Справа № 953/629/26
н/п 1-кс/953/1123/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 09.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, -

встановив:

24 лютого 2026 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 09.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, в якому вона просить накласти арешт на тимчасове вилучене 23.02.2026 в ході огляду предмету у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на мобільний телефон марки ТМ «Apple» моделі «13 Pro max» у корпусі блакитного кольору на 256 Gb, imei: НОМЕР_1 .

Після проведення необхідних слідчий дій телефон марки ТМ «Apple» моделі «13 Pro max» у корпусі блакитного кольору на 256 Gb, imei: НОМЕР_1 , передати у користування власникові, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор в судове засідання не з`явилась, заяв не надходило, повідомлялась судом належним чином.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи за його відсутності, також ОСОБА_4 зазначає, що не заперечує задоволенню клопотання прокурора.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З матеріалів клопотання вбачається, що 23.02.2026 громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надав свій особистий мобільний телефон ТМ «Apple» моделі «13 Pro max» у корпусі блакитного кольору на 256 Gb, imei: imei: НОМЕР_1 , який було оглянуто під протокол огляду предмету.

Клопотання про арешт майна подано прокурором до суду 24.02.2026, тобто наступного робочого дня після вилучення майна.

Отже, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна подано прокурором у строки, визначені ч.5 ст.171 КПК України.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

З матеріалів клопотання вбачається, що Слідчим відділом Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000027 від 09.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Процесуальне керівництво по вказаному кримінальному провадженню здійснюється групою прокурорів Київської окружної прокуратури міста Харкова.

У провадженні СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 09.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.152 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 09.01.2026 до ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що на протязі грудня 2025 року невстановлена особа, на ім`я ОСОБА_4 , 2008 р.н., перебуваючи на території ЖК «Воробйові Гори», що розташований поблизу станції метрополітену «Академіка Павлова» міста Харкова, вчиняла дії сексуального характеру відносно її неповнолітньої племінниці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме вступала з нею в статеві зносини.

09.01.2026 даний факт зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань (ЄРДР) слідчим СВ ВП № 3 ХРУП №3 ГУНП в Харківські області ОСОБА_8 та відкрито кримінальне провадження за №0000027, розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

15.01.2026 керівником Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 органом досудового розслідування кримінального провадження № 0000027 від 09.012026 визначений СВ Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області.

20.01.2026 матеріали кримінального провадження № 0000027 від 09.01.2026 надійшли до СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 , яка є рідною тіткою н/л ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 пояснила, що у ОСОБА_10 батьків не має у зв`язку з чим її мати ОСОБА_11 , тобто бабуся ОСОБА_12 оформила опікунство над ОСОБА_13 і є ії опікуном. З кінця березня 2022року, ОСОБА_14 з бабусею переїхали мешкати до с. Берека Лозівського району Харківської області, де ОСОБА_7 пішла до школи, а саме до Берекського ліцею. У вересні 2025 року, від ОСОБА_12 вона дізналась про те, що вона зустрічається із хлопцем на ім`я « ОСОБА_16 », 2008 р.н., який робив їй подарунки у вигляді квітів та цукерок. Надалі наприкінці грудня вона дізналась про те, що ОСОБА_7 самостійно їздила до м. Харкова, з її слів вона їздила проводжати ОСОБА_4 на потяг, нібито він поїхав до Львова на зимові свята. 30.12.2025 в месенджері «ТікТок» у неї відбувся діалог із ОСОБА_4 , з приводу того що вона не хоче щоб ОСОБА_7 зустрічалась із ним, бо він для неї дорослий та у неї може бути психологічна травма після їх розставання, а і відповів, що в сексуальному плані він може зняти собі жінку, а ОСОБА_7 йому потрібна для відносин.

07.01.2026 вона разом із ОСОБА_7 перебували вдома та все було нормально. Приблизно об 11 год. 15 хв. ОСОБА_7 вибігла з дому та побігла в бік залізничної станції «Нові Дергачі», куди як раз в той час прибула електричка, яка прямує до Харкова. Вона кликала ОСОБА_7 однак та не реагувала, після чого вона дзвонила ОСОБА_7 на мобільний телефон, але вона заблокувала її номер. В той же день, 07.01.2026 вона подзвонила ОСОБА_4 та запитала де знаходиться ОСОБА_7 , на що він повідомив, що нічого не знає, та ОСОБА_7 не виходить з ним на зв`язок. В той день ОСОБА_7 та на слідуючий день ОСОБА_7 додому не повернулась, і 09.01.2025 вона пішла до відділу поліції та написала письмову заяву. Після чого, майже одразу вона дізналась від працівників поліції, що ОСОБА_7 вже прямує до відділу поліції. Коли ОСОБА_7 приїхала до відділу поліції, то працівники поліції почали розпитувати її за вказаним фактом, та в ході спілкування ОСОБА_7 повідомила, що вона перебувала у ОСОБА_4 , а саме в квартирі що розташована в ЖК «Воробйові гори» поблизу станції метро «Академіка Павлова» в Харкові. Також ОСОБА_7 повідомила, що за цей час у неї стались сексуальні стосунки (інтимна близькість) із ОСОБА_4 . Після спілкування із працівниками поліції ОСОБА_7 було направлено до «Обласної дитячої клінічної лікарні» для проведення обстеження у лікаря гінеколога та інших лікарів.

Допитана неповнолітньої потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що у січні 2025 року в мережі Інтернет, вона познайомилась з хлопцем на ім`я ОСОБА_4 , 18 років, з яким почала спілкуватися. Влітку 2025 року вони зустрілись в одній компанії та знову стали спілкуватись, гуляти разом. ОСОБА_4 мешкає в м. Харкові, а приїжджав до своїх друзів в м. Дергачі. Спочатку між ними були дружні відносини, які згодом стали романтичними, а з вересня 2025 року за cпільною згодою вони стали вступати в статеві зносини. Статеві акти між ними відбувалися на орендованій квартирі в АДРЕСА_2 , у період з вересня 2025 року по 29 грудня 2025 року. Статеві акти відбувалися природнім шляхом з використанням контрацепції з середньою частотою тричі на місяць.;

Під час досудового розслідування встановлено, що особою яка може бути причетною до вчинення вказаного кримінального правопорушення є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23.02.2026 громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно надав свій особистий мобільний телефон ТМ «Apple» моделі «13 Pro max» у корпусі блакитного кольору на 256 Gb, imei: imei: НОМЕР_1 , який було оглянуто під протокол огляду предмету, під час якого було встановлено, що в середині мобільного телефону в папці під назвою «Фото» знаходяться фотозображення та відеозапис інтимного характеру на яких зображені ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в оголеному виді окремо та на декількох файлах разом із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому мобільний телефон ТМ «Apple» моделі «13 Pro max» у корпусі блакитного кольору на 256 Gb, imei: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході огляду предмету було вилучено та поміщено у сейф-пакет з написом «Національна поліція України номер NPU 5116877.

Враховуючи те, що всі вказані вище предмети, являються предметами вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки являється об`єктом вищеописаних кримінально протиправних дій та відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України являється речовим доказом по даному кримінальному провадженню, вищевказані предмети визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню відповідною постановою, а також у подальшому при проведенні досудового розслідування необхідний стороні обвинувачення для проведення ряду процесуальних та слідчих (розшукових) дій, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, використання, передачі та відчуження, тому на них необхідно накласти арешт з метою їх збереження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Прокурором доведено, що вилучене 23.02.2026 в ході проведення обшуку. майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що вилучене майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за №0000027 від 09.01.2026 року, за наявності достатніх підстав вважати, що майно заявлене у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучене майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді про необхідність у арешті майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити відчуження та розпорядження вилученим в ході проведення огляду предмета, мобільного телефону марки ТМ «Apple» моделі «13 Pro max» у корпусі блакитного кольору на 256 Gb, imei: НОМЕР_1 , який оглянутий та визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 09.01.2026 за ч.4 ст.152 КК України, власником якого є ОСОБА_4 , після проведення необхідних слідчих розшукових дій передати на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 - 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на майно, вилучене 23.02.2026 в ході проведення огляду предмета, мобільного телефону марки ТМ «Apple» моделі «13 Pro max» у корпусі блакитного кольору на 256 Gb, imei: НОМЕР_1 , який оглянутий та визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 09.01.2026 за ч.4 ст.152 КК України, власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після проведення необхідних слідчих розшукових дій вилучений телефон передати на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1