1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/762/26 1-кс/335/1375/2026
21 квітня 2026 року м. Запоріжжя
У ході досудового розслідування встановлено, що на інтернет-ресурсах розміщуються оголошення щодо надання послуг інтимного характеру із зазначенням районів розташування квартир та контактних даних осіб, які перебувають у цих приміщеннях.
Під час проведення заходів, передбачених главою 21 КПК України, встановлено, що за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , здійснюється прийом відвідувачів на нетривалий час, що, на думку слідства, може свідчити про використання зазначених квартир для надання послуг інтимного характеру за грошову винагороду.
Разом із тим, за наявними матеріалами, орган досудового розслідування припускає що організація та координація зазначеної діяльності здійснюється особою, яка перебуває поза межами вказаних квартир, дистанційно, з використанням засобів зв`язку. Зазначена особа забезпечує прийом звернень від клієнтів, узгодження умов і вартості послуг, розподіл клієнтів між виконавцями, координацію часу прийому та контроль за отриманням грошових коштів, що в сукупності свідчить про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 303 КК України.
Під час проведення досудового розслідування, у тому числі на підставі виконання доручення в порядку ст. 40 КПК України, була отримана інформація, що до вчинення вказаного злочину може бути причетна ОСОБА_6 , яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
16 квітня 2026 року слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області, на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2026, проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_6 .
Вищезазначене майно визнано речовим доказом по вищевказаному кримінальному провадженню, про що слідчим винесено відповідну постанову.
Слідчий зазначає, що вилучене майно може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та бути використане як докази обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні на нього арешту з метою запобігання можливому пошкодженню, відчуженню або знищенню, при цьому вилучені мобільні термінали та інші електронні носії інформації можуть містити відомості, зокрема листування, історію дзвінків, контактні дані, файли та іншу інформацію щодо взаємодії з клієнтами, організаторами та іншими особами, яка має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій вона просить розгляд клопотання про арешт майна здійснювати за її відсутності, на задоволенні клопотання наполягала.
Власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна без її участі, проти задоволення клопотання не заперечує.
Враховуючи, що неявка власника або володільця майна у судове засідання не є перешкодою для розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя вважав за можливе розглянути клопотання у їх відсутність, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, роз`яснивши, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Дослідивши клопотання, перевіривши надані в його обґрунтування докази, слідчий суддя доходить до наступного висновку.
З клопотання слідчого встановлено, що арешт майна ОСОБА_5 обґрунтовується необхідністю забезпечення збереження речових доказів у тому ж вигляді, у якому воно перебуває, з метою попередження їх можливості зникнення, відчуження або пошкодження, оскільки незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Обшук слідчим проведено 16.04.2026, клопотання слідчого про арешт майна подано до суду поштовим зв`язком 18.04.2026, що свідчить про дотримання слідчим строків подання клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За вказаних обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173, 369-372 КПК України, -
Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилученопід час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 01.04.2026 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме:
-мобільний телефон iPhone 11 Хr, в корпусі сірого кольору, ІМЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якому знаходяться сім-карта з номером НОМЕР_3 , яким користувалась ОСОБА_5 ;
-мобільний телефон iPhone 13, в корпусі білого кольору, ІМЕI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , в якому знаходяться сім-карта з номером НОМЕР_6 , яким користувалась ОСОБА_6 ;
-блокнот з чорновими записами;
-зовнішній накопичувач інформації, в корпусі чорного кольору, s/n: WXE2A40LCEV9;
-iPad (10), s/n: M7M9X2R7D3, в корпусі рожевого кольору, в чохлі рожевого кольору.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1