Справа №523/4667/26
Провадження №1-кс/523/2942/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , в присутності підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28 ч.3 ст.369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

СВ відділенням поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000011 від 11.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28 ч.3 ст.369-2 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Пересипської окружної прокуратураи міста Одеси.

Так, органами досудового розслідування встановлено, що лікар загальної практики сімейний лікар «Лікарні Святої Катерини» ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими особами, розробили злочинну схему вимагання та отримання неправомірної вигоди від громадян України, для себе та третіх осіб, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме шляхом виготовлення та видачі відповідних медичних документів, які у подальшому стануть підставою для встановлення групи інвалідності громадянам України, при розгляді документів експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи при КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради та їх впливу на посадових осіб вказаної експертної команди щодо вирішення питання про надання групи інвалідності громадянам України.

Так, 07.02.2026р. , більш точного часу не встановлено, громадянин ОСОБА_7 , маючи протягом тривалого часу розлади із здоров`ям, прибув до «Лікарні Святої Катерини», що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 1/2, де здійснює свою професійну діяльність лікар загальної практики сімейний лікар ОСОБА_6 , з метою отримання консультації щодо призначення йому курсу лікування з приводу його скарг на здоров`я.

Цього ж дня, в ході розмови ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими особами, повідомив ОСОБА_7 , про те, що має знайомих серед лікарів м. Одеси та у відповідних експертних командах м. Одеси, що займаються оцінюванням повсякденного функціонування особи та якщо «попрацювати із його захворюваннями» то є можливість отримати групу інвалідності, однак зазначив, що вказана послуга коштуватиме від 15000 до 20000 доларів США.

В подальшому ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими особами, з метою конспірації своєї злочинної діяльності повідомив, ОСОБА_7 , про те, щоб останній залишив номер свого мобільного телефону, після чого з ним зв`яжеться його знайома, яка більш детально розповість про порядок отримання відповідних медичних документів, з потрібним діагнозом, які у подальшому стануть підставою для встановлення групи інвалідності ОСОБА_7 , при розгляді документів відповідною експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи м. Одеси та їх впливу на посадових осіб вказаної експертної команди, щодо вирішення питання про надання групи інвалідності ОСОБА_7 , а також повідомив, що вищевказана особа буде в подальшому супроводжувати процес отримання ОСОБА_7 групи інвалідності.

Цього ж дня, ОСОБА_7 на його мобільний телефон зателефонувала невстановлена досудовим розслідуванням особа та повідомила, що вона від ОСОБА_6 з приводу отримання групи інвалідності, крім того, остання в ході розмови повідомила ОСОБА_7 , про те, що вона разом із ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, має знайомих серед лікарів м. Одеси та у відповідних експертних командах м. Одеси, що займаються оцінюванням повсякденного функціонування особи та за грошові кошти у розмірі 16000 доларів США, допоможуть ОСОБА_7 , отримати відповідні медичні документи, про наявність у останнього захворювання пов`язаного із неврологією, які у подальшому стануть підставою для встановлення ІІ групи інвалідності ОСОБА_7 , при розгляді документів відповідною експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи м. Одеси та їх впливу на посадових осіб вказаної експертної команди щодо вирішення питання про надання ІІ групи інвалідності ОСОБА_7 , при цьому невстановлена досудовим розслідуванням особа зазначила ОСОБА_7 , копії яких саме документів йому необхідно їй надати.

Крім цього, невстановлена особа, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, з метою конспірації своєї злочинної діяльності повідомила, ОСОБА_7 , про те, що грошові кошти у розмірі 16000 доларів США, необхідно буде передати ОСОБА_6 .

Усвідомлюючи, що ОСОБА_6 та невстановлена особа вимагають у ОСОБА_7 неправомірну вигоду за їх допомогу у вирішенні питання, щодо отримання останнім ІІ групи інвалідності, ОСОБА_7 звернувся із заявою до правоохоронних органів та в подальшому діяв під їх контролем.

18.02.2026 року, більш точного часу не встановлено, громадянин ОСОБА_7 , прибув до «Лікарні Святої Катерини», що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 1/2, де здійснює свою професійну діяльність лікар загальної практики сімейний лікар ОСОБА_6 , де в ході розмови, останній діючи за попередньою змовою та з відома невстановленої досудовим розслідуванням особи, повідомив ОСОБА_7 , про те, що він як лікар загальної практики сімейний лікар, після отримання відповідних медичних документів, про наявність у ОСОБА_7 захворювання пов`язаного із неврологією, оформить відповідне електроне направлення до якого прикріпить вищевказані медичні документи та направить їх до експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи при КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради. Окрім того, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 , про те, що суму грошових коштів, які раніше озвучила невстановлена досудовим розслідуванням особа необхідно буде передати йому, після чого буде запущений процес виготовлення відповідних медичних документів з відповідним діагнозом та подальше їх направленням до експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи при КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради за результатами розгляду яких, ОСОБА_7 , буде встановлено ІІ групу інвалідності.

Надалі, 20.02.2026р., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено невстановлена особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, відповідно до попередньої домовленості, зустрілася з ОСОБА_7 біля будинку № 6 по вул. Академіка Заболотного в м. Одеса, де в ході зустрічі, повторно, повідомила останньому, про те, що вона разом із ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, має знайомих серед лікарів м. Одеси та у відповідних експертних командах м. Одеси, що займаються оцінюванням повсякденного функціонування особи та за грошові кошти допомагають бажаючим особам отримувати групи інвалідності на підставі виготовлених медичних документів з відповідними діагнозами та їх впливом на посадових осіб відповідної експертної команди, що здійснює розгляд зазначених документів, за результатами розгляду яких, встановлюють відповідну групу інвалідності.

Окрім того, невстановлена особа, повторно зазначила ОСОБА_7 , копії яких саме документів йому необхідно їй надати в форматі «pdf», а також про те, щоб ОСОБА_7 заключав декларацію з лікарем загальної практики сімейним лікарем ОСОБА_6 та передавав останньому раніше обумовлену нею суму грошових коштів у розмірі 16000 доларів США, після чого буде розпочатий процес виготовлення відповідних медичних документів, з відповідним діагнозом, за результатами розгляду яких, шляхом їх впливу, експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи при КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, ОСОБА_7 , буде встановлено ІІ групу інвалідності.

В подальшому, 24.02.2026р. більш точного часу не встановлено лікар загальної практики сімейний лікар ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, відповідно до попередньої домовленості, зустрівся з ОСОБА_7 біля магазину «Універсам» за адресою: м. Одеса, вул. Суднобудівна, 11, де в ході розмови, повідомив останньому, про порядок заключення декларації із сімейним лікарем та про процес оформлення відповідних медичних документів, з відповідним діагнозом, а також про порядок проходження оцінювання експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи з метою отримання групи інвалідності.

Надалі 26.02.2026р., лікар загальної практики сімейний лікар ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, самостійно уклав декларацію №0001-2Т3К-2К10 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу з ОСОБА_7 , після чого, надіслав її скан копію останньому.

01.03.2026р. більш точного часу не встановлено, невстановлена особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, відповідно до попередньої домовленості, зустрілася з ОСОБА_7 біля будинку № 6 по вул. Академіка Заболотного в м. Одеса, де в ході зустрічі, повідомила останньому, про порядок оформлення відповідних медичних документів, про наявність у ОСОБА_7 захворювання пов`язаного із неврологією, а також про порядок проходження оцінювання експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи з метою отримання групи інвалідності, окрім того 02.03.2026р. більш точного часу не встановлено, невстановлена особа, в ході телефонної розмови із ОСОБА_7 повідомила останньому, що необхідну їй суму у розмірі 16000 доларів США можливо розділити на три частини.

В подальшому, 06.03.2026р. приблизно о 20 годині 30 хвилин, більш точний час не встановлено лікар загальної практики сімейний лікар ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою та з відома невстановленої особи, заздалегідь домовившись про зустріч, зустрівся з ОСОБА_7 , біля магазину «Універсам» за адресою: м. Одеса, вул. Суднобудівна, 11, де діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди, перебуваючи у власному автомобілі марки «TOYOYA YARIS», д.н.з. НОМЕР_1 , одержав від ОСОБА_7 для себе та невстановлених осіб, частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 5 000 доларів США (що станом на 06.03.2026р. відповідно до курсу Національного банку України становить 219 000 гривень) за виготовлення медичних документів, про наявність у ОСОБА_7 захворювання пов`язаного із неврологією, за результатами розгляду яких, шляхом їх впливу, експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи при КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, ОСОБА_7 , буде встановлено ІІ групу інвалідності, після чого був викрити правоохоронними органами.

06.03.2026 року ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України затримано та 07.03.2026 року повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

07.03.2026 року до Пересипського районного суду міста Одеси надійшло клопотання слідчого вищезазначеного органу досудового розслідування, погоджене прокурором, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , яке обґрунтоване тим, що він може:

- переховуватись від органу досудового розслідування та суду., оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна. У зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні територію Луганської, Донецької областей чи АР Крим. Крім того, стосовно вказаного ризику (як підстави застосування запобіжного заходу), слід зауважити, що застосування запобіжного заходу, який оптимально відповідає конкретним обставинам кримінального провадження, багато у чому визначається характером (властивостями вчиненого злочину), одним з важливіших серед яких є тяжкість пред`явленого обвинувачення. Необхідність врахування даного фактору зумовлена тим, що залежно від неї (тяжкості) залежить покарання, яке обвинувачений зобов`язаний буде понести (у разі визнання його винним). Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні.

Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений підозрюваним/обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, інкримінований підозрюваному/обвинуваченому, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин, займаючи посаду т.в.о. завідувача поліклінічним відділенням ОСОБА_8 , лікар загальної практики сімейний лікар, що дає змогу останньому знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів поліклінічного відділення Лікарні ОСОБА_9 , які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється вчинене під час виконання ним службових обов`язків;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені, оскільки ОСОБА_6 добре знайомий із свідком ОСОБА_7 , однак на теперішній час вказаний свідок допитаний лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак, не допитаний під час судового розгляду, з урахуванням чого, під впливом підозрюваного шляхом шантажу підкупу, вмовляння, тощо, зазначений свідок може змінити раніше надані ним покази;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_6 на даний час займає посаду т.в.о. завідувача поліклінічним відділенням ОСОБА_8 , дає можливість останньому перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, наприклад залучати сторонніх осіб, які будуть чинити тиск на свідків та спотворювати обставини вчинення кримінального правопорушення, вживати заході для уникнення відповідальності іншими особами, які на даний час не встановлені в ході проведення досудового розслідування;

- може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_6 перебуваючи на свободі, займаючи посаду т.в.о. завідувача поліклінічним відділенням Лікарні ОСОБА_9 , та не будучи відстороненим від посади, може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, а саме надалі вчиняти неправомірні дії або вчинити інший злочин пов`язаний з корупцією.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому;

слідчий ОСОБА_4 підтримав позицію прокурора;

захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання та просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити альтернативний запобіжний захід у розмірі 300000 грн;

підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя, суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст.178 КПК України.

Відповідно до ст.17 Закону України №3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України Кримінальне Процесуальне Законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність тримання підозрюваного під вартою повинна забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема:

- протоколом обшуку автомобіля марки «Toyota» модель «Yaris», д.н.з. НОМЕР_1 від 06.03.2026р. в якому безпосередньо відбувалась передача грошових коштів, за адресою: м. Одеса, вул. Суднобудівна, біля буд. № 11;

- допитами свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які були присутні при проведенні обшуку та вилученні речових доказів;

- протоколом ідентифікації(огляду) та вручення грошових коштів свідку ОСОБА_7 від 06.03.2026р;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 ;

- протоколами негласних слідчих (розшукових) дій щодо яких триває процедура скасування грифу секретності та іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого, прокурора, що повідомлена ОСОБА_6 підозра станом на час розгляду цього клопотання повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», яка відображена у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зокрема термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року). Тобто факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя приходить до переконання, що вони є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Щодо заявлених ризиків на наявність яких посилаються слідчий та прокурор у поданому клопотанні, то слідчий суддя вважає наступне.

На даний час є достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на свободі з огляду на санкцію статті в підозрі може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду на території України та за її межами з метою уникнення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, як особисто, так і через третіх осіб, з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань; спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин, займаючи посаду т.в.о. завідувача поліклінічним відділенням Лікарні ОСОБА_9 , що дає змогу останньому знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів поліклінічного відділення Лікарні ОСОБА_9 , які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом залучення сторонніх осіб, які будуть чинити тиск на свідків та спотворювати обставини вчинення кримінального правопорушення, вживання заходів для уникнення відповідальності іншими особами, які на даний час не встановлені в ході проведення досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється з підстав зазначених у клопотанні старшого слідчого.

Слідчий суддя вважає, що запобігти вищезазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо, зважаючи на вище перелічені ризики.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_6 буде перешкоджати виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зазначені ризики існують, що згідно ст. 177 КПК України, є підставою для застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України не встановлено.

З урахуванням суспільної небезпеки злочину, у скоєнні якого ОСОБА_6 пред`явлена підозра, усіх обставин справи, особи підозрюваного, який є громадянином України, з вищою освітою, не одруженого, працевлаштованого на посаді т.в.о. завідувача поліклінічним відділенням Лікарні ОСОБА_9 , маючого тяжкі захворювання (зі слів підозрюваного), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (з матір`ю), раніше не судимого, останньому було повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, слідчий суддя вважає, що потрібно застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас, згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У своєму рішенні у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ відзначив, що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції (право на свободу) покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі.

Вирішуючи питання щодо встановлення застави, слідчий суддя приймає до уваги, обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , зокрема, підвищений ступінь суспільної небезпеки тяжкого корисливого кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, інші відомості про нього та положення ст.182 КПК України. Враховуючи розмір можливого безпідставного доходу підозрюваного від протиправної діяльності та, як наслідок, істотного поліпшення його майнового стану, слід дійти до висновку про наявність виключного випадку, що зумовлює необхідність визначити розмір застави, вище максимального розміру, визначеного п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Слідчий суддя, виходячи з практики ЄСПЛ, враховуючи підозру у вчиненні тяжкого корисливого кримінального правопорушення, сімейний і майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , вважає за можливе визначити розмір застави як альтернативний запобіжний захід у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який буде достатнім та зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України у даному кримінальному провадженні, та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, слідчий суддя не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого частково задовольнити та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, що на даній стадії судового розгляду, з урахуванням даних про особу підозрюваного, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що у сукупності дає достатні підстави вважати, що на даній стадії досудового розслідування застосування більш м`якого запобіжного, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та запобігти можливим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Таким чином, дотримуючись завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, враховується необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами суспільства та держави та забезпечення охоронюваних прав та свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.176, 177, 183, 309, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів - до 04.04.2026 року включно, в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 998400 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого та прокурора із встановленою періодичністю;

-не відлучатися із м.Одеси, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого та прокурора;

-повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із іншими особами у вказаному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.ч.8, 10, 11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1