1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4837/26 1-кс/335/1968/2026
25 травня 2026 року м. Запоріжжя
Під час проведення досудового розслідування допитано в якості потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що на теперішній час навчається на 2-му курсі Запорізького металургійного коледжу. Окрім цього, останній займається дрібним підробітком, а саме неофіційно працює на будівельному майданчику, який розташований за адміністративною будівлею КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР у м. Запоріжжі по вул. Перемоги, 80. Приблизно у період часу з 12:30 по 13:30 ОСОБА_5 перебував на обідній перерві біля об`єкта будівництва, на території якого розташована побутова прибудова, де всі робітники, у тому числі ОСОБА_5 , переодягаються та залишають свої особисті речі. Після закінчення обідньої перерви потерпілий залишив свій мобільний телефон марки «Apple», моделі «Iphone 12 Pro», 3 внутрішньою пам`яттю 128 GB, у корпусі сірого кольору на столі у вищевказаній прибудові та пішов працювати. Приблизно о 14:50, повернувшись за телефоном, останній на столі його не виявив.
В порядку ст.40 КПК України оперативному підрозділу Відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було надано доручення на встановлення осіб причетних до вказаного кримінального правопорушення.
В ході виконання доручення, було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_6 , який пояснив, що він проживає у недобудові між будівлею лікарні КНП «МЛЄ та ШМД» ЗМР та парком «Перемоги». Також останній пояснив, що 30.04.2026 приблизно о 14 годині 30 хвилин, перебуваючи біля тимчасової конструкції для будівельників, що знаходиться на будівельному майданчику між будівлями медичного закладу, на території Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя вул. Перемоги, 80, вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Apple», моделі «Iphone 12 Pro», в корпусі сірого кольору. Окрім того пояснив, що на момент вчинення кримінального правопорушення останній був одягнутий у жилет чорного кольору, кофту сірого кольору, штани чорного кольору, а також кросівки чорного кольору.
В ході досудового розслідування було отримано від ОСОБА_6 заяву про добровільну видачу особистого майна, а саме жилета чорного кольору з метою подальшого долучення до матеріалів кримінального провадження.
20.05.2026 в період часу з 12:57 по 13:05, слідчий СВ відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , проведено огляд особистих речей ОСОБА_6 а саме жилета чорного кольору за участю останнього, за адресою: м. Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, 10. В ході проведення огляду було вилучено: жилет чорного кольору, який в подальшому упакований до картонної коробки з відповідними написами та підписами всіх учасників.
20.05.2026 вилучений у ході огляду предмет, а саме жилет чорного кольору, який упакований до картонної коробки з відповідними написами та підписами всіх учасників, було визнано речовим доказом, про що винесено відповідну постанову.
В судове засідання слідчий не прибула, подала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує в повному обсязі.
Власник майна ОСОБА_6 до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечує.
Неприбуття в судове засідання слідчого відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходить до наступних висновків.
Так, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.
Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
При вирішенні питання про накладення арешту слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, враховує: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
20.05.2026 року ОСОБА_6 подав заяву про добровільну видачу особистого майна, а саме жилета чорного кольору з метою подальшого долучення до матеріалів кримінального провадження.
20.05.2026 в період часу з 12:57 по 13:05, слідчий СВ відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , проведено огляд особистих речей ОСОБА_6 а саме жилета чорного кольору за участю останнього, за адресою: м. Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, 10. В ході проведення огляду було вилучено: жилет чорного кольору, який в подальшому упакований до картонної коробки з відповідними написами та підписами всіх учасників.
20.05.2026 вилучений у ході огляду предмет, а саме жилет чорного кольору, який упакований до картонної коробки з відповідними написами та підписами всіх учасників, було визнано речовим доказом, про що винесено відповідну постанову.
Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого, про накладення арешту на майно шляхом заборони відчужувати, розпоряджатися та користуватись майном, відповідає вимогам встановленим ст. 170-173 КПК України.
Відповідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчим доведено, що зазначене майно має значення речового доказу, тому з метою його збереження, судом встановлено, що є підстави для задоволення клопотання слідчого.
Таким чином, враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за можливе накласти арешт на вказане майно, шляхом позбавлення права на його відчуження, розпорядження та користування.
Керуючись ст. 107 ч.1, 98, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на добровільно виданий ОСОБА_6 жилет чорного кольору, упакований до картонної коробки з відповідними написами та підписами учасників, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1