Справа № 302/34/26
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/39/26, за апеляційною скаргою прокурора Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 09.01.2026 року, щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 09.01.2026 року, частково задоволено клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 березня 2026 року.

На підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, органів прокуратури та суду за першою вимогою; цілодобово перебувати за місцем проживання: за адресою: АДРЕСА_1 ; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні як особисто, так і будь-якими засобами зв`язку або через інших осіб, за винятком участі в процесуальних діях.

Ухвала діє в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 березня 2026 року.

З матеріалів судового провадження слідує, що заступник начальника СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся до Міжгірського районного суду з клопотанням, погодженим із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000008 від 08.01.2026 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України.

В обґрунтування клопотання посилвся на таке.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.01.2026 року близько 22.45 год ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та в групі з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами знаходячись на центральній вулиці неподалік будинку № 629 в с. Торунь Хустського району Закарпатської області, з метою заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 , достовірно знаючи про те, що останній є працівником правоохоронного органу, оскільки той перебував у форменому одязі поліцейського та особисто з ним знайомий, на ґрунті раптової неприязні, яка виникла через професійну діяльність працівників поліції та яка не влаштовувала ОСОБА_6 , підійшов до службового автомобіля марки «PEUGEOT 301» реєстраційний знак НОМЕР_1 в той час як ОСОБА_10 стояв біля службового автомобіля, після чого ОСОБА_6 кулаками рук почав наносити умисно удари по спині не менше чотирьох, а в подальшому ногами по тілу, в той час як ОСОБА_10 лежав на землі.

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_6 , спричинив ОСОБА_10 , згідно довідки, тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, саднених ран правої скроневої та потиличної ділянки черепа, ЗТГК.

08.01.2026 ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв?язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Посилаючись на ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, у клопотанні заявлено про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на думку сторони обвинувачення, підозрюваний, з метою уникнення відповідальності, може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, які безпосередньо могли бачити вказаний інцидент, оскільки проживають з ним в одному населеному пункті, а також з огляду на необхідність проведення слідчих (процесуальних) дій із такими особами; з метою зміни ними показань перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню істини іншим чином.

Ухвалою слідчого судді констатовано про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України. Разом з цим, слідчий суддя виходячи з того, що ОСОБА_6 інкриміновано вчинення нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, беручи до уваги вагомість наданих доказів, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, його молодий вік, відсутність офіційного працевлаштування, а також дані про стан здоров`я (наявність інвалідності ІІ групи з дитинства, перебування на диспансерному обліку у лікаря-психіатра), врахував наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також можливість незаконного впливу на свідків. Одночасно, за сукупністю наведених обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного (наявність постійного місця проживання, інвалідність ІІ групи з дитинства, проживання разом із матір`ю та сестрою, задовільна характеристика за місцем проживання, відсутність судимостей, визнання вини), а також за відсутності відомостей про те, що він, перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, слідчий суддя прийшов до висновку, що сторона обвинувачення не довела ані наявності додаткових умов, передбачених пунктом 3 частини другої статті 183 КПК України, ані недостатності більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких обставин підстав для застосування тримання під вартою немає, а належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.

Не погоджуючись з цим рішенням, прокурор ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу. В обґрунтування своїх доводів прокурор вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Прокурор вважає, що підозрюваний, з метою уникнення відповідальності, може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, які безпосередньо могли бачити вказаний інцидент, оскільки проживають з ним в одному населеному пункті, а також з огляду на необхідність проведення слідчих (процесуальних) дій із такими особами; з метою зміни ними показань перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню істини іншим чином. Зауважує, що ОСОБА_6 не має на утриманні малолітніх дітей або перестарілих осіб, фізично здоровий, офіційно не працює та не працював раніше. Враховуючи ці обставини, викладені у клопотанні доводи свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і те, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного та не дадуть можливості їх уникнути. Просить скасувати ухвалу та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників береться до уваги, що: сторони судового провадження належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; адвокат ОСОБА_12 подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі та без участі ОСОБА_6 , у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити. Крім того повідомив, що 26.02.2026 року органом досудового розслідування закінчено досудове розслідування та скеровано обвинувальний акт до суду першої інстанції; прокурор заяв чи клопотань про відкладення розгляду не подав.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання слідує, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_12 , що свідчить про дотримання права підозрюваного на захист.

Обґрунтованим є й висновок про те, що за результатами дослідження матеріалів клопотання слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: повідомленням на спеціальну лінію «102» про вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події від 08.01.2026 року, під час якого зафіксовано сліди та уламки розбитих маячків зі службового транспортного засобу; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 08.01.2026 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 08.01.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 08.01.2026 року; зізнавальними показами самого підозрюваного.

Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєного кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Таким, що ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах, колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також можливість незаконного впливу на свідків.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 інкриміновано вчинення нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Разом із тим, слідчий суддя врахував: наявність у підозрюваного постійного місця проживання, інвалідність ІІ групи з дитинства, проживання разом із матір`ю та сестрою, задовільну характеристику за місцем проживання, відсутність судимостей, визнання вини, а також відсутність відомостей про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Крім того, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_6 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного та не дадуть можливості їх уникнути, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За цих обставин, при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до належних висновків про часткове задоволення клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість і необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлені.

Строк дії запобіжного заходу встановлено відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, органів прокуратури та суду за першою вимогою; цілодобово перебувати за місцем проживання: за адресою: АДРЕСА_1 ; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні як особисто, так і будь-якими засобами зв`язку або через інших осіб, за винятком участі в процесуальних діях.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив і така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 09.01.2026 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: