УХВАЛА

10 березня 2026 року

м. Київ

справа № 757/50209/25-к

провадження № 51-3980 зно 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду від 08 січня 2026 рокуза нововиявленими обставинами,

установив:

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 січня 2026 року залишено без задоволення подання Київського апеляційного суду про направлення матеріалів судової справи № 757/50209/25-к за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2025 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 14 грудня 2025 року, з одного суду апеляційної інстанції до іншого.

При цьому у зазначеній ухвалі колегія суддів суду касаційної інстанції вказала про те, що Суд не вбачав підстав для надання оцінки посиланням у поясненнях ОСОБА_4 на те, що у Кримінальному процесуальному кодексі (далі - КПК) відсутні заборони щодо направлення кримінального провадження в порядку ч. 13 ст. 31 КПК до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду , оскільки саме з цих підстав клопотання чи подання у порядку, передбаченому ст. 34 КПК, у тому числі з урахуванням положень, передбачених ст. 33-1 КПК, до Верховного Суду не надходило.

ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з клопотаннямпро перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 08 січня 2026 року, в якому просить:

- скасувати ухвалу Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 08 січня 2026 року;

- постановити нову ухвалу, якою подання голови Київського апеляційного суду задовольнити;

- направити матеріали провадження за апеляційною скаргою, поданою в його інтересах, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 16 жовтня 2025 року у справі № 757/50209/25-к у кримінальному провадженні № 0002733 від 17 грудня 2024 року з Київського апеляційного суду на розгляд до іншого найбільш територіально наближеного апеляційного суду, а саме - Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

В обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 зазначає про те, що:

- відсутність рішення зборів суддів Київського апеляційного суду № 8 від 24 листопада 2025 року стала підставою для відмови в задоволенні подання голови Київського апеляційного суду у даній справі;

- існування рішення зборів суддів Київського апеляційного суду № 8 від 24 листопада 2025 року та його зміст підтверджуються отриманою 11 лютого 2026 року у відповідь на адвокатський запит довідкою від 06 лютого 2026 року № 6-02/102/26 Київського апеляційного суду;

- у даному випадку нововиявленою обставиною є рішення зборів суддів Київського апеляційного суду № 8 від 24 листопада 2025 року, яке підтверджує спеціалізацію суддів Київського апеляційного суду, і факт неможливості формування в Київському апеляційному суді складу суду суддів належної спеціалізації для перегляду апеляційної скарги у справі № 757/50209/25-к.

Суд, перевіривши заяву ОСОБА_4 дійшов наступного висновку.

Так, глава 34 КПК визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими або виключними обставинами, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 462 КПК передбачено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначається судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими обставинами або виключними обставинами подається заява.

За змістом ч. 1 ст. 459 КПК підставою для здійснення кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами є судові рішення, що набрали законної сили.

Стаття 3 КПК чітко розрізняє стадії досудового провадження і судового провадження (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК) і визначає судове провадження як кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами (п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК).

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 лютого 2025 року, Об`єднана палата звернула увагу на використану в ст. 459 КПК термінологію, яка свідчить про те, що законодавець має на увазі «обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути». Вжитий законодавцем термін «ухвала» в контексті цієї статті безсумнівно стосується ухвал, якими закінчується розгляд справи: про застосування примусових заходів медичного характеру (стаття 513 КПК), про застосування примусових заходів виховного характеру (стаття 501 КПК), про застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру (стаття 483-15 КПК), про звільнення особи від кримінальної відповідальності (стаття 288 КПК).

Необмежена можливість вимагати перегляду процесуальних рішень суперечить самій побудові кримінального провадження, яка виправдано обмежує окреме оскарження таких рішень.

Законодавцем встановлені обмеження на оскарження процесуальних ухвал суду, виходячи з міркування забезпечення розумної швидкості кримінального провадження.

Крім того, з системного аналізу змісту глави 34 КПК та загальних засад кримінального провадження випливає, що кримінальне провадження за нововиявленими обставинами являє собою форму перегляду рішень судів, які набрали законної сили. За своїм змістом ця стадія кримінального процесу виступає, як механізм, що доповнює звичайні заходи забезпечення правосудності судових рішень у кримінальних провадженнях. Цей вид провадження має резервне значення та використовується лише у випадках, коли вичерпані всі інші допустимі засоби процесуально-правового захисту. Аналіз нововиявлених обставин, перелік яких наведено у ч. 2 ст. 459 КПК, надає можливість визначити, що жодна з таких обставин не може бути зафіксована ухвалою суду, якою залишено без задоволення подання суду про направлення матеріалів судової справи, з одного суду апеляційної інстанції до іншого.

При цьому Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Водночас, як зазначено вище, предметом розгляду подання Київського апеляційного суду від 30 грудня 2025 року було саме вирішення питання про направлення матеріалів судового провадження до іншого апеляційного суду.

Однак, у вказаному поданні суду не було зазначено будь-яких вимог та обґрунтувань до якого саме суду апеляційної інстанції потрібно було направити матеріали судового провадження щодо ОСОБА_4 .

Суд акцентує увагу на тому, що Верховний Суд не наділений повноваженнями визначати підсудність кримінального провадження, а лише вирішує питання про його направлення з одного суду до іншого (не будь-якого суду, а конкретного суду, про направлення до якого йдеться у поданні чи клопотанні), і виключно за наявності підстав, передбачених ст. 34 КПК (справа № 686/10529/16-к, провадження № 51- 4492 впс 25, справа № 638/3987/25, провадження № 51-1458 впс 25).

Таким чином, враховуючи вище вказане, а також, приймаючи до уваги те, що:

- ухвала Верховного Суду від 08 січня 2026 року не є рішенням, яким закінчується розгляд справи та відповідно не відноситься до такого рішення, яке може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами;

- стороною кримінального провадження не вичерпано всі допустимі засоби процесуально-правового вирішення зазначеного питання, в порядку, передбаченому ст. 34 КПК;

- предметом розгляду Верховного Суду під час розгляду подання Київського апеляційного суду не були вимоги щодо направлення матеріалів судового провадження саме до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду,

відсутні підстави для здійснення провадження за нововиявленими обставинами за клопотанням ОСОБА_4 та вирішення питання про направлення кримінального провадження до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Така позиція в цілому узгоджується з ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2024 року (справа № 636/2121/24, провадження № 51-3067 зно 24), а також з постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 лютого 2025 року (справа № 991/7253/23, провадження № 51-7441 кмо 23).

Враховуючи, що клопотання ОСОБА_4 подане на судове рішення, яке не є предметом для перегляду за нововиявленими обставинами, у відкритті провадження за вказаним клопотанням необхідно відмовити.

Керуючись статтями 429, 462, 463 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті провадження заклопотанням ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду від 08 січня 2026 року за нововиявленими обставинами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3