Справа №760/5818/26 1-кс/760/3220/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковника юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені 16.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000265 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, одруженого, пенсіонера,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2026 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковника юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені 16.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000265 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України.

Клопотання обґрунтовано наступним.

22 лютого 2022 року Президент рф, реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання зс рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05 годині президент рф оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними силами рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань рф здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

В подальшому постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 та постанови Правління Національного банку України за № 18 від 24.02.2022 з рф заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків з державою-агресором.

Статтею 42 Конституції України закріплено, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Разом з цим, згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Так, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.11.2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме у м. Мелітополь, діючи умисно та з метою здійснення фінансово-господарської діяльності відповідно до законодавства рф, організували реєстрацію юридичної особи - ООО «АРИС» (ОГРН № 490), місцезнаходження: Запорізька область, м. Мелітополь.

Основним видом діяльності зазначеного підприємства є виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання.

Після державної реєстрації (перереєстрації) зазначених суб`єктів господарювання ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 організували діяльність та забезпечували функціонування перереєстрованого відповідно до вимог законодавства російської федерації, що надало можливість здійснювати виробничу, комерційну діяльність на тимчасово окупованій території держави-агресора сплачувати при цьому податки та збори до окупаційного бюджету, а також використовуючи в якості контрагентів під час господарської діяльності комунальні та державні підприємства окупаційної адміністрації.

Крім того, після початку повномасштабного вторгнення збройних сил рф на територію України 24.02.2022, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи на території рф, достовірно знаючи про здійснення з 2014 року збройної агресії Російської Федерації проти України, зокрема про незаконну окупацію частини території України підрозділами збройних сил рф та іншими військовими формуваннями рф, усвідомлюючи, що вказані дії спрямовані на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, діючи умисно, з корисливих та інших особистих мотивів, реалізували злочинний умисел, спрямований на пособництво державі-агресору.

Зокрема, ОСОБА_9 , як керівник підприємства, зареєстрованого і розташованого на тимчасово окупованій території м. Мелітополя, організував та забезпечив безперервне функціонування суб`єкту господарювання, укладення та виконання господарських договорів, виробництво продукції, надання послуг та виконання робіт, у тому числі для підприємств і установ державного сектору рф та погоджував свої дії з фактичними власниками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Тоді як, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як безпосередні власники підприємства (за українським законодавством), зареєстрованого і розташованого на тимчасово окупованій території м. Мелітополя, організовували та забезпечували безперервне функціонування суб`єкту господарювання, укладення та виконання господарських договорів, виробництво продукції, надання послуг та виконання робіт, у тому числі для підприємств і установ державного сектору рф та безпосередньо надавали вказівки щодо ведення такої діяльності директору підприємства ОСОБА_9 .

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 забезпечили добровільний збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів і надання послуг представникам держави-агресора, що сприяло зміцненню економічного потенціалу рф, наповненню її бюджету шляхом сплати податків та інших обов`язкових платежів, а відтак - створенню умов для фінансування збройної агресії проти України.

Такі дії упродовж 2022-2023 років сприяли матеріальному та економічному забезпеченню держави-агресора, їх окупаційних адміністрацій підтриманню її підприємств, зокрема суб`єктів критичної інфраструктури та військових формувань, що безпосередньо завдало шкоди Україні та зміцнило економічну та оборонну спроможність рф.

Крім того, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як представники ООО «Арис», забезпечив участь працівників підприємства у наданні матеріальної допомоги збройним формуванням рф.

Так, упродовж 2022 року працівниками ООО «Арис», за сприяння та безпосереднього керівництва ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , було організовано збір, підготовку та передачу понад 10 тонн так званої «гуманітарної допомоги» для потреб військових підрозділів рф. Зазначена допомога включала товари першої необхідності та інші матеріальні ресурси.

Окрім цього, здійснювалось перерахування грошових коштів з метою придбання та ремонту спеціальної техніки для забезпечення потреб військових формувань держави-агресора.

Вказані дії полягали у добровільному зборі, підготовці та передачі матеріальних ресурсів і фінансових активів представникам збройних формувань держави-агресора, що сприяло їх матеріально-технічному забезпеченню та підвищенню спроможності ведення бойових дій проти України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.111-2 КК України.

02.03.2026 громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.111-2 КК України.

На переконання ініціатора клопотання, відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки, існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

У судовому засіданні з розгляду даного клопотання, прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів зазначених в ньому.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечувала, просив відмовити у задоволенні клопотання в повному обсязі. Надала письмові заперечення, які зводяться до необґрунтованості заявлених стороною обвинувачення ризиків. Крім того, до матеріалів клопотання було долучено документи, які позитивно характеризують особу підозрюваного, зокрема вказують на те, що останній є пенсіонером, внутрішньо-переміщеною особою, одруженим та має постійне місце реєстрації та проживання. Також зазначила, що під час проведення обшуку 06.02.2026 за місцем проживання ОСОБА_5 , останній добровільно надав для огляду свій мобільний телефон, планшет, ноутбук та повідомив, паролі доступу до них, що свідчить про відсутність наміру знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказала, що матеріали додані до клопотання, не містять будь-яких протоколів допитів свідків або експертів, що свідчить про факт того, що ОСОБА_5 не зможе впливати на невідомих йому осіб. Додатково просила врахувати вік та стан здоров`я ОСОБА_5 , що унеможливлює його утримання в умовах слідчого ізолятору, з огляду на особливі потреби, що передбачають необхідність супроводу і нагляду лікарів для збереження здоров`я.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000265 від 16.08.2023 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.111-2 КК України (витяг з ЄРДР а.с. 9-10).

Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Слідчий суддя з урахуванням доводів сторони захисту про необхідність доведення в даному випадку причетності особи поза розумним сумнівом зазначає та дійшов наступних висновків.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.111-2 КК України.

Зокрема, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.111-2 КК України підтверджується долученими до клопотання доказами (в їх копіях), а саме: матеріалами щодо виконання доручення №8/4/1-1101 від 17.02.2025 (а.с.12-13); матеріалами щодо виконання доручення №8/4/1-6043 від 11.11.2025 (а.с.14-15); матеріалами щодо виконання доручення №8/4/1-7736 від 02.10.2024 (а.с.16-17); матеріалами щодо виконання доручення №8/4/1-1684 від 27.02.2025 (а.с.18-19); матеріалами щодо виконання доручення №5/7/4-3369 від 22.11.2023 (а.с.30-31); випискою з ЄДРЮО № ЮЄ9965-23-159716961 від 16.11.2023 (а.с.36-39); виписку ТОВ «АРІС» (а.с. 40-41); лист №01-14/2174 від 23.01.2023 з додатками (а.с.42-46); лист 01-14/4701 від 04.11.2023 (а.с.47-50); протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових)дій від 04.03.2024 (а.с.52-60); протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових)дій від 29.02.2024 (а.с.61-77); протокол обшуку від 06.02.2026 (а.с. 82-85); протокол обшуку від 06.02.2026 (а.с. 92-97); протокол огляду даних від 08.02.2026 (а.с.98-115); протокол огляду даних від 08.02.2026 (а.с.116-137); протокол огляду від 18.02.2026 (а.с.138-145); повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 02.03.2026 (а.с. 146-151); повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 02.03.2026 (а.с. 152-157) та іншими матеріалами клопотання в їх сукупності.

Що стосується доведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які заявлено слідчим в клопотанні та підтримано прокурором в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку про їх часткове доведення в судовому засіданні з розгляду клопотання.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворо гопокарання. Так, у рішенні ЄСПЛ «Пунцельт протии Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Так, слідчий суддя, враховуючи те, що ОСОБА_5 , згідно ст.12 КК України, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, проти основ Національної безпеки України, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

У п. 36 рішення ЄСПЛ від 20.05.2010, у справі «Москаленко проти України», суд зазначає, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Усвідомлюючи суворість та невідворотність, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, з метою унеможливлення притягнення його до кримінальної відповідальності. Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 є пенсіонером та має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що потенційно надає йому можливість перетнути державний кордон в умовах військового стану в Україні.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то слідчий суддя враховує наявність даного ризику, який обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може знищити, сховати та спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування ще триває, встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, а відтак з метою уникнути покарання підозрюваний може вчинити дії на їх знищення, оскільки може мати до таких безпосередній доступ.

Стороною обвинувачення також доведено ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КК України, а саме те, що підозрюваний може впливати у будь-який спосіб на свідків з метою змінення показань або від дачі таких показань при розгляді справи по суті, також існує ризик впливу ОСОБА_5 на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки інкриміноване ОСОБА_5 правопорушення вчинено за попередньою змовою групою осіб.

Більш того, ОСОБА_5 співпрацював з представниками держави-агресора, та може підтримувати з ними зв`язок, використовуючи безпосереднє знайомство зі свідками, допит яких планується у майбутньому, то вищевказане свідчить про те, що перебуваючи на волі, останній може здійснювати на них вплив, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань.

Крім того, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя не знаходить підстав для встановлення ймовірності їх існування, оскільки сторона обвинувачення при їх доведенні обмежилася лише висловленням припущень, при цьому слідчому судді не надано відомостей, які б свідчили про протиправну поведінку підозрюваного, зокрема притягнення його до будь-якого виду відповідальності чи повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення чи порушення раніше застосованого запобіжного заходу, що могло б свідчити про ймовірність вчинення зазначених дій.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич протии Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, обставини вчиненого інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.111-2 КК України , яке, зокрема, відноситься до особливо тяжкого злочину, з урахуванням наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, положень ч.6 ст.176 КПК України, а також доведеність в судовому засіданні всіх складових ч.1 ст.194 КПК України, до підозрюваного може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 ,у межах досудового розслідування, строком до 30 квітня 2026 року.

Слідчий суддя, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи позицію ініціатора клопотання стосовно застосування запобіжного заходу без визначення розміру застави, обставини кримінального правопорушення, про підозру в якому повідомлено підозрюваного, а також встановлені в судовому засіданні обставини стосовно особи підозрюваного та зокрема стану його здоров`я, слідчий суддя вважає за необхідне визначити в даному випадку альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому відповідно до абзацу 2 ч.5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя враховує обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, про підозру в якому повідомлено ОСОБА_5 , особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, а також положення ч.2 ст.182 КПК України, які регулюють порядок внесення застави та можливість внесення такої самим підозрюваним та іншою фізичною або юридичною особою, умови за яких було вчинене кримінальне правопорушення, що інкримінується підозрюваному - військовий час, та з урахуванням обґрунтування клопотання його ініціатором, слідчий суддя дійшов до висновку, що застава в межах визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК України не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та про необхідність визначення розміру застави в межах, що перевищує вказаний розмір.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 662 400 (два мільйони шістсот шістдесят дві тисячі чотириста) гривень 00 копійок, з покладення на підозрюваного обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою в рамках даного кримінального провадження;не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду в рамках даного кримінального провадження;ь повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Враховуючи викладене вище, клопотання слідчого, погоджене прокурором підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 205, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковника юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені 16.08.2023до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000265 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 58 днів, в межах строку досудового розслідування.

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 19 год. 50 хв. 04 березня 2026 року.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується о 23 год. 59 хв. 30 квітня 2026 року.

Визначити розмір застави у розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 662 400 (два мільйони шістсот шістдесят дві тисячі чотириста) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Банк отримувача коштів: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268059; Рахунок отримувача: UA1012089; призначення платежу: «застава за … (П.І.Б.), … (дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно з ухвалою …(назва суду)… від … (дата ухвали)… по справі №…, кримінальне провадження №….», та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою в рамках даного кримінального провадження;

- не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду в рамках даного кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 02.05.2026 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Солом`янського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Солом`янського районного суду м. Києва.

З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий судя: ОСОБА_1