі документообігу цього суду дані про відпустку судді ОСОБА_8 на 14 календарних днів і більше із зазначенням періоду з «06.08.2012 до 19.08.2012».

Крім цього, оглядом встановлено, що 21.08.2012 о 10 год 20 хв, безпосередньо перед здійсненням автоматизованого розподілу позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_17 , з метою забезпечення її розподілу на суддю ОСОБА_8 , у останнього було видалено цілий ряд спеціалізацій, у той же час залишено спеціалізацію, у якій і відбувся розподіл - «Спори, що виникають при укладанні, виконанні, зміні, розірванні та визнанні недійсним угод купівлі-продажу, поставки, використанні тари, контрактації, спорів, пов`язаних з інвестиціями» підкатегорії «Спори, пов`язані із забезпеченням виконання зобов`язань».

21. Протоколом огляду автоматизованої системи документообігу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.10.2025, відповідно до якого, з метою вибору заздалегідь визначеного судді з числа постійно діючої колегії суддів ІНФОРМАЦІЯ_2 в складі ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , 21.09.2012 о 12 год 08 хв в автоматизовану систему документообігу внесено відомості про перебування суддів ОСОБА_24 та ОСОБА_25 у відпустці 24.09.2012, без участі у авторозподілі перед датою відпустки.

21. Протокол огляду відомостей від 15.11.2021, наданих на підставі ухвали слідчого судді про телефонні з`єднання ОСОБА_8 , відповідно до якого голова ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 телефонував ОСОБА_8 під час розгляду останнім позову ІНФОРМАЦІЯ_17 , зокрема зафіксовано дзвінок ОСОБА_4 ОСОБА_8 23.08.2012 (перед постановленням ухвали від 27.08.2012, якою ОСОБА_8 витребував у відповідача та третіх осіб докази на підтвердження позову).

22. Наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.03.2011 № 4, відповідно до якого суддя ОСОБА_8 не був включений до спеціалізації і не мав права слухати справу щодо господарських спорів із заборгованості з постачання нафтопродуктів і природного газу, а тому йому не була підсудна справа за позовом ІНФОРМАЦІЯ_17 . У зв`язку з цим указану справу було розподілено в іншій категорії спорів - «Спори, що виникають з договорів купівлі-продажу», що не стосувалась цієї категорії спорів.

23. Висновок судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення від 26.06.2019 № 26920, відповідно до якого інформація про гарантування (поручительство) Україною як державою, її органами влади або посадовими особами, виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 у копії листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 відсутня. У копії листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 вислів «Уряд України надає гарантії виконання Уповноваженою організацією зобов`язань по контрактам на постачання матеріально-технічних ресурсів» до зазначеної в тексті копії листа № 64-2297/8 уповноваженої Урядом України організації - ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » не стосується.

24. Науково-консультативний висновок Інституту держави і права імені ОСОБА_58 , відповідно до якого строк виконання ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » своїх зобов`язань перед ІНФОРМАЦІЯ_21 закінчився у 2004 році. Водночас максимальний строк давності (навіть з урахуванням переривання та зупинення строків) становить10 років (ст. 23 Конвенції про позовну давність у міжнародній купівлі-продажу товарів 1974 року), а отже строк позовної давності у будь-якому випадку закінчився у 2010 році.

25. Рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.03.2014 у справі № 5011-61/11340-2012 (суддя ОСОБА_47 ), яким ухвалено:

- заяву Кабінету Міністрів України про перегляд рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 за нововиявленими обставинами задовольнити;

- рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 скасувати;

- прийняти нове рішення;

- у задоволенні позову ІНФОРМАЦІЯ_17 до Кабінету Міністрів України та ІНФОРМАЦІЯ_100 про стягнення 3 239 652 269,73 грн відмовити повністю;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_17 в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 36 540 грн;

- здійснити поворот виконання рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 в частині стягнення заборгованості у розмірі 38 676 069,12 грн;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_17 в дохід Державного бюджету України 38 676 069,12 грн.

26. Постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.04.2014 та постанова ІНФОРМАЦІЯ_6 від 06.08.2014, якими рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.03.2014 у справі № 5011-61/11340-2012 залишено без змін.

27. Висновок комісійної судово-економічної експертизи від 10.08.2023 № 3855, яким установлено, що висновок акту ревізії:

- стосовно наявності бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань для виконання рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.09.2012 про стягнення коштів з державного бюджету впродовж 2012 - 2013 років документально підтверджується в частині невнесення протягом 2012 та 2013 років за КПКВК 3504030 змін до кошторисів щодо загального фонду державного бюджету;

- документально підтверджується в частині визначення сум перерахувань як зменшення активів (втрати активів - безповоротного зменшення активів через перерахування (сплату) коштів, що за текстом кваліфіковане перевіряючими як матеріальна шкода (збитки), заподіяна Державному бюджету України: у 2012 році на суму 58 815, 27 тис. рос. руб., гривневий еквівалент яких становить 15 423, 13 тис грн; у 2013 році на суму 90 162, 62 тис. рос. руб., гривневий еквівалент яких становить 23 749, 83 тис гривень (з урахуванням витрат ІНФОРМАЦІЯ_101 на придбання російських рублів).

28. Висновок додаткової судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи від 12.04.2023 № 2845/23-39/11492/23-39, відповідно до якого з об`єктивного змісту рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 убачається, що суд дійшов висновку про наявність гарантії Уряду України за борговими зобов`язаннями ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 та обґрунтовує такий висновок посиланням на листи Прем`єр-міністра України ОСОБА_11 від 1996 року.

29. Протокол десятого засідання Змішаної Російсько-Української комісії по співробітництву від 02.07.2004 за підписом Прем`єр-міністра ОСОБА_6 та голови ІНФОРМАЦІЯ_82 ОСОБА_59 , відповідно до пункту 3.2.5 якого українська сторона зобов`язалася сприяти процедурі виконання судових рішень щодо стягнення заборгованості українських оптових покупців, за раніше отриманий, але не оплачений природний газ. Беручи участь у роботі цієї Комісії та очолюючи на той час Уряд України, ОСОБА_6 достовірно знав про відсутність зобов`язань України, її органів влади та установ перед ІНФОРМАЦІЯ_21 або безпосередньо перед РФ за заборгованістю ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 ». Якби гарантії України існували, то у протоколі засідання вказаної Комісії було б зазначено, що українська сторона зобов`язалася повернути кошти за раніше отриманий, але не оплачений природний газ.

30. Протокол огляду відеозапису « ОСОБА_60 понять, что он не может выпустить ОСОБА_61 », у якому ОСОБА_6 у випуску новин «Факти» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_102 » говорить таке: «Сьогодні партнери ОСОБА_61 сидять по різним тюрмам у різних країнах світу. Сьогодні Україна платить за ОСОБА_62 борги за газ, який вона реалізувала на території України, а кошти перевела в офшорні зони. На ці питання треба щоб відповіді дав суд, якого вона уникає і блокує правосуддя… Я повинен був сказати, що моїх повноважень тут недостатньо і, з моєї точки зору, тут повинен дати відповідь на це питання суд. І ОСОБА_61 в цьому також зацікавлена повинна бути. Якщо вона дійсно не скоювала злочин, суд дасть відповідь. Скоювала, заплати кошти і тоді проси чи вимагай звільнення. До речі, закони України зараз це дозволяють, якщо людина заплатила».

31. Протокол огляду відеозапису під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_103 », у якому на запитання журналіста телеканалу Євроньюз: «Тобто, на Вашу думку, ЄС помиляється, коли критикує Україну за цю справу, але складається враження, що є інші причини, приміром той факт, що ОСОБА_63 закрила компанію, яка була близька до інтересів Вашої партії?», ОСОБА_6 відповідає таке: «В цій справі неможливо не враховувати суди, які відбулись вже в інших країнах світу, і у США - це справа ОСОБА_64 , і в Росії - це справа генерала ОСОБА_65 , щоб вона довела свою невинність».

32. Протокол огляду виступу ОСОБА_7 від 14.10.2011 у випуску новин «Наголос дня», де він говорить: «За эти 405 миллионов долларов, которые с нас сейчас требует Министерство обороны, ну кто-то должен ответить. Да, наверное, кто должен ответить - те, кто принимал эти решения, взвалил этот долг на страну, на государство. Поэтому, если соответствующие органы такое дело возбудили, значит у них были основания возбудить».

33. Постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 05.04.1999 «Про деякі питання щодо погашення заборгованості за спожитий російський природний газ», прийнята за ініціативою Голови ІНФОРМАЦІЯ_22 ОСОБА_7 (його віза стоїть на оригіналі проєкту постанови і відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи цей підпис виконано ним), відповідно до якої прийнято рішення про сприяння ІНФОРМАЦІЯ_23 підприємствам, що належать до сфери його управління у проведенні розрахунків з погашення їх кредиторської заборгованості перед корпорацією «Єдині енергетичні системи України» та заборгованості корпорації перед ІНФОРМАЦІЯ_21 за спожитий природний газ. Пунктом 7 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України передбачено, що ІНФОРМАЦІЯ_12 має повідомити в установленому порядку Уряд Російської Федерації про прийняття даної постанови, а також про те, що вона не може тлумачитися як взяття Кабінетом Міністрів України на себе відповідальності за виконання корпорацією «Єдині Енергетичні системи України» зобов`язань перед ІНФОРМАЦІЯ_21 .

34. Лист ІНФОРМАЦІЯ_29 від 10.06.2011 на адресу Прем`єр-міністра України про сприяння в погашенні заборгованості за борги «ЄЕСУ» в сумі 405, 5 млн дол США. Лист надійшов до Кабінету Міністрів України без додатків дипломатичними каналами, зокрема супровідним листом ІНФОРМАЦІЯ_104 від 13.06.2011 № 610/11-123/1-2028. На виконання цієї резолюції Прем`єр-міністра України ОСОБА_7 від 22.06.2011 № 29979/15/1-11, він доручив ІНФОРМАЦІЯ_105 ОСОБА_66 повідомити в установленому порядку російську сторону, що питання, порушене у вищевказаному листі вивчається зацікавленими центральними органами виконавчої влади та суб`єктами господарювання. У відповідності до цією резолюції, ІНФОРМАЦІЯ_104 листом № 610/6111-250-2184 доручило Послу України в РФ ОСОБА_67 повідомити російську сторону. Листом від 30.06.2011 № 6111/22-200-2595 Посольство України в Російській Федерації повідомило ІНФОРМАЦІЯ_106 , що питання, порушене в листі ІНФОРМАЦІЯ_29 від 13.06.2011, щодо погашення заборгованості ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 » перед ІНФОРМАЦІЯ_21 передано за призначенням та перебуває на розгляді заінтересованих міністерств та відомств України, а також відповідних суб`єктів господарювання України. Про жодні гарантії та визнання зазначеного боргу за державою у вказаних документах не йдеться.

35. Лист Прем`єр-міністра України ОСОБА_7 від 23.06.2011 № 6533/0/2-11 на адресу Голови ІНФОРМАЦІЯ_90 з інформацією про надходження названого листа ІНФОРМАЦІЯ_29 щодо погашення заборгованості в сумі 405,5 млн дол США за природний газ, а також про те, що ОСОБА_10 як керівник « ІНФОРМАЦІЯ_20 » здійснила спробу заволодіти державними коштами шляхом переведення заборгованості цієї корпорації на Державний бюджет України, з проханням дати кримінально-правову оцінку її діям. Указаний лист направлено у зв`язку з надходженням листа ІНФОРМАЦІЯ_29 від 10.06.2011 (п. 39), однак до нього уже долучено додатки на 166 аркушах.

36. Лист за підписом ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_29 до ІНФОРМАЦІЯ_64 про вступ прокурора у господарську справу за позовом прокурора та показання свідка ОСОБА_68 - співробітниці ІНФОРМАЦІЯ_48 , якій радник ОСОБА_7 надав вказівку не надсилати цей лист до ІНФОРМАЦІЯ_64 .

37. Ініціативний запит ІНФОРМАЦІЯ_48 від 30.08.2012 № 10924/0/2-12 до ІНФОРМАЦІЯ_46 про надання документів і відомостей щодо взаємовідносин ІНФОРМАЦІЯ_17 та ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 », а також наявного листування між уповноваженими органами України та РФ щодо укладання та виконання зовнішньоекономічних контрактів, пов`язаних з постачання матеріально-технічних ресурсів та продукції виробничо-технічного призначення для потреб ІНФОРМАЦІЯ_17 упродовж 1996 - 2000 років (отримані на цей запит документи надані до ІНФОРМАЦІЯ_3 представником Кабінетом Міністрів України за довіреністю ОСОБА_7 та лягли в основу судового рішення про задоволення позову).

38. Довіреність від 27.08.2012 № 10750/0/2-12, якою ОСОБА_7 уповноважив свого радника представляти ІНФОРМАЦІЯ_24 в судах, що суперечило ч. 2 ст. 37 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», адже його інтереси в судах представляє ІНФОРМАЦІЯ_26 . Видача такої довіреності є унікальною, оскільки в жодних інших судових справах такі довіреності не видавались. Довіреність датована 27.08.2012 - у дату, коли суддя ОСОБА_8 постановив ухвалу про витребування в Кабінеті Міністрів України документів на підтвердження позову ІНФОРМАЦІЯ_17 .

39. Лист Секретаріату Кабінету Міністрів України № 32-472-дск від 10.10.2018, відповідно до якого 28.11.2012 (перед винесенням колегією суддів КАГС постанови від 03.12.2012 про залишення в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову) ОСОБА_4 приходив до Кабінету Міністрів України за замовленням представника Кабміну у цій справі - радника ОСОБА_7 .

40. Лист ІНФОРМАЦІЯ_107 від 14.11.2012 № 70/6/3671нт щодо направлення додаткових доказів про наявність нібито гарантійних зобов`язань держави України перед ІНФОРМАЦІЯ_41 за боргами ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 », які лягли в основу постанови ІНФОРМАЦІЯ_108 від 03.12.2012 про залишення без змін рішення суду першої інстанції. Лист адресований Голові ІНФОРМАЦІЯ_108 ОСОБА_4 на ньому виконано ним резолюцію « ОСОБА_22 пр.долучити до справи 15.11.12р.» і містить підпис ОСОБА_4 . З урахуванням того, що ІНФОРМАЦІЯ_62 не було учасником господарської справи, воно не могло подавати до суду докази, а тому ні ОСОБА_4 , ні колегія суддів КАГС не мали права долучати ці документи до господарської справи і використовувати їх в доказуванні. ОСОБА_4 не мав права втручатися у професійну діяльність судді ОСОБА_22 та давати вказівки про те, які документи останній має долучити до господарської справи.

41. Висновок за результатами судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 249/25-36 від 20.05.2025, відповідно до якої текст виконаної ОСОБА_4 резолюції « ОСОБА_22 пр.долучити до справи 15.11.12р.» за своїм об`єктивним змістом відображає обов`язкову для виконання вказівку до виконання певної дії - долучення наданих копій окремих документів кримінальної справи № 2312 до господарської справи № 5011-61/11340-2012 та не містить будь-яких альтернативних способів виконання вказівки, окрім як долучення документів до справи.

42. Висновком економічного дослідження від 10.02.2025, відповідно до якого рішення ІНФОРМАЦІЯ_27 у справі № 5011-61/11340-2012 від 10.09.2012 щодо стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання ІНФОРМАЦІЯ_57 з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання рішення суду , на користь ІНФОРМАЦІЯ_17 грошових коштів в сумі 3 113 053 506, 26 грн впливає на всі ключові показники економічної безпеки України та створює загрози економічній безпеці України.

43. Протокол огляду автоматизованої системи документообігу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.12.2017, відповідно до якого встановлено маніпуляції технічними можливостями системи з метою призначення для розгляду справи № 5011-61/11340-2012 колегію суддів у складі ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та ОСОБА_23 .

44. Лист ІНФОРМАЦІЯ_30 від 08.02.2013 № 5-03/778-3208, з якого вбачається, що у разі виконання рішення судді ОСОБА_8 від 19.09.2012 може завдати непоправної шкоди державним інтересам.

45. Документи, вилучені у домоволодінні колишнього ІНФОРМАЦІЯ_67 ОСОБА_69 , а саме: 1) копії процесуальних документів господарської справи № 5011-61/11340-2012 (проєкт ухвали від 21.08.2012 без підпису та номера справи, ухвала від 21.08.2012, роздрукована з ЄДРСР, з позначенням червоним маркером дати наступного засідання, ухвала від 27.08.2012, роздрукована з ЄДРСР, ухвала від 05.09.2012, ухвала від 05.09.2012 без підпису, з позначенням червоним маркером дати перенесення розгляду, ухвала від 12.09.2012 з позначенням червоним маркером дати перенесення розгляду, заява представника ІНФОРМАЦІЯ_109 ОСОБА_70 про збільшення позовних вимог зі штампом суду про долучення до справи, письмові пояснення представника ІНФОРМАЦІЯ_109 ОСОБА_70 щодо строку позовної давності зі штампом суду про долучення до справи, письмові пояснення представника ІНФОРМАЦІЯ_109 ОСОБА_70 зі штампом суду про долучення до справи, клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_109 ОСОБА_70 зі штампом суду про долучення до справи, клопотання ІНФОРМАЦІЯ_109 про поновлення строків позовної давності, без підпису, містить вклейки з роздруківками норм ЦК України (у матеріалах господарської справи таке клопотання відсутнє), постанова КАГС від 03.12.2012, позовні заяви ІНФОРМАЦІЯ_109 (таку ж позовну заяву було подано до суду, вона не містить посилань на листи ОСОБА_71 ), позовна заява з тими ж вимогами, але іншого змісту, з посиланням на листи ОСОБА_71 як підставу позову, ці ж листи зазначені у додатках до заяви, не підписана (проєкт); 2) довідки про розгляд господарським судом м. Києва справи № 5011-61/11340-2012; 3) аркуш паперу формату А4 з надрукованим текстом, російською мовою, щодо листів Прем`єр-міністра України ОСОБА_71 № 64-2297/8 та № 64-2298/8, зокрема, щодо їх не надходження до ІНФОРМАЦІЯ_17 та вилучення листа № 64-2297/8 Головною військовою прокуратурою в Уряді РФ в 2001 році. У тексті зазначено, що лист № 64-2298/8 до Апарату Уряду не надходив, ІНФОРМАЦІЯ_41 вживаються заходи до пошуку вказаних документів. Крім цього, у документі зазначено, що командуючому Чорноморським флотом надано доручення про направлення заяви до ІНФОРМАЦІЯ_94 з метою отримання із архіву суду ухвал від 15.05.2003 про приведення до виконання на території України чотирьох рішень ІНФОРМАЦІЯ_110 ; 4) довідки у кримінальних справах (провадженнях) щодо ОСОБА_10 ; 5) Аркуші з рукописними записами, виконаними, ймовірно, ОСОБА_72 , які містять наступні записи (серед іншого тексту): «5. Должник России > Заплатить деньги…»; «Армія Росії - 405 млн 500 замах-замах 191 ч 5»; «ІІ. Вони - МО Росії - 450 мл $ - борг». На окремих із вказаних документів наклеєно заставки з рукописними написами « ІНФОРМАЦІЯ_41 » та «Івченко». Аналіз вказаних документів дає підстави дійти висновку щодо контролю з боку організаторів злочину - ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за його вчиненням та діями ОСОБА_4 та ОСОБА_8 шляхом залученням підконтрольного їм ІНФОРМАЦІЯ_67 ОСОБА_73 . В свою чергу, ОСОБА_74 особисто брав участь як у підготовці процесуальних документів, зокрема, різних варіантів позовної заяви, погодивши її остаточний варіант, так і в цілому контролював хід судових засідань у господарській справі № 5011-61/11340-2012. Про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 знали і розраховували на підтримку і прикриття їх злочинної діяльності з боку ІНФОРМАЦІЯ_67 ОСОБА_69 , показала і свідок ОСОБА_13 , зазначивши, що особисто ОСОБА_4 повідомив їй, що питанням розгляду позову ІНФОРМАЦІЯ_17 займається особисто ОСОБА_74 і ніяких проблем у ОСОБА_8 у зв`язку із задоволенням цього позову не буде. Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Слідчий суддя також враховує, що при застосуванні, продовженні строку до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчим суддею враховувались обставини, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Так, Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2025 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто, до 18.07.2025.

В подальшому ухвалою слідчого судді Печерського районного суду

м. Києва від 10.06.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 12 місяців, тобто до 18.01.2026.

Далі, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2025 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено в межах строку досудового розслідування, до 12.09.2025.

Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_111 від 09.09.2025 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено в межах строку досудового розслідування, до 07.11.2025.

Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_111 від 30.10.2025 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено в межах строку досудового розслідування, до 28.12.2025.

Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_111 від 16.12.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 змінено на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, до 18.01.2026.

Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_111 від 14.01.2026 строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 продовжено до 12.03.2026.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом, заважаючи на таке.

Підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) з огляду на таке: так, невідворотність покарання у разі доведення вини підозрюваного ОСОБА_4 може цілком свідчити про те, що останній усвідомлюючи, що у разі набрання законної сили вироку щодо нього за вчинення кримінального правопорушення, за яким повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, він може отримати реальний строк покарання у виді позбавлення волі, з метою уникнення покарання, може вчиняти дії щодо переховування від органів досудового розслідування чи у подальшому від суду. Кримінальне правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 є особливо тяжким та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вищевикладене свідчить також про те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може планувати втечу та переховування від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності. Таким чином, у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, має реальну можливість залишити територію України з цією метою, враховуючи наявність постійного місця проживання членів сім`ї та близьких осіб у країнах Європейського Союзу, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість ймовірного покарання не є самостійною підставою для утримання особи, проте у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначає, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів» та у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, про те, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), зважаючи на таке.

Підозрюваний, маючи тісні зв`язки у державних, правоохоронних органах, а також злочинних колах, може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, інших підозрюваних та учасників кримінального провадження, з метою надання недостовірних показів, зміни раніше наданих у кримінальному провадженні показів та уникнення кримінальної відповідальності. Оскільки підозрюваному вручені повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу з доданими до них матеріалами досудового розслідування, якими воно обґрунтовується, відповідно останній отримав можливість знайомитися з матеріалами досудового розслідування, які містять значиму інформацію, у тому числі щодо проведених слідчих та процесуальних дій, які йому до цього були невідомі. З урахуванням вказаної обставини підозрюваний матиме можливість вчиняти тиск на співучасників, інших невстановлених осіб, причетних до протиправної діяльності злочинної організації, як відомі, так й невідомі органу досудового розслідування обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, та усвідомлюючи невідворотність покарання, намагатиметься вплинути на цих осіб, розробити стратегію ухилення від відповідальності. Враховуючи встановлення факту вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, у т.ч. з іншими невстановленими особами, усвідомлюючи, що відомі йому особи з числа невстановлених на даний час стороною обвинувачення можуть надати правдиві показання щодо його ролі у вчиненні кримінальних правопорушень, намагатиметься вплинути на них з метою домогтися надання неправдивих показань на свою користь чи унеможливити своє викриття, а також приховування можливих співучасників та осіб, що їм сприяли. Таким чином, у сторони обвинувачення є достатньо даних вважати, що використовуючи вплив на учасників кримінального провадження з метою мінімізації негативних наслідків для себе, підозрюваний має можливість впливати на свідків з метою розроблення загальної, узгодженої стратегії уникнення від кримінальної відповідальності.

Окремі особи, яких необхідно допитати у ході судового розгляду, мали раніше під час перебування ОСОБА_4 на суддівських посадах, та мають на сьогодні тісні службові та соціальні зв`язки з підозрюваним. Крім того, для уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може використати тісні службові та соціальні зв`язки, в тому числі з працівниками органів державної влади, судових та правоохоронних органів, наявність яких встановлено під час досудового розслідування, з метою незаконного впливу, як особисто, так і через інших осіб, на вищевказаних свідків, які викрили неправомірні дій підозрюваного ОСОБА_4 , з метою надання останніми неправдивих показів суду, з метою зміни показань свідками, надання спеціалістами неправдивих консультацій та неефективної допомоги, надання експертами неправдивих висновків у разі виникнення необхідності призначення судових експертиз. Додатковим підтвердженням наявності цього ризику є той факт, що під час вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_4 не лише обіймав посаду судді, здійснюючи правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також виконував інші повноваження, зокрема організаційно-розпорядчі функції, оскільки на той час перебував одночасно на адміністративних посадах заступника або голови відповідного господарського суду, а тому, будучи основним з учасників злочинної організації систематично використовував власне службове становище з метою впливу на розподіл справ, визначення судді, який здійснюватиме розгляд необхідної справи, втручався у здійснення цим суддею правосуддя тощо. Водночас основними свідками вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень є судді та інші працівники судів, в яких підозрюваний працював на суддівських та адміністративних посадах з 2008 до 2014 року.

З огляду на викладене, слід дійти висновку щодо наявності у підозрюваного ОСОБА_4 можливостей для незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, що вказує на існування такого ризику.

При цьому, відповідно до положень кримінального процесуального законодавства суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом.

Проте, доводи прокурора, викладені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні про те, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України), зважаючи на стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні (ознайомлення з матеріалами кримінального провадження), слідчий суддя вважає не доведеними та необгрунтованими.

Разом з цим, суд вважає, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено наявність ризиків того, що ОСОБА_4 може, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється оскільки вони жодним чином не підтверджені, а у клопотанні зроблено тільки формальне посилання на нього.

Окрім того, слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва при застосуванні запобіжного заходу вказані ризики були враховані, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, існують підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що з плином часу ймовірність реалізації встановлених судом ризиків у кримінальному провадженні дещо зменшується.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, відповідальність, передбачену санкціями статті КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , характер вчинених злочинних дій, його роль при вчиненні кримінально-протиправних дій, ризики які зазначені у клопотанні, які на даний час продовжують існувати, дані, які характеризують особу, а також, те що наразі відбувається стадія ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та продовження строку дії застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому з 00:00 год. до 05:00 год. наступної доби, залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а також продовження покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, та іншими підозрюваними в цьому кримінальному провадженні, щодо обставин, які у ньому досліджуються.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчого судді не спростовують.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити у кримінальному провадженні № 0001214 від 15.12.2025 на 2 місяці, тобто до 09.05.2026, строк дії застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому з 00:00 год. до 05:00 год. наступної доби, залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги.

Продовжити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, та іншими підозрюваними в цьому кримінальному провадженні, щодо обставин, які у ньому досліджуються.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1