Справа № 539/5347/25
Провадження № 1-кс/539/101/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року місто Лубни

Слідча суддя Лубенський міськрайонний суд Полтавської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі:

заявника ОСОБА_3 ,

дізнавача СД Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області заяву ОСОБА_3 про відвід дізнавача у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 липня 2025 року за № 0000459,

УСТАНОВИЛА:

І. Суть заяви

ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 або потерпілий) звернувся у порядку статей 77, 80 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) із заявою про відвід дізнавача СД Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 (далі дізнавач), у якій просить:

Відвести дізнавача від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 липня 2025 року за №0000459, а матеріали провадження передати іншому працівнику для об`єктивного розслідування з підстав, визначених статею 77 КПК України.

Наявність обставин, визначених пунктом 3 частини першої статті 77 КПК України заявник мотивує тим, що дізнавач під час розслідування указаної справи:

ігнорує наявність доказів, що свідчать про те, що до ОСОБА_5 (потерпілого у вказаному кримінальному провадженні) застосовували фізичну силу 2 осіб;

відмовляє у задоволенні клопотань про проведення слідчих дій щодо встановлення другої винної особи;

незаконно заборонив проводити відеофіксацію слідчого експерименту;

з липня 2025 року кримінальне провадження закривалося декілька разів, а в подальшому таке закриття скасовувалося прокурором;

знищив докази у матеріалах кримінального провадження, оскільки в ньому відсутній повторний допит свідка, який був присутній під час події, а свідки, які допитуються у межах указаного кримінального провадження, не дають правдивих показів.

Таким чином, заявник вважає, що дізнавач не вчиняє жодної процесуальної дії на виконання завдань статті 2 КПК та спрямованої на розкриття кримінального правопорушення.

Така незаконна бездіяльність дізнавача викликає у нього обгрунтовані сумніви в його неупередженості, доводить його особисту зацікавленість, яка і зумовлює їх протиправну бездіяльність та не бажання розслідувати кримінальну справу.

ІІ. Позиції сторін

Заявник у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у заяві, та просив заяву задовольнити.

Дізнавач заперечив проти заяви та повідомив, що всі дії, які ним вчинялися в межах кримінального провадження, відповідають вимогами КПК України.

Так, наприклад, свідок, про якого зазначає заявник, допитувався у іншому кримінальному провадженні, тому його повторні покази відсутні у вказаному кримінальному провадженні; слідчий експеримент проводився, всі дії були зафіксовані відповідно до вимог КПК України; від заявника як потерпілого під час його (слідчого експерименту) не надходили письмові клопотання про його фіксування самим потерпілим; інформація про знайомство дізнавача із іншим із нападників не відповідає дійсності. Просив у задоволенні заяви відмовити.

IІІ. Правове регулювання питання

Відповідно до статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. Відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно зі статею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

За частиною першою статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статею 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Відповідно до частини першої статті 77 КПК України слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані у результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

ІV. Оцінка слідчого судді

Слідча суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, наданого для ознайомлення дізнавачем у судовому засіданні, та проаналізувавши доводи ОСОБА_3 на предмет дійсності обставин, визначених пунктом 3 частини першої статті 77 КПК України стосовно дізнавача, зазначає таке.

Відвід як окремий правовий інститут, регламентований КПК України, є засобом усунення чи самоусунення слідчого судді, судді, присяжного або окремих учасників кримінального провадження від участі в досудовому розслідуванні та судовому провадженні за наявності передбачених обставин, що викликають сумнів у їх об`єктивності та неупередженості (див. постанову Верховного Суду від 17 січня 2022 року у справі № 373/2562/15-к).

Тобто, головна мета відводу - гарантування безсторонності. Правові підстави для відводу дізнавача визначені частиною першою статті 77 КПК України.

Відвід може бути ініційований особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, однак він повинен бути вмотивований (частини друга, п`ята статті 80 КПК України).

Серед підстав для відводу слідчого (дізнавача), визначених у статті 77 КПК України, за яких слідчий (дізнавач) не має права брати участь у кримінальному провадженні, серед іншого передбачено: існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Правило «неупередженість» являє собою відсутність упереджень, при цьому її наявність чи відсутність можуть бути перевірені різними способами (див., наприклад, рішення ЄСПЛ, у справах «Kyprianou v. Cyprus» (заява № 73797/01, пункт 118, від 15 грудня 2005 року, https://hudoc.echr.coe.int/ukr?i=001-71671), «Micallef v. Malta» (заява № 17056/06, пункт 93, від 15 жовтня 2009 року, https://hudoc.echr.coe.int/ukr?i=001-95031).

В цьому випадку, дані, вказані в заяві про відвід, та відомості, відображені у доданих до заяви матеріалах, у ході її розгляду в своїй сукупності, на переконання слідчого судді, котре сформоване у порядку статті 94 КПК України, не вказують на дійсність обставин, визначених пунктом 3 частини першої статті 77 КПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність дізнавача і його свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Відповідно уважати проявом упередженості реалізацією дізнавачем своїх повноважень щодо учинення певних дій, або ж навпаки їх не вчинення, трактування норм КПК за своїм внутрішнім переконанням через призму установлених слідством фактичних обставин, на думку слідчого судді, не має.

Більш того, така засада кримінального провадження як змагальність сторін, визначена статею 22 КПК України, передбачає самостійне обстоювання учасниками кримінального провадження їхніх правових позицій. Таке обстоювання полягає не лише у повідомленні суду своєї позиції та її належній аргументації, а й у доведенні відповідними засобами доказування певних обставин чи фактів, на яких вона ґрунтується, що слідує з положень частини п`ятої статті 80 КПК України.

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд ухвалювати рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, що є ознакою обґрунтованості судового рішення (частина третя статті 370 КПК України). А тому, при оцінці питання наявності обставин визначених статею 77 КПК України, слідчий суддя не може покладатися виключно на повідомлення учасника кримінального провадження щодо певних обставин, тобто презюмувати їх достовірність.

Тому, проаналізувавши усі доводи заявника, котрі були наведені ним, як передумова відводу, слідчим суддею зауважується, що внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації (для прикладу даних про проведення досудового розслідування за описаними у заяві про відвід фактами) не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості дізнавача.

Сама ж по собі незгода з діями дізнавача у провадженні, чи визначеним ним комплексом процесуальних дій та рішень організаційного характеру в кримінальному провадженні не є підставою відводу.

Так, для прикладу, у справі № 826/14033/17 в ухвалі від 03 липня 2019 Верховний Суд сформував позицію проте, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно, на переконання слідчого судді, аналогічно і незгода сторони з процесуальними рішеннями дізнавача щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для його відводу.

У ході цього розгляду, також не установлено з боку дізнавача умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в неупередженості.

Крім того, слідча суддя звертає увагу, що в матеріалах кримінального провадження наявний протокол допиту свідка, про якого зазначає заявник. Крім того, слідчий експеримент за участі заявника як потерпілого було поведено та зафіксовано, зауважень щодо його змісту від ОСОБА_3 не надходило, зі змістом ОСОБА_3 погодився, про шо свідчить його особистий підпис (відповідний протокол містися у матеріалах кримінального провадження).

Слідча суддя, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, у порядку статті 94 КПК України, не убачає передумов для відводу дізнавача з підстав наведених у заяві заявника, у порядку статті 77 КПК України.

Керуючись статтями 77, 80, 81, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід дізнавача у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 липня 2025 року за № 0000459, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідча суддя

Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області ОСОБА_1