Провадження №1-кп/523/852/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ,

в присутності обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184 від 03.10.2024р., за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28,ч.1 ст.249, ч.3 ст.28,ч.2 ст.364 та ч.3 ст.209 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Пересипського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28,ч.1 ст.249, ч.3 ст.28,ч.2 ст.364 та ч.3 ст.209 КК України.

В судовому засіданні, прокурор заявив клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , мотивуючи клопотання тим, що ризики зазначені в ст. 177 КПК України не змешилися, а саме:

- ризик переховування від суду не зменшився, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, у тому числі особливо тяжкому злочину, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкі та особливо тяжкі кримінальні правопорушення у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим.

Звичайно що тяжкість можливо скоєного злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись судом під час вирішення розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу.

Також враховується майновий стан як самого обвинуваченого, так і його близьких осіб, наявність нерухомого майна, які на переконання сторони обвинувачення, є достатніми для фінансового забезпечення обвинуваченого під час можливого його переховування.

Зазначені обставини є передумовами та можливістю для втечі обвинуваченого з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду.

- ризик незаконного впливу на учасників цього кримінального провадження не зменшився, оскільки з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 може здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від наданих ними показань, тобто є наявним ризик незаконного впливу обвинуваченим на таких осіб.

Таким чином, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, ознайомившись зі змістом їх показань, протоколами допиту, які були відкриті у порядку ст. 290 КПК України, ОСОБА_7 матиме можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності сам або за допомогою третіх осіб впливати на свідків, з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання та/або змінити свої показання у суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинені тяжкі злочини;

захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечив клопотання прокурора та подав усне клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, яке мотивоване відсутністю ризиків, зазначених в клопотанні прокурора, особою обвинуваченого, який є одруженим, має на утриманні малолітню дитину 2022 року народження, має інвалідність 3 групи(що підтверджено документально), є особою раніше не судимою, є учасником бойових дій та має відповідне посвідчення, маючого позитивну характеристику з місця роботи та на момент затримання офіційно працював та проживав разом із родиною і на даний час проживає у м. Одесі, де характеризується позитивно та з моменту обрання домашнього арешту в нічний час доби не порушував покладених на нього процесуальних обов`язків;

обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, а також дослідивши матеріали справи та перевіривши надані прокурором на теперішній час докази обвинувачення, Суд вважає необхідним продовжити запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту з 24:00 год. до 05:00 год. наступного дня за наступних підстав.

Відповідно до ст. 331 КПК України, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно зі ст.ст.2,9 наведеного Кодексу, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності і в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтями 22, 26 означеного Кодексу регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позиції, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, та сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За ч.3 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри, але не доведе існування ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

В силу ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на право на свободу та особисту недоторканість.

Частиною 1 ст.12 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

За ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.

Слід зауважити на тому, що згідно рішення Конституційного суду України №14-рн/2003 від 08.07.2003 року у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на стадію судового провадження та враховуючи, що судом ще не досліджені всі матеріали провадження, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 на даній стадії судового провадження обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28,ч.1 ст.249, ч.3 ст.28,ч.2 ст.364 та ч.3 ст.209 КК України, які відносяться, в тому числі, до категорії особливо тяжкого злочину.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу, суд враховує наступні обставини, які документально підтверджені особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який є раніше не судимим, обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкий злочинів, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2022 року народження, маючого інвалідність 3 групи(що підтверджено документально), є учасником бойових дій та має відповідне посвідчення, маючого позитивну характеристику з місця роботи, на момент затримання офіційно працював та проживав разом із родиною і на даний час проживає у м. Одесі, де характеризується позитивно та з моменту обрання домашнього арешту в нічний час доби не порушував покладених на нього процесуальних обов`язків, обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, в тому числі і особливо тяжкому злочині.

Щодо заявлених ризиків на наявність яких посилається прокурор у поданому клопотанні, то Суд вважає наступне.

На даний час є достатні підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на свободі з огляду на санкцію статті в обвинувальному акті може: переховуватись від суду на території України з метою уникнення від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на учасників цього кримінального провадження, як особисто, так і через третіх осі, з метою дачі ними неправдивих, неповних показів.

Підсумовуючи викладене, Суд з дотриманням принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, права особи на свободу і особисту недоторканність, оцінивши в сукупності наведені законодавчі вимоги та практику ЄСПЛ, приймає до уваги встановлені під час судового розгляду особистісні та інші характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його особу у взаємозв`язку із тим, що прокурором в судовому засіданні та розглядуваним клопотанням доведена актуальність існування в теперішній час ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та достатність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 24год. 00хв. до 05год. 00хв. наступного дня, доведені.

Наряду з наведеним, Судом зауважується на доведеність прокурором під час розгляду клопотання відносно вказаної особи запропонованих обов`язків та приймається до уваги, що судовий розгляд ще не завершений, але незважаючи на тяжкість кримінального правопорушення у конкретному випадку і у контексті ч.ч.4, 5 ст.194 КПК України та доходить висновку про те, що для забезпечення належного виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та крім того уявляється достатнім й обґрунтованим продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 24год. 00хв. до 05год. 00хв. наступного дня, із частковим задоволенням клопотання прокурора, а саме із обов`язком без дозволу прокурора або суду не відлучатися за межі Одеської області.

Таким чином, дотримуючись завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, суд враховує необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами суспільства та держави та забезпечення охоронюваних прав та свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.331, 369-372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 24:00 год. до 05:00 год. наступного дня відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Усне клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - залишити без задоволення.

Продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 1 місяць до 04.04.2026 року, включно, із забороною в період часу з 24год. 00хв. до 05год. 00хв. наступного дня залишати місце свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) без дозволу прокурора або суду не відлучатися за межі Одеської області;

4) утримуватись від спілкування з іншими учасниками у даному кримінальному провадженні.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на обвинуваченого може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням домашнього арешту здійснює слідчий, а якщо справа перебуває в провадженні суду - прокурор.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1