Справа № 206/1512/26
Провадження № 1-кс/206/425/26
У Х В А Л А

03 квітня 2026 року в залі суду в місті Дніпрі, слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області капітана поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2017 року за №0000156, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області капітана поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням.

Клопотання обґрунтовано тим, що 05.05.2017 до чергової частини ГУІ в Луганський ласті надійшов рапорт від о/у СКП Новопсковського ВП ГУНП ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 , якому стало відомо, що чоловік на ім?я ОСОБА_7 , житель с. Новорозсош, приймає участь в НЗФ на тимчасово непідконтрольній території України, на території «ЛНР», та проходить службу у «Всевеликому Донському Козацтві».

На початку квітня 2014 року, більш точну дату встановити в ході досудового розслідування не надалося можливим, ОСОБА_8 , що мав організаторські здібності, будучи головою Союзу ветеранів повітрянодесантних військ Луганської області, маючи намір до відкритого протистояння з державною владою України, розробив план по створенню не передбаченого законами України збройного воєнізованого формування «Народне Ополчення Луганщини», з метою вчинення тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, а саме: заволодіння окремими територіями та їх утримання, захоплення адміністративних будівель, заволодіння автотранспортом, скоєння розбійних нападів, депортацію населення з регіону знаходження даного збройного формування, знищення живої сили супротивника та його матеріальних коштів, з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншої зброї, блокування доріг та інших транспортних комунікації, тощо.

Усвідомлюючи, що створення не передбаченого законами України збройного воєнізованого формування, пов`язане з виконанням протягом тривалого часу великого обсягу різних дій на території м. Луганська та Луганської області, ОСОБА_8 прийняв рішення про необхідність створення ієрархічного, стійкого і організованого об`єднання декількох осіб, члени якого повинні зорганізувати під його керівництвом, для реалізації план, з розподілом функцій, виконуваних кожним з учасників такого об`єднання, у зв`язку з чим у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на створення не передбаченого законами України збройного воєнізованого формування «Народне Ополчення Луганщини», керівництво такою організацією, участь у ній, а також участь у злочинна вчинюваних такою організацією.

Так, на початку квітня 2014 року, більш точну дату встановити у ході досудового розслідування не надалося можливим, ОСОБА_8 , здійснюючи створення не передбаченого законами України збройного воєнізованого формування, присвятив у розроблений ним план злочинної діяльності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і запропонував їм спільну реалізацію злочинного умислу, спрямованого на створення збройного воєнізованого формування, керівництво таким формуванням, участь у ньому, а також участь у злочинах, вчинюваних таким формуванням, на що отримав від ОСОБА_9 та ОСОБА_10 згоду. Після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 вступили між собою в злочинну змову, приступили до спільної реалізації умислу, спрямованого на створення не передбаченого законами України збройного воєнізованого формування «Народне Ополчення Луганщини».

Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 і ОСОБА_10 , діючи спільно, розробили загальний план злочинних дій по створенню збройного воєнізованого формування, до якого входило проведення мітингів на території міста Луганськ та Луганської області, спрямовані на протистояння державній владі України, а також агітацію до вступу у «Народне Ополчення Луганщини», з подальшим захопленням адміністративної будівлі Служби безпеки України та заволодіння вогнепальною зброєю, яка знаходиться у зазначеній будівлі.

06 квітня 2014 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також група виступали проти київської влади, здійснили адміністративної будівлі Служби безпеки України, заволоділи автоматичною зброєю, яка знаходилась у приміщенні будівлі, з метою її подальшого використання у діяльності збройного воєнізованого формування. Після захоплення адміністративної будівлі Служби безпеки України ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 проголосили себе «Армією Юго-Востока», таким чином створили не передбачене законами України збройне воєнізоване формування «Армія Юго-Востока», штаб якого базувався у захопленій будівлі СБУ, з метою заволодіння окремими територіями та їх утримання, захоплення адміністративних будівель, заволодіння автотранспортом, скоєння розбійних нападів, депортацію населення з регіону знаходження даного збройного формування, знищення живої сили супротивника та його матеріальних коштів, з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншої зброї, блокування доріг та інших транспортних комунікацій, тощо та прийняли на себе керівництвом збройного формуванням.

З метою належного керівництва збройним формуванням «Армія Юго-Востока», ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 були створені структурні підрозділи, які входили до «Армії Юго-Востока», а саме батальйон «Призрак», під керівництвом ОСОБА_10 , підпорядкований ОСОБА_8 батальйон «Заря», командиром якого було призначено ОСОБА_14 та підрозділ «Прапор», керівником якого був ОСОБА_15

3 початку створення не передбаченого законами України збройного воєнізованого формування «Армія Юго-Востока» ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у підконтрольних їм містах Луганської області почали проводити роботу, пов?язану з набором особового складу воєнізованого збройного формування, проводити навчально-тренувальну підготовку з особовим складом, та визначати функції та дії кожної особи, яка входила до структурного підрозділу «Армії Юго-Востока», з метою подальшого вчинення тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, а саме: заволодіння окремими територіями та їх утримання, силової підтримки окремих владних структур формування, захоплення адміністративних будівель, заволодіння автотранспортом, скоєння розбійних нападів, депортацію населення з регіону знаходження даного збройного формування, знищення живої сили супротивника та його матеріальних коштів, з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншої зброї. блокування доріг та інших транспортних комунікацій, тощо.

Приблизно на початку 2014 року, більш точного часу та дати встановити не виявилося за можливе, до структурного підрозділу незаконного збройного формування «Всевеликого Донського Козацтва», діючого на території міста Хрустальний (Красний Луч) Луганської області, створеного ОСОБА_9 , на добровільній основі увійшов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та почав приймати активну участь у діяльності даного збройного формування, при цьому розуміючи, що діяльність зазначеного збройного формування направлена на: заволодіння окремими територіями та

утримання, силову підтримку окремих владних структур, депортацію населення з регіону знаходження даного збройного формування, знищення живої сили супротивника та його матеріальних коштів, з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншої зброї.

3 початку 2014 року по теперішній час, більш точного часу та дати встановити не виявилося за можливе, ОСОБА_4 , діючи у складі вищевказаного незаконного збройного формування, приймає активну участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань, розташованих у м. Хрустальний (Красний Луч) Луганської області.

Наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_4 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

?протоколом огляду предмета від 24.05.2017;

?показами свідка ОСОБА_17 ;

?показами свідка ОСОБА_18 ;

?показами свідка ОСОБА_19 ;

?показами свідка ОСОБА_20 ;

?показами свідка ОСОБА_21 .

Таким чином, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, та який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

31.05.2017 складено письмове повідомлення про підозру стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.260 КК України, з яким останній не був ознайомлений, оскільки переховується від органів досудового слідства.

07.02.2026 у розділі оголошень офіційного друкованого видання газети Кабінету Міністрів України «Урядовий Кур?єр» за N? 32 (8224), розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 31.05.2017 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

07.02.2026 повний текст повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 31.05.2017 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, розміщено на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора України.

Крім того, 07.02.2026 в газеті «Урядовий кур?єр» за N? 32 (8224), яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик ОСОБА_4 до старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадження ОСОБА_22 , за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам?янське, вул. Героїв Рятувальників, 19, каб. 519 на 11.02.2026, 12.02.2026, 13.02.2026 о 11:00 год., для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій. Також вказана повістка розміщена на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

У вказаний час та місце підозрюваний ОСОБА_4 не прибув, про причини неявки не повідомив.

03.07.2015 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук та стосовно нього заведено оперативно-розшукову страву N? 4647 з метою його розшуку.

Під час досудового розслідування неодноразово слідчими суддями дозвіл затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк яких сплив.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового слідства та суду, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, а також те, що місцезнаходження останнього на теперішній час не встановлено та органом досудового розслідування підозрюваного оголошено в розшук, як особу яка переховується від органу досудового розслідування.

Про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості кримінальному провадженні, свідчать такі обставини, як те, що у цьому провадженні свідки, дали показання щодо протиправної діяльності підозрюваного ОСОБА_4 , останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, маючи досвід відповідної діяльності у складі не передбачених законом збройних формувань, може чинити тиск на свідків шляхом погроз, шантажу, залякування, з метою спонукання надати хибні свідчення та, відповідно, уникнення ним кримінальної відповідальності.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, в якому він підозрюється, свідчать ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_4 на теперішній час перебуває на тимчасово окупованої території України, що надає їй можливість продовжувати вчинення кримінального правопорушення у якому останній підозрюється, або скоїти інше кримінальне правопорушення за відсутності контролю з боку державних органів України. Також про наявність даного ризику свідчить тривалість вже вчиненого ним кримінального правопорушення, адже не передбачене законом збройне формування продовжує свою діяльність на тимчасово окупованій території України і дотепер.

Ураховуючи викладене, запобігти вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, свідчить наступне:

- показами свідків, які повідомили, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованої території, а саме у м. Хрустальний (Красний Луч) Луганської області;

- повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на запит прокурора від 06.02.2026, відповідно до якого ОСОБА_4 щодо перетину державного кордону України та виїзду до тимчасово окупованої території України, в базі даних не значиться;

- повідомленням УКР ГУНП в Луганській області (оперативний підрозділ яким здійснюється розшук підозрюваного ОСОБА_4 ) від 10.04.2025, відповідно до якого місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 на підконтрольній українській владі території не встановлено, державний кордон України не перетинав, як внутрішньо переміщена особа не зареєстрований.

Також слід зазначити, що майже вся територія Луганської області є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією. Станом на час розгляду даного територія Луганської області, яка підконтрольна українській влади, знаходиться на безпосередній лінії бойового зіткнення з країною-агресором.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України та має безперешкодну можливість перебувати на території держави-агресора.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, слідчий просить суд обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання слідчого погоджено прокурором Луганської обласної прокуратури, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Розглянувши та дослідивши матеріали в їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку про необхідність задовольнити клопотання з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Луганській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000156 від 05.05.2017 року.

31 травня 2017 року слідчим СВ Новопсковського ВП ГУ Національної поліції в Луганській області складено письмове повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

24 липня 2017 року постановою слідчого СВ Новопсковського ВП ГУ Національної поліції в Луганській області ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1 ст. 279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням майже всієї території Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278, 279 КПК України, у газеті «Урядовий кур`єр» № 32 (8224) від 7 лютого 2026 року, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Також судом оглянуто копії протоколів допиту свідків, копію протоколу огляду предмета та інші матеріали, якими підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколами допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , які пояснили, що приблизно з 2014 року ОСОБА_4 приймає участь у незаконних збройних формуваннях на тимчасово окупованій території України на стороні так званого «лнр» в м. Красний Луч;

- протоколом огляду предмета згідно якого об`єктом огляду є Інтернет мережа соціальна мережа «vk.com», а саме соціальні сторінки де на фото оприлюднених 05.10.2016 р., 3 жовтня 2016 року зображений ОСОБА_4 , одягнений у військовий одяг на якій чітко видно шеврон «Всевеликого Донського Козацтва», з автоматичною зброєю в руках.

Про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_17 виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором свідчить наступне:

- показами свідків, які повідомили, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованої території, а саме у м. Хрустальний (Красний Луч) Луганської області;

- повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на запит прокурора від 06.02.2026, відповідно до якого ОСОБА_4 щодо перетину державного кордону України та виїзду до тимчасово окупованої території України, в базі даних не значиться;

- повідомленням УКР ГУНП в Луганській області (оперативний підрозділ яким здійснюється розшук підозрюваного ОСОБА_4 ) від 10.04.2025, відповідно до якого місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 на підконтрольній українській владі території не встановлено, державний кордон України не перетинав, як внутрішньо переміщена особа не зареєстрований.

24.02.2022 Російською Федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, який триває на цей час.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Статтею 3 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено перелік територій, які вважаються «тимчасово окупованою територією».

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 № 376 визначено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокування). Згідно з зазначеним переліком майже всі населенні пункти Луганської області є окупованими Російською Федерацією, станом на час розгляду даного клопотання, а їх залишок, що перебуває під контролем державної влади України, знаходиться на безпосередній лінії бойового зіткнення з країною-агресором.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового слідства та суду, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, а також те, що місцезнаходження останнього на теперішній час не встановлено та органом досудового розслідування підозрюваного оголошено в розшук, як особу яка переховується від органу досудового розслідування.

Про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості кримінальному провадженні, свідчать такі обставини, як те, що у цьому провадженні свідки, дали показання щодо протиправної діяльності підозрюваного ОСОБА_4 , останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, маючи досвід відповідної діяльності у складі не передбачених законом збройних формувань, може чинити тиск на свідків шляхом погроз, шантажу, залякування, з метою спонукання надати хибні свідчення та, відповідно, уникнення ним кримінальної відповідальності.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, в якому він підозрюється, свідчать ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_4 на теперішній час перебуває на тимчасово окупованої території України, що надає їй можливість продовжувати вчинення кримінального правопорушення у якому останній підозрюється, або скоїти інше кримінальне правопорушення за відсутності контролю з боку державних органів України. Також про наявність даного ризику свідчить тривалість вже вчиненого ним кримінального правопорушення, адже не передбачене законом збройне формування продовжує свою діяльність на тимчасово окупованій території України і дотепер.

Так, не передбачене законом збройне формування т.з.в. «ЛНР», в участі в діяльності якого підозрюється ОСОБА_4 продовжує діяти на території Луганської області, зокрема й після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України (24.02.2022), що дає можливість активно співпрацювати з представниками держави-агресора, що також вказує на наявність ризику продовження протиправної діяльності підозрюваним.

Тому, беручи до уваги обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; продовження діяльності не передбаченого законом збройного формування «ЛНР» на території Луганської області та участі у його діяльності підозрюваного, є достатньо підстав вважати, що незастосування запобіжного заходу або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, до підозрюваного фактично призведе до продовження його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності, а також дозволяє продовжувати протиправну поведінку і вчинення злочину.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що запобігти вищезазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Отже, враховуючи вищевикладене, у тому числі наявні докази та матеріали, є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 виїхав та перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 260 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_23 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, отже до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 183 КПК України визначено: при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема ст. 260 Кримінального кодексу України.

Згідно вимогам ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Слідчим суддею встановлено, що запобігання ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та вчинення ним іншого кримінального правопорушення становить суспільний інтерес. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує обрання підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Частиною шостою цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При цьому після затримання особи, яка перебувала у міжнародному розшуку, слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, юрисдикція якого поширюється на місце вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України можливе після затримання особи, яка перебувала у міжнародному розшуку, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу, доставки такої особи до органу досудового розслідування, юрисдикція якого поширюється на місце вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що в даному випадку прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 дійсно перебуває на тимчасово окупованій території України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, підлягає задоволенню.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Також суд зазначає контактні дані старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області капітана поліції ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 , контактний телефон НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області капітана поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, відомості про яке 05.05.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1