Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2026 року м. Рівне

Справа № 569/3220/26

Провадження № 11-сс/4815/80/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2026 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0001862,

в с т а н о в и л а :

У кримінальному провадженні №0001862, внесеному до ЄРДР 11.09.2025, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2026 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 та обрано підозрюваному

ОСОБА_6 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, громадянину України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, в межах троку досудового розслідування до 19 квітня 2026 року.

Заборонено ОСОБА_6 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків оголошення «Повітряна тривога» (чи інше) та необхідності слідування та перебування в пунктах укриття в період з 20 год до 08 год до 19 квітня 2026 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а саме: 1) не відлучатися із населеного пункту, де він зареєстрований проживає, чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) утримуватися від спілкування із свідками, та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; 3) здати на зберігання у місцеві органи державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Прокурор ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить вказане судове рішення скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вважає, що слідчим суддею при постановленні ухвали не враховано тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачене максимальне покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому підозрюваний може вчиняти дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду.

Оскільки ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований та не є особою похилого віку, тяжкими захворювання не хворіє, підозрюється в двох епізодах незаконного збуту психотропної речовини метамфетаміну, і на думку прокурора зайняття злочинною діяльністю є основним джерелом доходів підозрюваного, то він може продовжувати здійснювати незаконний збут психотропних речовин.

Також оскільки ОСОБА_6 відома особа яка здійснювала оперативну закупку психотропних речовин, а тому перебуваючи на волі він може здійснювати тиск на цю особу з метою зміни чи відмови ним від дачі показань.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , яких підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили відмовити в її задоволенні, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить такого висновку.

Згідно приписів ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як визначено ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів цієї справи вбачається, що 19 лютого 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, а саме у двох епізодах незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини.

Зібрані органами досудового розслідування докази на цьому етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що повідомлена ОСОБА_6 підозра станом на час розгляду цього клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним, зокрема, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком слідчого судді щодо відсутності заявлених стороною обвинувачення ризиків, наявність яких є однією з обов`язкових підстав для обрання підозрюваній особі запобіжного заходу.

Зокрема, колегія суддів враховує відсутність у підозрюваного ОСОБА_6 стійких соціальних зв`язків, оскільки він не одружений та не має на утриманні непрацездатних осіб чи дітей, а також відомостей щодо наявності у нього законного джерела отримання доходів, репутаційні дані - зокрема відсутність інших кримінальних проваджень стосовно підозрюваного та судимості.

Вказані обставини, з урахуванням тяжкості можливого покарання у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, свідчать на користь існування ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Водночас, прокурор ні під час розгляду клопотання слідчим суддею, ні під час апеляційного розгляду, не зміг довести, що домашній арешт у нічний час доби з покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам.

Так, згідно зі ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Поряд з цим, як визначено ч. 4, 5 ст. 181 КПК, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» домашній арешт, з урахуванням його ступеня та інтенсивності, вважається позбавленням волі за змістом статті 5 Конвенції.

Таким чином, на цьому етапі досудового розслідування колегія суддів не вбачає підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого виду запобіжного заходу, а, з урахуванням обставин кримінального провадження та особи підозрюваного, вважає, що домашній арешт в умовах контролю з боку працівників правоохоронних органів, здатен запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 . Тому підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора та скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2026 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 без задоволення.

Ця ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3