Справа № 595/325/26
Провадження № 1-кс/595/117/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Бучач

Слідчий суддя Бучацького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Бучач клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні № 0000065, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2026 року, за ч.4 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції №2 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 12 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, звернувся із клопотанням, погодженим прокурором Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Клопотання мотивує тим, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується необхідністю забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Вказує, що наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду. Наведений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків та неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, а тому обізнаний про правові наслідки та особливості призначення покарання у разі визнання його винуватим та засудження за інкримінований йому злочин, а тому не виключений ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду. Так, санкція статті ч. 4 ст. 185 КК України, яка інкримінується ОСОБА_4 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому страх перед вищевказаним покаранням може зумовити намагання ОСОБА_4 уникнути його шляхом переховування від суду у зв`язку з усвідомленням неминучості призначення покарання за вчинений злочин. Окрім цього, необхідно врахувати те, що підозрюваного ОСОБА_4 27.06.2023 вироком Бучацького районного суду Тернопільської області, вже було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Після цього, будучи судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, останній 06.09.2024 знову вчиняє крадіжку та кримінальне правопорушення, передбачене за ч.3 ст. 357 КК України, а саме, викрадення паспорта громадянина України, що підтверджується вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 17.12.2024 у справі №595/1931/24. Окрім цього, 28 листопада 2025 року стосовно підозрюваного ОСОБА_4 до Бучацького районного суду Тернопільської області скеровано обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. Вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та систематично продовжує вчиняти нові кримінальні правопорушення. Також, ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, що свідчить про нехтування законодавством України та правилами суспільства та моралі загалом, що вказує на велику вірогідність подальшого ігнорування ОСОБА_4 свого обов`язку, як підозрюваного, з`являтись на виклики до органу досудового розслідування, прокуратури та суду. Крім того, останній документований паспортом громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_1 , який дійсний до 03.04.2028. Крім того, вказує, що є ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 , з метою схилення їх до зміни або відмови від своїх показів по даному кримінальному провадженні, оскільки вони проживають в одному населеному пункті та, відповідно ОСОБА_4 , відомо де вони проживають. Зауважує, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не розпочатий, учасники процесу не допитані безпосередньо в суді. Також зазначає, що наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Висновок про наявність вказаного ризику зроблено на основі аналізу фактичної поведінки ОСОБА_4 оскільки, будучи раніше судимим за ч. 4 ст. 185 КК України, а також обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України (справа щодо нього розглядається в Бучацькому районному суді), він на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин проти власності, що не свідчить про його правослухняну поведінку. Більш м`які запобіжні заходи, що передбачені КПК України, а саме: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, ураховуючи їхню правову сутність та специфіку застосування із урахуванням фактичних обставин вчинення злочину, особи ОСОБА_4 (раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює, не має стійких соціальних зв`язків) не можуть запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.

Прокурор у судовому засіданні подані нею клопотання підтримала та просила таке задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечили відносно задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Захисник вважає, що висновки прокурора, викладені у клопотанні, є надуманими, оскільки ОСОБА_4 не має наміру переховуватися, вину в інкримінованому йому злочині визнає, щиро кається, все викрадене добровільно видав.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у поданому клопотанні, дають достатньо підстав для його задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Як вбачається з клопотання, у ОСОБА_4 11 березня 2026 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, під час дії на території України правового режиму воєнного стану, який перебував у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме електроінструментів, які знаходилися у гаражному приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за майнові злочини, на шлях виправлення не став, повторно вчинив корисливий злочин, а саме орієнтовно в період часу з 14 год. 30 хв. 11 березня 2026 року по 11 год. 50 хв. 12 березня 2026 року, прийшов до господарства за адресою в АДРЕСА_1 , де знаходились електроінструменти, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, таємно, бажаючи заволодіти неналежними йому електроінструментами, для подальшого їх використання у власних цілях, тобто, переслідуючи корисливі мотиви і мету, шляхом пошкодження дерев`яного вікна, проник у підсобне приміщення, звідки таємно викрав саморобний зварювальний апарат без маркування, вартістю 5000 грн та подовжувач білого кольору без маркування вартістю 520 грн 00 коп., які на праві сумісної власності належать ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та в подальшому переніс їх в руках до приміщення свого житлового будинку за адресою в АДРЕСА_2 , після чого отримав можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденими електроінструментами. Даною крадіжкою ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 5000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.

Окрім цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у ОСОБА_4 , 11 березня 2026 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, під час дії на території України правового режиму воєнного стану, який перебував у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме електроінструментів, які знаходилися у гаражному приміщенні, розташованому за адресою в АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за майнові злочини, на шлях виправлення не став, повторно вчинив корисливий злочин, а саме в період часу орієнтовно з 22 год. 00 хв. 11 березня 2026 року по 07 год. 00 хв. 12 березня 2026 року, прийшов до господарства, що в АДРЕСА_2 та, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, таємно, бажаючи заволодіти неналежними йому електроінструментами, для подальшого їх використання у власних цілях, тобто, переслідуючи корисливі мотиви і мету, шляхом відтискання навісного замка, проник у гаражне приміщення через вхідні дерев`яні двері, звідки таємно викрав зарядний пристрій, торгівельної марки «ИНТЕРСКОЛ» модель «УЗ 12-18/1,7», вартістю 1310 грн 00 коп., дриль-шуруповерт торгівельної марки ««ИНТЕРСКОЛ», модель «ДР-12 ?Р-01» в зборі з акумулятором торгівельної марки «ИНТЕРСКОЛ», модель «1215», вартістю 980 грн 00 коп.; кутову шліфувальну машинку торгівельної марки «ЗЕНИТ ПРОФИ» модель «ЗУШ-125/900 М профи» серійний номер «043АВ0ТН-04.20-0001194» дата виготовлення «04.2020», до якої приєднано шліфувальний диск по металу на якому наявні надписи «125х1,2х22,23 мм / 5''х1/20''/» 50Н39 БУМ 2 КЛ /А 5», які частково стерті, вартістю 1530 грн 00 коп.; зварювальний апарат марки «КОНДОР Схід Захід» моделі «Вх6-300А АС WELDER» серійний номер «В09064382», вартістю 3820 грн 00коп., що належать ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які в подальшому в руках переніс до приміщення свого житлового будинку, за адресою в АДРЕСА_2 , після чого отримав можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденими електроінструментами. Даною крадіжкою ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 7640 грн 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2026 року за № 0000065 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

12 березня 2026 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

13 березня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена, серед іншого, у рішеннях по справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Так, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, які надані слідчим на виконання вимог п. 3 ч. 1 ст. 184 КПК України а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 від 12.03.2026; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 від 12.03.2026; протоколом огляду місця події на території домогосподарства ОСОБА_9 від 12.03.2026; протоколом огляду місця події на території домогосподарства ОСОБА_10 від 12.03.2026; протоколом огляду місця події на території домогосподарства ОСОБА_4 від 12.03.2026; протоколом огляду місця події на території домогосподарства ОСОБА_4 від 12.03.2026; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 12.03.2026; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 12.03.2026; протокологм допиту свідка ОСОБА_8 від 12.03.2026; протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним від 13.03.2026.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На переконання суду, наведені в клопотанні обставини, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Надані слідчим та прокурором докази свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він ніде не працює, не має стійких соціальних зв`язків, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому, усвідомлюючи міру покарання за вчинене, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Також, ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому відоме їх місце проживання, з метою зміни їх показів. Крім цього, у даному кримінальному провадженні наявний ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки згідно вимоги УІАП ДІАП № 45-12032026/61003 від 12.03.2026 ОСОБА_4 був судимий за ч.4 ст. 185 КК України, ч.4 ст.257 КК України, на шлях виправлення не став, вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, що не виключає можливості вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, характер вчиненого злочину, особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків останнього, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити наявні ризики, визначені ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та уникнути ризикам у провадженні, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Даних, які б свідчили, що підозрюваний ОСОБА_4 не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору суду не надано.

Між тим, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведених у клопотанні мотивів.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя одночасно з положеннями статей 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя виходячи з тяжкості діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин вчинення діяння, майнового стану підозрюваного, наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає, що застава у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відсутність відомостей про наявність тяжких захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, дані про особу обвинуваченого, а також те, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу обвинувачений буде мати можливість незаконно вплинути на потерпілих та свідків, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші злочини, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів з моменту затримання, тобто до 10 травня 2026 року з визначенням розміру застави в межах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника, адвоката ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні № 0000065, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2026 року, за ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Переволока Бучацького району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком до 23 год. 59 хв. 10 травня 2026 року, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та направити для відома та виконання начальнику Державної установи «Чортківська установа виконання покарань № 26».

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 10 травня 2026 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на ст. слідчого СВ відділення поліції №2 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 18 березня 2026 року о 09.30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1