Справа № 946/669/26
Провадження № 1-кп/946/301/26
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

25 лютого 2026 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі Одеської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000769 від 11.07.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дунайське Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України на посаді водія відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «молодший сержант», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

В С Т А Н О В И В:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , всупереч вимог законодавства України про те, що зброя та боєприпаси відносяться до речей, які вилучені з цивільного обігу і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, у порушення положень Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п. 1 Додатку № 1 до вказаної постанови «Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», п. 1, 9, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, положень Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, у невстановлені дату та час, але не пізніше 17.06.2025, більш точні дата та час не встановлені, знаходячись у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, без передбаченого законом дозволу, придбав шляхом привласнення знайденого, вогнепальну короткоствольну гладкоствольну зброю - револьвер «Гром» 1912 р.в. № НОМЕР_1 , калібру 5,6 мм та боєприпаси до нарізної вогнепальної зброї - 5 (п`ять) патронів калібру 5,6 мм, які у подальшому, без передбаченого законом дозволу, з невстановлених дати та часу, зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 17.06.2025, коли співробітниками правоохоронних органів проведено санкціонований обшук за вказаною адресою та вилучено у встановленому порядку вказану зброю, бойові припаси.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, а саме - зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

II. Стаття (частина статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

«Стаття 263. Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами

1. Носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу -

караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.»

III. Відомості про укладену угоду про визнання винуватості.

29.01.2026 між прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , з одного боку, та підозрюваним на той час ОСОБА_4 , з іншого, у присутності захисника ОСОБА_5 , у порядку, передбаченому ст. 468, 469, 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), укладена угода про визнання винуватості, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Відповідно до вказаної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язку обвинуваченого беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Крім того, прокурор та обвинувачений узгодили застосування положень ст. 75 КК України, тобто зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені обвинуваченому.

IV. Мотиви суду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або про відмову в затвердженні угоди та про повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК України.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 468, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, погодився з обставинами його вчинення, викладеними в обвинувальному акті, щиро розкаявся, та просив суд затвердити укладену угоду.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження укладеної сторонами угоди.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив вказану угоду затвердити, і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , і погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

У судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарань, передбаченим ст. 65 КК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має посередню службову характеристику, міцні соціальні зв`язки, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, та щиро розкаявся.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням характеру кримінального правопорушення, обставин та причин його вчинення, суд вважає за доцільне визначити тривалість іспитового строку звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням у мінімальній межі строку, визначеного ч.4 ст. 75 КК України.

Крім того, з урахуванням вказаних обставин, на думку суду, виправленню ОСОБА_4 сприятиме окрім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, також додатково покладений обов`язок, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгоджених за угодою виду та міри покарання, і таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі та звільнення від його відбування.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися. Клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ч. 4 ст.174, ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_4 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи від 26.09.2025 № СЕ-19/116-25/22201-БЛ в сумі 3565,60 грн.

Керуючись ст. 374, 474-475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 січня 2026 року, укладену між прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого, у присутності захисника ОСОБА_5 .

2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

3. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

4. На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

?не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

5. Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

6. Згідно з ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 25.02.2026.

7. З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.07.2025 арешт, та:

-предмет зовні схожий на пістолет з маркуванням « НОМЕР_1 », в барабані якого знаходяться 2 (два) предмети зовні схожі на набої, які не виймаються, - передати Ізмаїльському РВП ГУНП в Одеській області.

-5 (п`ять) предметів схожі на набої, - передати Ізмаїльському РВП ГУНП в Одеській області.

-мобільний телефон «Tecno Pop 5 LTE» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 з сім-карткою з номером НОМЕР_4 , - вважати повернутим ОСОБА_4 .

8. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в сумі 3565,60 грн (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.).

9. Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

10. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

11. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_1