Номер провадження: 11-кп/813/80/26
Справа № 523/2545/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 02.12.2020 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді Грузії, громадянина Грузії, із середньо-спеціальною освітою, не офіційно працюючого різноробочим, одруженого, маючого на утриманні дитину, 2017 років народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, а в останнє:

- 03.08.2015 р. Шевченківським райсудом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 2р. позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим терміном на 1р.;

визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15,ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.360 ч.1 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.3 ст.15,ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік,

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-за ч.1 ст.360 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.ст.75,76 ККУкраїни, ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також вироком вирішено питання цивільного позову, судових витрат та речових доказів,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_11 03.01.2018 р., в період часу з 24 год. 00 хв. по 10 год. 00 хв., з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до будинку №56 по вул. Капітана Кузнецова в м. Одесі, де побачив автомобіль марки «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , майно в якому визначив об`єктом свого злочинного умислу. Далі, ОСОБА_11 реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до вищевказаного автомобіля та за допомогою заздалегідь підготовлених інструментів відкрив капот цього автомобіля, та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав акумуляторну батарею марки «Веста», вартістю 3000 грн. Після чого, ОСОБА_11 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 3000грн.

Крім того, повторно, 04.01.2018 р., приблизно о 02год. 00хв., ОСОБА_11 з метою таємного викрадення чужого майна, знаходився біля будинку №54 по вул. Семена Палія в м. Одесі, де побачив автомобіль марки «MITSUBISHI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 , майно в салоні якого визначив об`єктом свого злочинного умислу. Далі, ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до вищезазначеного автомобіля та розбив праве переднє скло, після чого, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до салону, де таємно викрав відео-реєстратор, вартістю 2500 грн. Після чого, ОСОБА_11 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 2500 грн.

Крім того, повторно, 08.01.2018р., приблизно о 01год. 00хв., ОСОБА_11 з метою таємного викрадення чужого майна, знаходився біля будинку №112 по просп. Добровольського в м. Одесі, де побачив автомобіль марки «Fiat», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_14 , майно в якому визначив об`єктом свого злочинного умислу. Далі, ОСОБА_11 реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до вищезазначеного автомобіля та за допомогою заздалегідь підготовленого інструменту, відкрив капот цього автомобіля, та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав акумуляторну батарею марки «Варта», вартістю 600 грн. Після чого, ОСОБА_11 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 600 грн.

Крім того, повторно, 12.01.2018 р., приблизно о 02 год. 00хв., ОСОБА_11 , з метою таємного викрадення чужого майна, знаходився біля будинку №7а по вул. Махачкалінській в м. Одесі, де побачив автомобіль марки «Peugeot», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_15 , майно в якому визначив об`єктом свого злочинного умислу. Далі, ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до вищезазначеного автомобіля та за допомогою заздалегідь підготовлених інструментів, відкрив капот цього автомобіля, та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав акумуляторну батарею марки «Бізон», вартістю 3000грн. Після чого, ОСОБА_11 продовжуючи свій злочинний умисел, за допомогою заздалегідь підготовлених інструментів відкрив передні двері автомобіля та проник до салону автомобіля, де таємно викрав автомагнітолу, вартістю 2000 грн. В подальшому, ОСОБА_11 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 5000грн.

Крім того, повторно, 17.01.2018 р., вночі, ОСОБА_11 , з метою таємного викрадення чужого майна, знаходився біля будинку №30 по вул. Академіка Сахарова в м. Одесі, де побачив автомобіль марки «ВА3», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_16 , майно в якому визначив об`єктом свого злочинного умислу. Далі, ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до вищезазначеного автомобіля та за допомогою заздалегідь підготовлених інструментів відкрив капот цього автомобіля, та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав акумуляторну батарею марки «Арт», вартістю 1600 грн. Далі, ОСОБА_11 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 1600грн.

Крім того, повторно, 27.02.2019 р., приблизно о 04 год. 00 хв., Тодуа з метою таємного викрадення чужого майна, а саме кабелю, який належить ПАТ «Укртелеком» та який знаходиться у підземній кабельній каналізації електрозв`язку, прибув у двір будинку №29, розташованого по вул. Академіка Заболотного в м. Одесі. Далі, ОСОБА_11 впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь приготовленої пилки по металу та ножом, відкрив металеву кришку колодязя каналізації №С-46 та перерізав кабель електрозв`язку, після чого, відкрив кришку колодязя за №С-47 та перерізав той самий кабель в другому місці, після чого, відкрив кришку колодязя за №С-48 та перерізав той самий кабель в третьому місці, який дістав із колодязів та поклав в салон і багажник автомобіля марки «ВАЗ», державний номер НОМЕР_6 . Однак, ОСОБА_11 довести свій злочинний умисел до кінця та розпорядитись викраденим майном на власний розсуд не зміг з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками групи швидкого реагування ТОВ «Охорона сервіс», які викликали працівників поліції, тим самим, ОСОБА_11 намагався викрасти належне ПАТ «Укртелеком» майно на загальну суму 24943,92грн.

Крім того, повторно, 26.02.2019р., приблизно о 01год. 35хв., ОСОБА_11 , знаходячись по вул. Миколаївська дорога, 130 в м. Одесі, побачив кабельний колодязь, після чого, у нього виник умисел, направлений на пошкодження кабелю лінії зв`язку, який знаходиться в колодязі. Далі, ОСОБА_11 реалізуючи свій злочинний умисел, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, заліз до колодязя, де за допомогою гострого предмету пошкодив оптико- волоконний кабель зв`язку, який належить АТ «Укртранснафта», що призвело до тимчасового припинення зв`язку з 01год. 35хв. по 20 год. 05хв. 26.02.2019 р. Після чого, ОСОБА_11 з місця скоєння злочину зник, тим самим, завдавши АТ «Укртранснафта» матеріальну шкоду за проведення відновлювальних робіт на суму в розмірі 5631,51грн.

Крім того, повторно, 14.02.2020р., приблизно о 02год. 00хв., ОСОБА_11 з метою викрадення чужого майна, прибув на вул. Давида Ойстраха в м. Одесі у двір будинку №6, де визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, яке знаходилось в автомобілі марки «ВАЗ», державний номер НОМЕР_7 , яке належить ОСОБА_17 . Далі, ОСОБА_11 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля та шляхом пошкодження замка, проник до багажного відділення цього автомобіля, звідки таємно викрав автомобільний компресор, вартістю 610грн. Після чого, ОСОБА_11 з місця скоєннязлочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_17 матеріальну шкоду на суму 610 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, вважає вирок місцевого суду відносно ОСОБА_11 таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого що потягнуло за собою безпідставне застосування до ОСОБА_11 вимог ст. 75 КК України.

До апеляційного суду від прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_18 надійшли зміни апеляційної скарги, в якій він просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Кримінальне провадження № 0000039, за обвинуваченням ОСОБА_9 , за епізодами, які мали місце та 17.01.2018 року, а також у кримінальному провадженні № 0000557, за епізодом від 14.02.2020 року, у зв`язку з набуттям чинності Закону від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Матеріали судової справи в копіях направити начальнику ВП № 3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для організації порушення адміністративного провадження за ст. 51 КУпАП України.

Копію постанови про закриття кримінального провадження направити потерпілому, обвинуваченому.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 360 КК України, які мали місце 03.01.2018 року, 04.01.2018 року, 12.01.2018 року, 26.02.2019 року, 27.02.2019 року у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та справу закрити на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільні позови AT «Укртранснафта» та ПАТ «Укртелеком» в особі Одеської філії ПАТ «Укртелеком» про відшкодування матеріальної шкоди - залишити без розгляду.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 просив змінену апеляційну скаргу задовольнити, кримінальне провадження закрити, в частині епізодів, у зв`язку з декриміналізацією діяння, в частині у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Апеляційний розгляд справи проведений за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 , однак за участі його захисника.

Також колегія суддів враховує, що вимоги зміненої апеляційної скарги прокурора не призводять до погіршення становища обвинуваченого, тому враховуючи викладене, апеляційний суд відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, за згодою прокурора та захисника ОСОБА_7 продовжив апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення зміненої апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, що йому інкримінується, суд першої інстанції послався у вироку на його показання, у яких він повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини справи, наведені у обвинувальному акті.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за погодженням зі сторонами судового розгляду, суд першої інстанції визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються та обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_11 за:

- ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно;

- ч.1 ст.360 КК України як умисне пошкодження технічних засобів телекомунікації.

Встановлені фактичні обставини, а також призначене покарання, учасниками провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок суду не перевіряється.

Водночас, під час апеляційного розгляду встановлені підстави для скасування вироку суду з наступних підстав.

Відповідно до приписів п. 5 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 1 статті 5 Кримінального Кодексу України регламентує, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Законом №3886-IX внесені зміни у ст.51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст.51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, з часу набуття 09.08.2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), зроблено правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_11 визнаний винним, зокрема, у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15,ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Два неоподаткованих мінімуми для працездатної особи станом на 01.01.2018 року становили 1762 грн., станом на 01.01.2020 року становили 2102 грн., тоді як згідно обвинувачення, визнаного доведеним, сума викраденого обвинуваченим майна за епізодом від 08.01.2018 року становить 600 грн.; за епізодом від 17.01.2018 становить 1600 грн., за епізодом від 14.02.2020 року становить 610 грн., що станом на день розгляду кримінального провадження апеляційним судом може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

За таких обставин у даному кримінальному провадженні за вказаними епізодами вартість викраденого обвинуваченим майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, станом на 2018 та 2020 роки, отже до цих діянь мають застосуватись положення ст.5 КК і на теперішній час інкриміновані обвинуваченому дії не підпадають під ознаки злочину, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.479-2 КПК суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч.2 ст.479-2 КПК за відсутності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що підозрюваним вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.3 ст.479-2 КПК якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 - 1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи той факт, що в даному кримінальному провадженні захисником обвинуваченого надана згода на закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, апеляційний суд керується положеннями п.4-1 ч.1 ст.284, ч.3 ст.479-2 КПК.

Відповідно до абз.5 ч.7 ст.284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст.417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, враховуючи надання стороною захисту згоди на закриття провадження за епізодами від 08.01.2018 року, 17.01.2018 року та від 14.02.2020 року, керуючись положеннями п.4-1 ч.1 ст.284, ч.3 ст.479-2, ст.417 КПК, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 в цій частині з огляду на втрату чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_18 вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_19 повинен бути звільненим від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ст. 360 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Колегія суддів враховує, що КПК України не встановлює обмежень для розгляду клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності під час апеляційного розгляду.

Положення ч. 13 ст. 49 КК України, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією, оскільки законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу в разі існування підстав для застосування положень ст. 49 КК України. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною.

З урахуванням того що, за епізодом від 26.02.2019 р.вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.360 КК України та за епізодами від 03.01.2018 року, 04.01.2018 року, 12.01.2018 року та 27.02.2019 року вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч. 2 ст.185 КК України спливли строки притягнення до кримінальної відповідальності, прокурор заявив вимоги про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 , від кримінальної відповідальності на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в цій частині, колегія суддів, з урахуванням позицій учасників, зобов`язана, на підставі ч.4 ст.286 КПК України, ч. 1 ст.49 КК України прийняти рішення по суті вимог.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Диспозицією ч. 2 ст. 185 КК України - передбачено покарання у вигляді арешту строком від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Диспозицією ч. 1 ст. 360 КК України - передбачено покарання у вигляді штрафу, від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до ста двадцяти годин, або обмеженням волі на строк від одного до трьох років.

Згідно ч. З ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене кримінальним кодексом України діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до обвинувальних актів злочини, у яких обвинувачується ОСОБА_19 вчинені: 03.01.2018 року, 04.01.2018 року, 12.01.2018 року, 27.02.2019 року, 26.02.2019 року, тобто з моменту скоєння вказаних злочинів минуло більше 5 (п`яти) років.

Апеляційний суд враховує, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.03.2024 року обвинувачений ОСОБА_9 був оголошений в міжнародний розшук та судове провадження було зупинено до розшуку обвинуваченого ОСОБА_9 , водночас останній епізод, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_11 мав місце 27.02.2019 року, тобто, на день постановлення ухвали апеляційним судом та оголошення обвинуваченого у розшук такі строки спливли.

Таким чином, незважаючи на оголошення у розшук обвинуваченого ОСОБА_9 , на момент апеляційного розгляду, вказані строки притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч. 2 ст.185 КК України, за епізодами від 03.01.2018 року, 04.01.2018 року, 12.01.2018 року та 27.02.2019 року, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.360 КК України за епізодом від 26.02.2019 р.,спливли.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною восьмою зазначеної норми закону передбачено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскільки під час апеляційного розгляду сторона захисту не заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності, кримінальне провадження підлягає закриттю, на підставі чого вирок суду в цій частині підлягає скасуванню.

Також, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлені до нього цивільні позови AT «Укртранснафта» та ПАТ «Укртелеком» в особі Одеської філії ПАТ «Укртелеком» про відшкодування матеріальної шкодислід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає потерпілим пред`явленню позовів в порядку цивільного судочинства.

Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Щодо вимог зміненої апеляційної скарги прокурора про направлення матеріалів судової справи в копіях начальнику ВП № 3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для організації порушення адміністративного провадження за ст. 51 КУпАП України та необхідність направлення копії постанови про закриття кримінального провадження потерпілому, обвинуваченому, апеляційний суд вважає, що такі вимоги заявлені передчасно, оскільки суд апеляційної інстанції не є тим органом, який виконує судові рішення, тому прокурор після набрання ухвали законної сили та повернення справи до суду 1-ої інстанції має право звернутись із відповідним клопотання до місцевого суду, в тому числі щодо направлення матеріалів судової справи в копіях начальнику ВП № 3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими вимоги прокурора про необхідність в іншій частині залишити вирок суду без змін, оскільки прокурором не конкретизовані вимоги, в якій саме частині.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 49 КК України, п.1-2 ч.2 ст.284, ст.ст. 376, 404, 405, 406, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 з урахуванням змін прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_18 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 02.12.2020 року, відносно ОСОБА_9 , в частині визнання його винним за ч.2 ст.185 КК України у кримінальному провадженні № 0000039, за епізодами від 08.01.2018 року та 17.01.2018 року, а також у кримінальному провадженні № 0000557 за епізодом від 14.02.2020 року - скасувати.

Кримінальне провадження за епізодами від 08.01.2018 року, 17.01.2018 року та від 14.02.2020 рокуза обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.360 КК України за епізодом від 26.02.2019 р.на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч. 2 ст.185 КК України, за епізодами від 03.01.2018 року, 04.01.2018 року, 12.01.2018 року та 27.02.2019 рокуна підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, в цій частині - закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності та закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Цивільні позови AT «Укртранснафта» та ПАТ «Укртелеком» в особі Одеської філії ПАТ «Укртелеком» про відшкодування матеріальної шкоди - залишити без розгляду та роз`яснити право звернутися до суду в цивільному судочинстві.

Речові докази: автомобільний компресор, вважати повернутим за належністю ОСОБА_17 ; акумулятор, вважати повернутим за належністю ОСОБА_14 ; кишеньковий ліхтарик, складний ніж, гайковий ключ та ключі - знищити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4