Справа № 526/772/26
Провадження № 1-кс/526/101/2026
У Х В А Л А

іменем України

23 березня 2026 року слідчий суддя Гадяцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000185 від 20.03.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

де сторонами є: прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 , третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000185 від 20.03.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, яке мотивоване тим, що під час огляду місця події за адресою: Полтавська область, Миргородський район, с. Плішивець, вул. Шкільна, слідчим було виявлено та вилучено мотоцикл «Alpha RX500», без реєстраційного номерного знаку, що належить ОСОБА_5 . Просить накласти арешт на вказане майно.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, прийшов до наступного.

Встановлено, що досудове розслідування розпочате відповідно до ст. 214 КПК України та внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 від 20.03.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

З витягу ЄРДР вбачається, що 19.03.2026 за адресою: Полтавська область, Миргородський район, с. Плішивець, вул. Шкільна, відбувалася дорожньо-транспортна пригода за участі мотоциклу «Alpha RX500», без реєстраційного номерного знаку, що належить ОСОБА_5 .

З протоколу огляду від 19.03.2026 видно, що слідчим під час огляду місця події за адресою: Полтавська область, Миргородський район, с. Плішивець, вул. Шкільна, слідчим було виявлено та вилучено мотоцикл «Alpha RX500», без реєстраційного номерного знаку, що належить ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 20.03.2023 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000185 від 20.03.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За матеріалами клопотання встановлено, що перелічене у клопотанні майно було вилучено під час проведення огляду місця події, постановою слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та ці транспортні засоби необхідні для проведення експертизи.

В той же час, згідно з вимогами ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Також, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням викладеного, слідчим суддею вбачаються підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки в такому випадку це не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, тому слідчий суддя вважає, що подання в цій частині є обґрунтоване й підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000185 від 20.03.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 19.03.2026 під час огляду місця події, а саме: мотоцикл «Alpha RX500», без реєстраційного номерного знаку, що належить ОСОБА_5 , шляхом заборони його відчуження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1