Справа № 204/3013/26
Провадження № 1-кп/204/778/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000074, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2026 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 вважав за можливим призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки він відповідає вимогам КПК України. Вказаний обвинувальний акт є підсудним Чечелівському районному суду міста Дніпра. Крім цього, заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачені покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв?язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування, як менш несприятливі, ніж обмеження, пов?язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання. Ризик можливого вчинення інших кримінальних правопорушень або продовжити вчинення існуючого підтверджується тим, що обвинуваченому загрожує покарання до 10 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість продовження останнім вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Щодо клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, заперечував. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі забезпечить належне виконання ним покладених судом процесуальних обов`язків. Крім цього, просив вирішити питання щодо переведення його підзахисного із Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» в умови гаупавхти, оскільки ОСОБА_3 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, будучи військовослужбовцем, а тому підлягає утриманню в умовах гауптвахти.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Чечелівському районному суду міста Дніпра, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або повернення обвинувального акту - не встановлено, тому дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Розглядаючи клопотання прокурора щодо продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 27 лютого 2026 року до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 24 квітня 2026 року.

Відповідно до ч. 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.

Так, надаючи оцінку доводам прокурора, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає, що обвинувачений може переховуватися від суду, окрім цього існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести те, що ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акту у вину ставиться вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, за які передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, а тому з великою ймовірністю обвинувачений може вчинити дії щодо уникнення покарання за вчинені кримінальні правопорушення, враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, тому суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Судом також береться до уваги й той факт, що на території України, починаючи, з 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан, а тому у ОСОБА_3 , який є військовослужбовцем, та може бути обізнаним про місця можливого перетину лінії розмежування, збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості в повному обсязі виконувати органами влади свої повноваження на певних територіях, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить й факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України із корисливим мотивом, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке пов`язане із самовільним залишенням місця військової служби, що у свою чергу може свідчити про те, що в разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, обвинувачений, який на даний час не проходить військову службу у зв`язку із самовільним її залишенням, є не працевлаштованим та таким, який не має постійного джерела доходу, задля бажання забезпечення своєї життєдіяльності може вдатися до дій спрямованих на вчинення нових кримінальних правопорушень або ж продовження вчинення кримінального правопорушення в якому на даний час обвинувачується, що у свою чергу може створити небезпеку для життя та здоров`я необмеженого кола осіб.

Розглядаючи клопотання сторони захисту про переведення ОСОБА_3 з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» в умови гауптвахти, суд зазначає наступне.

Обвинувачений ОСОБА_3 є військовослужбовцем.

Відповідно до п. 2 ч. 2 Розділу І «Порядок тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців» затвердженого Наказом Міністерства оборони України 03 листопада 2020 року № 394 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 січня 2021року за № 38/35660) (далі Порядок) гауптвахта - спеціальне приміщення, обладнане для виконання покарання щодо військовослужбовців, засуджених до арешту, військовослужбовців, на яких накладено адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, тримання узятих під варту та затриманих військовослужбовців.

Згідно п.11 ч.2 Розділу І Порядку, узятий під варту військовослужбовець - військовослужбовець, стосовно якого у порядку та на підставах, визначених законом, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 Розділу VIIІ Порядку, на гауптвахті окремо тримаються засуджені, узяті під варту військовослужбовці, обвинувачені або підозрювані у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень та особливо тяжких кримінальних правопорушень,- окремо від інших узятих під варту військовослужбовців.

Таким чином, військовослужбовці повинні триматися у спеціально створених для них місцях обмеження волі, тобто в цьому випадку в умовах гауптвахти, яка знаходиться окремо від військової частини, має свою охорону, медичний персонал, а тому з метою додержання прав заарештованого та приведення умов тримання ОСОБА_3 до вимог нормативно-правових актів, місце тримання останнього необхідно змінити та перевести ОСОБА_3 з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» в умови гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розглядаючи клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт, суд зазначає наступне.

Так, під час обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею, були враховані всі обставини, на які посилалася як сторона обвинувачення, так і сторона захисту та, враховуючи особу обвинуваченого та кримінальні правопорушення, у вчиненні яких останній обвинувачується, суд дійшов висновку, що застосування саме такого запобіжного заходу, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 під час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

При застосуванні більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , останній, може змінювати адресу проживання, у зв`язку із чим ОСОБА_3 може вдатися до відповідних дій задля перешкоджання розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід є достатнім та необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Тому ризики передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінилися та мають місце й в теперішній час, що вказує на недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу і продовження існування ризиків, а тому обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, більш м`які запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів, без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 35, 77, 81, 350, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню № 0000074, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2026 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, у відкритому судовому засіданні 10 квітня 2026 року на 14:45 год. в залі судового засідання № 18 Чечелівського районного суду міста Дніпра за адресою: пр. Лесі Українки, 77 «б», місто Дніпро.

Судовий розгляд по кримінальному провадженню здійснювати одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати учасників процесу, доставити обвинуваченого.

Згідно ст. 317 КПК України роз`яснити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Клопотання сторони захисту про зміну місця утримання обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 08 червня 2026 року включно.

Перевести обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» в умови гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який, - відмовити.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1