ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5196/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 21-з/818/11/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.380 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Холодногірського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_7 про роз`яснення вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2024 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що вирок стосовно ОСОБА_7 є зрозумілим і таким, що не припускає іншого тлумачення, у зв`язку з чим відсутні підстави для роз`яснення рішення в порядку ст.380 КПК України за доводами наведеними в заяві засудженої ОСОБА_7 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій міститься прохання про роз`яснення вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2024 року.

В обґрунтування доводів зазначила, що під час розгляду кримінального провадження вона перебувала під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з 20 липня 2023 року по 19 серпня 2024 року та звільнена під цілодобовий домашній арешт до вироку суду, однак судом першої інстанції під час ухвалення вироку суду їй не було зараховано цей строк у строк відбуття покарання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи засудженої, яка просила роз`яснити вирок суду в частині зарахування строку попереднього ув`язнення, а також думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою та вважав, що ці питання підлягають вирішенню в порядку ст.537-539 КПК України, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 380 КПК України в разі, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, що його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову в його роз`ясненні може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження.

Виходячи зі змісту вищевказаної норми закону, роз`яснення рішення це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

У ході роз`яснення рішення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова, не вносячи змін до рішення.

Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання.

При цьому під час роз`яснення судового рішення не може ставитися питання про зміну рішення, про внесення до нього нових даних або про роз`яснення мотивів прийняття рішення.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08 вересня 2019 року у справі №202/4467/14-к, зазначила, що роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні незрозумілості судового акта і викладенні рішення суду у більш зрозумілій формі. Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Крім того, колегія суддів також звертає увагу, що, роз`яснюючи судове рішення, суд не вправі змінювати його зміст, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у цьому судовому рішенні. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, внесення до нього нових даних або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , який набрав законної сили 12 листопада 2024 року, ухвалений згідно із вимогами КПК України, а його зміст є чітким та зрозумілим, будь-яких положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння не містить.

Так, зі змісту вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України та їй призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки. На підставі ст.76 КК України, на ОСОБА_7 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Крім того, з мотивувальної частини вироку вбачається, що запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування не обирався і підстав для його обрання у суду першої інстанції не було.

Таким чином, вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2024 року складено та ухвалено з додержанням вимог, передбачених як матеріальним законом, так й з посиланням на норми процесуального закону, викладений чіткими, зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння його точного змісту.

Мотивувальна частина вироку має чітку структуру, викладена загальновживаними словами, які не викликають суперечностей щодо їхнього тлумачення, містять чіткий і зрозумілий характер. У ньому зазначено встановлені судом обставини з посиланням на докази, мотиви, з яких суд виходив при прийнятті судового рішення, і положення закону, якими він керувався, а резолютивна частина рішення є такою, що не припускає іншого тлумачення та суперечностей під час його виконання.

Зі змісту заяви ОСОБА_7 про роз`яснення рішення вбачається, що остання фактично не наводить жодної причини незрозумілості вироку суду першої інстанції, а лише ставить питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, що не є предметом роз`яснення згідно із ст. 380 КПК України.

Натомість, зазначені питання, які пов`язані із зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання, підлягають вирішенню під час виконання оскаржуваного вироку в порядку, що передбачений ст.ст.537, 539 КПК України.

Зокрема, згідно п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконанні вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч.2 ст.539 КПК України, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається, зокрема, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання або до суду, який ухвалив вирок.

За таких обставин, засуджена ОСОБА_7 не позбавлена процесуального права звернутися, в порядку ст.539 КПК України, із клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання до належного суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні доводи засудженої не стосуються питань щодо незрозумілості вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2024 року, у тому числі щодо призначеного ОСОБА_7 покарання, що могли бути підставою для роз`яснення судового рішення в порядку ст.380 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду про відсутність підстав для задоволення заяви засудженої про роз`яснення вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 в порядку ст. 380 КПК України, за наведеними в ній доводами, а тому подану апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваної ухвали, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 380, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Холодногірського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: