КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 (ВКЗ), ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 (ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_1 , заяву прокурора у провадженні - ОСОБА_10 про відвід суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , та заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду м. Києвавід 06 листопада 2024року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 9, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 371, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 9, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366 КК України у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, строком на 2 роки зі штрафом в розмірі сімсот п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 371 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, строком на 2 роки;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Звільнено ОСОБА_9 від покарання, призначеного за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/1634/2026 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12

Категорія: ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_1

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 14 років 11 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, строком на 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07.08.2020 року (з урахуванням постанови Верховного суду від 06.07.2023 року), більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 14 років 11 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, строком на 2 роки.

До набрання вироком законної сили застосовано відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взято ОСОБА_13 під варту негайно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 постановлено відраховувати з 06.11.2024 року, зарахувавши в строк відбування покарання повністю відбуте покарання - 7 років позбавлення волі за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07.08.2020 року, з урахуванням постанови Верховного суду від 06.07.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 з 23 лютого 2018 року по 06 липня 2023 року, а також з 06.11.2024 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурора у провадженні та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

13 січня 2026 року від представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про відвід суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_11 від участі у розгляді даного кримінального провадження, яка обґрунтована тим, що ЄДРСР та інші доступні джерела відомостей містять відомості про участь суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_11 у кримінальних провадженнях № 0003900 від 13.12.2016 та № 0000502 від 22.08.2013 саме під час судового провадження у формах, які не охоплюються передбаченими ч. 1 ст. 76 КПК України виключеннями, та які у складі колегії суддів Київського апеляційного суду постановили відповідну ухвалу від 12.04.2023 року про відмову у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0003900 від 13.12.2016 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23.02.2023 року про залишення ОСОБА_9 в місці попереднього ув`язнення з урахуванням заходів безпеки, а також постановили ухвалу від 17.06.2025 року про задоволення заяви судді ОСОБА_11 про самовідвід із посиланням на встановлення обставин, які виключають участь вказаної судді у кримінальному провадженні №0000502 від 22.08.2013 за обвинуваченням ОСОБА_14 з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року.

Отже, вищевикладене свідчить про те, що в обставинах визначення суддів ОСОБА_11 і ОСОБА_1 для апеляційного розгляду в межах провадження на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2024 року з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0003900 від 13.12.2016 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 9, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 371, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України, маються ознаки повторної участі вказаних суддів у кримінальному провадженні, що є неприпустимим з огляду на приписи чинного кримінального процесуального законодавства, зокрема - ст.ст. 7, 9, 21, 76 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому - незаконного складу суду під час розгляду справи в апеляційному суді, що, в свою чергу, може слугувати лише безумовною підставою для скасування будь-якого судового рішення, постановленого за результатами апеляційного розгляду.

Також вказує й про наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді під час здійснення апеляційного розгляду у даному провадженні.

Зокрема, зазначає, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.11.2023 року, з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000502 від 22.08.2013, обвинуваченого ОСОБА_14 було визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні та виправдано у зв`язку із недоведеністю, що в його діях є склад інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому вказує, що матеріали кримінального провадження № 0003900 від 13.12.2016, за результатами розгляду обвинувального акта, в якому 06.11.2024 року Дарницьким районним судом м. Києва був постановлений обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_9 , який є предметом апеляційного перегляду у даному апеляційному провадженні, є виділеними в окреме провадження саме з матеріалів кримінального провадження №0000502 від 22.08.2013, та саме під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000502 від 22.08.2013 стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_14 здійснені повідомлення про підозру у вчиненні ними у співучасті кількох кримінальних правопорушень стосовно потерпілого ОСОБА_15 , та саме під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000502 від 22.08.2013 органом досудового розслідування та прокурорами були зібрані всі без виключення ті докази, за результатами дослідження яких в ході судового розгляду Дарницьким районним судом м. Києва 06.11.2024 року був постановлений обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0003900 від 13.12.2016.

В свою чергу, у зв`язку із встановленням обставин незаконності, необґрунтованості та невмотивованості вказаного вироку з причин невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15.11.2023 року стосовно ОСОБА_14 прокурором та представником потерпілого ОСОБА_15 до Київського апеляційного суду були подані відповідні апеляційні скарги, за якими 31.05.2024 року було відкрите апеляційне провадження, судовий розгляд якого протягом періоду часу з 31.05.2024 року по 17.06.2025 року здійснювався в тому числі суддями ОСОБА_11 та ОСОБА_1 .

При цьому за результатами розгляду вказаного провадження ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_1 та ОСОБА_16 від 17.06.2025 року, заява судді ОСОБА_11 про самовідвід була задоволена із посиланням на встановлення обставин, які виключають її участь у кримінальному провадженні №0000502 від 22.08.2013 з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006.

В той же час, з огляду на описаний вище характер взаємозв`язку таких кримінальних проваджень та їх фігурантів ( ОСОБА_9 і ОСОБА_14 ), факт наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_11 в кримінальному провадженні №0000502 від 22.08.2013 за обвинуваченням ОСОБА_14 (тим більш - заявлених самою суддею та підтверджених відповідним судовим рішенням), автоматично викликає припущення про існування обставин, які ставлять під обґрунтований сумнів неупередженість судді ОСОБА_11 вже в кримінальному провадженні №0003900 від 13.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , що, з свою чергу, виключає можливість судді ОСОБА_11 брати участь в апеляційному перегляді постановленого обвинувального вироку стосовно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0003900 від 13.12.2016 з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод.

Разом з цим, існують й інші, крім вищенаведених, обставини, які викликають сумнів у неупередженості суддів ОСОБА_11 і ОСОБА_1 саме у кримінальному провадженні №0003900 від 13.12.2016 за обвинуваченням ОСОБА_9 .

Так, вироком Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2022 року з розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0002037 від 05.08.2016 обвинувачений ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні у 2003 році злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та засуджений до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла, в строк відбування призначеного ОСОБА_9 покарання зарахований строк попереднього ув`язнення в період з 04.07.2013 по 26.03.2014, з 08.02.2018 по 22.06.2018, з 13.02.2019 до набрання вироком законної сили, виходячи з одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Слід відзначити, що факт притягнення ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0002037 від 05.08.2016 до кримінальної відповідальності саме за ознаками вищевказаного злочину став підставою для того, щоб вже в кримінальному провадженні №0003900 від 13.12.2016, у відповідності до приписів ст. 32 КК України, при здійсненні правової кваліфікації злочинних дій ОСОБА_9 в тій частині, що стосувалася вчинення ним у 2013 році організації готування вбивства потерпілого ОСОБА_15 , кваліфікувати відповідні злочинні дії ОСОБА_9 також й за такою кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 115 КК України, яка передбачена п. 13 вказаної норми КК України - «умисне вбивство, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 цього Кодексу».

Отже, за результатами апеляційного перегляду вищевказаного вироку місцевого суду суддями ОСОБА_11 , ОСОБА_1 і ОСОБА_17 в ухвалі Київського апеляційного суду від 12.12.2023 року постановлені наступні незаконні, необгрунтовані та невмотивовані рішення:

- при вирішенні питання про зарахування в строк відбуття призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання строку його попереднього ув`язнення незаконно, необґрунтовано та всупереч фактичним обставинам в строк відбуття призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання зайво зарахований строк з 23.06.2018 по 12.02.2019 року (тоді як насправді протягом вказаного періоду часу ОСОБА_9 не перебував в умовах попереднього ув`язнення в кримінальному провадженні № 0002037);

- при вирішенні питання про зарахування в строк відбуття призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання строків його попереднього ув`язнення (в тому числі - неправомірно зайво зарахованого строку з 23.06.2018 по 12.02.2019 року) неправомірно застосували положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», тобто виходячи з одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Отже, постановою колегії суддів ККС в складі Верховного Суду від 13.11.2024 року вищевказана ухвала Київського апеляційного суду від 12.12.2023 року - змінена, що, в свою чергу, з огляду на передбачені ст. 438 КПК України підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції, надає підстави вважати факт припущення суддями Київського апеляційного суду відповідних порушень законності - підтвердженим, що ставить під обґрунтований сумнів неупередженість суддів ОСОБА_11 і ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду вже в кримінальному провадженні №0003900 за обвинуваченням того ж самого ОСОБА_9 (тим більш, що предметом апеляційного розгляду в справі теж є, насамперед, питання зарахування до строку призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 місцевим судом покарання строку його попереднього ув`язнення, яке є аналогічними за суттю питанням під час апеляційного розгляду в справі №756/847/17, стосовно яких суддями ОСОБА_11 і ОСОБА_1 були припущені вищевказані порушення законності).

Таким чином, вважає, що наведені обставини виключають можливість суддів ОСОБА_11 і ОСОБА_1 брати участь в апеляційному перегляді постановленого в межах даної справи обвинувального вироку Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2024 року стосовно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0003900 від 13.12.2016, оскільки маються ознаки повторної участі вказаних суддів у кримінальному провадженні, а також інші обставини, які викликають сумнів в їх неупередженості, що свідчить про наявність підстав для їх відводу, передбачених ч. 1 ст. 76, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

02 березня 2026 року від прокурора у провадженні - ОСОБА_10 надійшла заява про відвід суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_11 від участі у розгляді апеляційних скарг у даному кримінальному провадженні, яка обґрунтована тим, що кримінальне провадження №0003900 від 13.12.2016 виділено в окреме провадження з матеріалів кримінального провадження №0000502 від 22.08.2013.

При цьому, опрацюванням Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що судді ОСОБА_1 і ОСОБА_11 брали участь у кримінальному провадженні №0000502 від 22.08.2013 за обвинуваченням ОСОБА_14 , а саме 17.06.2025 року у складі колегії суддів розглядали заяву судді ОСОБА_11 про самовідвід з підстав наявності інших обставин, які викликають сумнів у її неупередженості, за результатами розгляду якої постановлено ухвалу про задоволення заяви судді про самовідвід.

Отже, враховуючи взаємозв`язок кримінальних проваджень №0003900 та № 0000502, у визначенні суддів ОСОБА_11 і ОСОБА_1 для апеляційного розгляду апеляційних скарг сторін кримінального провадження на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2024 року у кримінальному провадженні №0003900 від 13.12.2016 за обвинуваченням ОСОБА_9 маються ознаки повторної участі вказаних суддів у кримінальному провадженні, що є неприпустимим з огляду на приписи чинного кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, з огляду на описаний вище характер взаємозв`язку таких кримінальних проваджень та їх фігурантів ( ОСОБА_9 і ОСОБА_14 , які обвинувачуються у вчинені кримінальних правопорушень за попередньою змовою), факт наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_11 в кримінальному провадженні №0000502 від 22.08.2013 за обвинуваченням ОСОБА_14 (тим більш - заявлених самою суддею та підтверджених відповідним судовим рішенням), автоматично викликає припущення про існування обставин, які ставлять під обґрунтований сумнів неупередженість судді ОСОБА_11 вже в кримінальному провадженні №0003900 від 13.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , що, в свою чергу, виключає можливість судді ОСОБА_11 брати участь в апеляційному перегляді рішення, постановленого в межах справи стосовно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0003900 від 13.12.2016 року, з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод.

03 березня 2026 року від представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про відвід судді ОСОБА_1 від участі у розгляді даного кримінального провадження, яка обґрунтована тим, що ЄДРСР та інші доступні джерела містять відомості про участь судді ОСОБА_1 у кримінальних провадженнях №0003900 від 13.12.2016 та №0000502 від 22.08.2013 саме під час судового провадження у формах, які не охоплюються, передбаченими ч. 1 ст. 76 КПК України виключеннями.

Так, суддя ОСОБА_1 раніше вже брала участь у кримінальному провадженні №0003900 від 13.12.2016, а саме 12.04.2023 року у складі колегії суддів Київського апеляційного суду розглянула апеляційну скаргу захисника обвинуваченого в кримінальному провадженні №0003900 ОСОБА_9 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23.02.2023 року про залишення ОСОБА_9 в місці попереднього ув`язнення з урахуванням заходів безпеки, та постановила відповідну ухвалу від 12.04.2023 року про відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Крім цього, суддя ОСОБА_1 раніше також вже брала участь й у кримінальному провадженні №0000502 від 22.08.2013 за обвинуваченням ОСОБА_14 , а саме 17.06.2025 року у складі колегії суддів розглядала заяву судді ОСОБА_11 про самовідвід у кримінальному провадженні №0000502 від 22.08.2013 з підстав наявності інших обставин, які викликають сумнів у її неупередженості у вказаному кримінальному провадженні, за результатами чого постановили ухвалу від 17.06.2025 року про задоволення заяви судді ОСОБА_11 про самовідвід.

Отже, вважає, що вищевикладене із урахуванням висвітленого вище взаємозв`язку кримінальних проваджень № 0003900 та № 0000502 свідчить про те, що в обставинах визначення судді ОСОБА_1 для апеляційного розгляду в межах даного провадження апеляційних скарг сторін кримінального провадження на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2024 року, маються ознаки повторної участі вказаної судді у кримінальному провадженні, що є неприпустимим з огляду на приписи чинного кримінального процесуального законодавства, а тому - незаконного складу суду під час розгляду справи в апеляційному суді, що, в свою чергу, може слугувати лише безумовною підставою для скасування будь-якого судового рішення, постановленого за результатами апеляційного розгляду.

Вказує й на те, що приписами п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Зокрема, зазначає, що, за результатами апеляційного перегляду вироку Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2022 року з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002037 від 05.08.2016, суддями ОСОБА_11 , ОСОБА_1 і ОСОБА_17 в ухвалі Київського апеляційного суду від 12.12.2023 року постановлені незаконні, необґрунтовані та невмотивовані рішення, а саме: - при вирішенні питання про зарахування в строк відбуття призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання строку його попереднього ув`язнення незаконно, необґрунтовано та всупереч фактичним обставинам в строк відбуття призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання зайво зарахований строк з 23.06.2018 по 12.02.2019 року (тоді як насправді протягом вказаного періоду часу ОСОБА_9 не перебував в умовах попереднього ув`язнення в кримінальному провадженні № 0002037); - при вирішенні питання про зарахування в строк відбуття призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання строків його попереднього ув`язнення (в тому числі - неправомірно зайво зарахованого строку з 23.06.2018 по 12.02.2019 року) неправомірно застосували положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», тобто виходячи з одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, яка постановою колегії суддів ККС в складі Верховного Суду від 13.11.2024 року - змінена, що надає підстави вважати факт припущення суддями Київського апеляційного суду відповідних порушень законності - підтвердженим.

В свою чергу, факт постановлення 12.12.2023 року суддею ОСОБА_1 в складі колегії суддів в кримінальному провадженні №0002037 від 05.08.2016 за результатами апеляційного перегляду, постановленого Оболонським районним судом м. Києва обвинувального вироку стосовно ОСОБА_9 , незаконного, необґрунтованого та невмотивованого судового рішення вищезазначеного характеру, також викликає підозри в наявності обставин, які ставлять під обґрунтований сумнів неупередженість судді ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду вже в кримінальному провадженні №0003900 за обвинуваченням того ж самого ОСОБА_9 (тим більш, що предметом апеляційного розгляду у даній справі теж є, насамперед, питання зарахування до строку призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 місцевим судом покарання строку його попереднього ув`язнення, які є аналогічними за суттю питанням під час апеляційного розгляду в справі №756/847/17, стосовно яких суддею ОСОБА_1 були припущені вищевказані порушення законності).

Таким чином, вважає, що наведені обставини виключають можливість судді ОСОБА_1 брати участь в апеляційному перегляді постановленого в межах даної справи обвинувального вироку стосовно ОСОБА_9 в кримінальному провадженні №0003900 від 13.12.2016 з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод.

В свою чергу, під час апеляційного розгляду суддя ОСОБА_1 заявила собі самовідвід у даному провадженні з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, оскільки стосовно ОСОБА_9 , який засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року, колегією суддів Київського апеляційного суду у складі суддів - ОСОБА_17 , ОСОБА_11 і ОСОБА_1 , 12 грудня 2023 року ухвалювалось рішення, яким вирок Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України - змінено та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_9 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 04.07.2013 року по 05.07.2014 року та з 08.02.2018 року по 12.12.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, котре, як і вирок Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року, постановою Верховного Суду від 13 листопада 2024 року було змінено, та було постановлено вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 3 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна, окрім житла. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року більш суворим покаранням за цим вироком, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, в строк остаточного покарання зараховано покарання, відбуте ОСОБА_9 за вироком Деснянського районного суду

м. Києва від 07 серпня 2020 року, з урахуванням строків зарахованих постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 липня 2023 року у справі № 754/1100/17, та постановлено вважати ОСОБА_9 таким, що повністю відбув покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року, при цьому Верховним Судом вказано на неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність, в т.ч. і помилковість зарахування строку перебування ОСОБА_9 під екстрадиційним арештом у строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року).

При цьому, хоч вказані обставини, самі по собі, суб`єктивно не викликають у судді ОСОБА_1 їїупередженого ставлення до розгляду даного судового провадження, однак, об`єктивно можуть свідчити про наявність обставин, які спонукають стороннього спостерігача до виклику сумнівів у її неупередженості як судді колегії у даному провадженні, оскільки предметом апеляційного розгляду у даному провадженні, поміж іншого, теж є питання зарахування до строку призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 місцевим судом покарання строку його попереднього ув`язнення, і, зокрема, й за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року.

Заслухавши доводи заяв представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_1 та прокурора у провадженні - ОСОБА_10 про відвід суддів ОСОБА_1 і ОСОБА_11 , а також заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід, думку прокурора та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 , які підтримали заяви про відвід та заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 , а також позицію захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які заперечували щодо вказаних заяв, вказуючи на те, що вони безпідставні та не ґрунтуються на вимогах КПК України, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 цього Кодексу.

За положеннями п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України участь судді в кримінальному провадженні виключається, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Така позиція узгоджується з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року №2006/23, у відповідності з якими - суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до змісту Бангалорських принципів, «неупередженість» та «об`єктивність» ці принципи є необхідною умовою для належного виконання суддею своїх обов`язків. Неупередженість та об`єктивність виявляються не лише у змісті рішення, але й в процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Застосування цього принципу проявляється у необхідності заявлення суддею самовідводу у тому випадку, коли існують обставини, які у стороннього спостерігача можуть викликати сумніви у неупередженості та об`єктивності судді.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного розгляду у даному провадженні, поміж іншого, також є питання зарахування до строку призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 строку його попереднього ув`язнення, в т.ч. з урахуванням вироку Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року, який переглядався суддею ОСОБА_1 у складі колегії суддів Київського апеляційного суду, якою 12 грудня 2023 року ухвалювалось рішення про зміну вказаного вироку в частині зарахування ОСОБА_9 у строк покарання строку його попереднього ув`язнення, котре постановою Верховного Суду від 13 листопада 2024 року було змінено в цій частині, що об`єктивно може викликати сумнів у її неупередженості, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити в цій частині заяву представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_1 та заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 .

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Отже, заява представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_1 з тих підстав, що вона брала участь у перегляді в апеляційному порядку ухвали про запобіжний захід щодо ОСОБА_9 (про залишення ОСОБА_9 в місці попереднього ув`язнення з урахуванням заходів безпеки), задоволенню не підлягає.

Також зазначені представником потерпілого - адвокатом ОСОБА_6 підстави для відводу судді ОСОБА_1 та прокурором у провадженні - ОСОБА_18 підстави для відводу суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , що судді ОСОБА_1 і ОСОБА_11 брали участь у кримінальному провадженні №0000502 від 22.08.2013 за обвинуваченням ОСОБА_14 , а саме 17.06.2025 року у складі колегії суддів розглядали заяву судді ОСОБА_11 про самовідвід з підстав наявності інших обставин, які викликають сумнів у її неупередженості, за результатами розгляду якої постановлено ухвалу про задоволення заяви судді про самовідвід, а враховуючи взаємозв`язок кримінальних проваджень №0003900 та № 0000502, визначення суддів ОСОБА_11 і ОСОБА_1 для апеляційного розгляду апеляційних скарг сторін кримінального провадження на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2024 року у кримінальному провадженні №0003900 від 13.12.2016 за обвинуваченням ОСОБА_9 має ознаки повторної участі вказаних суддів у кримінальному провадженні, що є неприпустимим з огляду на приписи чинного кримінального процесуального законодавства, не є такими, що виключають участь, зокрема, судді ОСОБА_1 у розгляді провадження відповідно до ст. 76 КПК України.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що за розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду від 13.10.2025 було призначено повторний автоматизований розподіл справи та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2025 у справі № 753/6650/17 було визначено суддів, які входять до складу колегії для розгляду апеляційних скарг захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурора у провадженні та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києвавід 06 листопада 2024року стосовно ОСОБА_9 у складі: ОСОБА_1 - головуючий суддя, судді ОСОБА_2 та ОСОБА_11 .

Разом з тим, протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 24.02.2026 визначено склад колегії суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З наведеного вбачається, що після автоматизованої зміни складу колегії суддів суддя ОСОБА_11 участі у даному провадженні не приймає.

Отже, заяви представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_1 та прокурора у провадженні - ОСОБА_10 про відвід суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_11 з підстав їх повторної участі у кримінальному провадженнізадоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_1 при розгляді поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що заява прокурора у провадженні - ОСОБА_10 про відвід суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_11 задоволенню не підлягає, заява представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню та заява судді ОСОБА_1 про самовідвід підлягає задоволенню, а матеріали провадження слід передати для повторного автоматизованого розподілу в порядку ст. 35 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Заяву прокурора у провадженні - ОСОБА_10 про відвід суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Заяву представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід від участі у розгляді апеляційних скарг у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 9, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 371, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України, задовольнити.

Матеріали провадження передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу в порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3