Провадження №: 1-кс/336/199/2026
УХВАЛА

іменем України

17 березня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Шевченківського відділу поліції ГУНП у Запорізькій області щодо невизнання її потерпілою, -

встановив:

16 березня 2026 року ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність Шевченківського відділу ГУНП у Запорізькій області щодо невизнання її потерпілою. Документ сформований в системі «Електронний суд» 13 березня 2026 року.

Заявник в скарзі вказує, що до Шевченківського відділу ГУНП у Запорізький області були подані клопотання про визнання її потерпілою та повернення майна, а саме 15 простих іменних акцій ВАТ «МОТОР Січ», однак її не визнано потерпілою.

ОСОБА_2 просить зобов`язати Шевченківський відділ поліції ГУНП в Запорізькій області визнати її потерпілою, накласти арешт та повернути майно.

Дослідивши скаргу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України (ч. 1ст. 24 КПК України).

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9) виключено

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Зазначений перелік рішень, які можливо оскаржити відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому розслідування є вичерпним.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Зі скарги слідує, що заявник оскаржує бездіяльність Шевченківського відділу поліції ГУНП у Запорізькій області щодо невизнання її потерпілою та щодо не накладення арешту.

Однак зі скарги не зрозуміло коли заявниця зверталася до Шевченківського відділу поліції ГУНП у Запорізькій області, із якими клопотаннями, які обставини в ній були викладені. Доказів звернення саме до Шевченківського відділу поліції ГУНП у Запорізькій області заявниця до скарги не надає, як не надає і копії таких клопотань

Слідчий суддя не може перевірити: чи уповноважена особа подала таку скаргу, чи підсудна скарга цьому суду, чи скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою ст. 304 КПК України тощо.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Шевченківського відділу ГУНП у Запорізькій області не існує.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

ОСОБА_2 оскаржує бездіяльність Шевченківського відділу поліції ГУНП у Запорізькій області, однак відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, такого органу не існує.

Оскільки у скарзі заявник оскаржує бездіяльність уповноважених осіб органу досудового розслідування Шевченківського відділу ГУНП у Запорізькій області, якого не існує, заявник не надала доказів того, що вона зверталась до Шевченківського відділу поліції ГУНП у Запорізькій області, із якою заявою, не вказала дату такого звернення, то слідчий суддя не може перевірити: чи уповноважена особа подала таку скаргу, чи підсудна скарга цьому суду, чи скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою ст. 304 КПК України, а тому скарга відповідно до вимог ч. 2 ст. 304 КПК України, підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись статтями 9, 218, 303, 304, 306, 309, 370-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Шевченківського відділу поліції ГУНП у Запорізькій області щодо невизнання її потерпілою, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвалу слідчого судді, яка була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, може бути оскаржено в п`ятиденний строк з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий суддя ОСОБА_1