ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 626/373/26 (1-кс/626/166/26) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/294/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 16 лютого 2026 року, якою задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000115 від 14.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Берестинської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000115 від 14.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

Накладено арешт шляхом позбавлення права на користування та розпорядження до вирішення справи по суті на майно: флешносій ТМ «Kingston» 64 GB синьо-чорного кольору, дві банківські картки з № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , мобільний телефон ТМ «Samsung» з імеі (1) НОМЕР_3 та імеі (2) НОМЕР_4 , мобільний телефон ТМ «Samsung» з імеі (1) НОМЕР_5 та імеі (2) НОМЕР_6 , ноутбук ТМ «Lenovo» моделі «Laptop-911877VL» з серійним № PF53L2CS чорного кольору, ювелірні вироби з золота (11 кілець, 5 сережок, 2 підвіси, 1 ланцюжок), копія виписки з медичної карти № 4502 на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк., копії медичних документів на ім`я ОСОБА_9 , блокнот із чорновими записами з маркуванням «Harry Potter», грошові кошти (1 купюра номіналом 5 Євро, 1 купюра номіналом 10 Євро, 1 купюра номіналом 100 доларів США, 1 купюра номінаом 50 доларів США, 1 купюра номіналом 200 гривень, 2 купюри номіналом 100 гривень, 42 купюр номіналом 1000 гривень у сумі 42 тисяч гривень, 99 купюр номіналом 100 доларів США у сумі 9900 доларів США, 114 купюр номіналом 500 гривень у сумі 57 тисяч гривень (серед яких купюри номіналом 500 гривень з серійним № ЕТ7570190, ВУ3215375, КЕ0282823, ВЖ0185901, ЛБ3996280, ЕВ3122672, ЕЖ2872846), лікарські засоби з наркотичним вмістом (Морфін гідрохлорид 1% в кількості 345 ампули по 1 мл кожна та Трамадол гідрохлорид 5% в кількості 29 ампул по 2 мл кожна), які було вилучено в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 .

Місцем зберігання майна, на яке накладено арешт визначити камеру зберігання речових доказів Берестинського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. берестин, вул. Дмитра Лінського, 84.

На зазначену ухвалу слідчого судді представник власника майна адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора в часині накладення арешту на майно.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 посилався на те що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та посилався на ці обставини. Вказував на невідповідність клопотання вимогам кримінального процесуального закону. Вважав, що грошові кошти, вилучені у даному кримінальному проваджені під час обшуку у будинку за місцем проживання ОСОБА_10 не підлягають арешту. Посилався також на практику ЄСПЛ.

16 березня 2026 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшли клопотання адвоката ОСОБА_6 в яких він підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив розглянути її без його участі та без участі ОСОБА_10 .

Поряд з цим, 16 березня 2026 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_7 , в якому він заперечував щодо задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а також просив розглянути апеляційну скаргу без участі прокурора.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду справи, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2025 за № 0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

04.02.2026 року ухвалою слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області надано дозвіл на проведення обшуку за фактичним місцем проживання ОСОБА_10 , зокрема за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення документів (медичних довідок, консультаційних висновків, виписок з карти стаціонарного хворого, тощо) на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та інших документів, які свідчать про протиправну діяльність; грошових коштів та інших матеріальних цінностей отриманих злочинним шляхом ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; банківський карток ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , чорнових записів, які використовувались в ході злочинної діяльності та містять інформацію про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення чи можуть бути доказами його вчинення; комп`ютерної техніки, на якій виготовлялася вказана документація; флеш накопичувачів електронних даних та інших електронних носіїв, на яких міститься вказана документація; мобільних телефонів ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; інших предметів та документів, які можуть мати значення для проведення досудового розслідування, свідчити про причетність вищевказаних осіб до вчинення зазначеного кримінального правопорушення та можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

05.02.2026 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 було вручено копію ухвали слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 04 лютого 2026 року про надання дозволу на проведення обшуку в їх домоволодінні та за участю понятих було виявлено та тимчасово вилучено майно.

05.02.2026 року постановою слідчого СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області про визнання та приєднання предметів як речових доказів, це майно було визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

06.02.2026 року слідчий подав клопотання до слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області про накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході обшуку 05.02.2026 року в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 ц.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на фактичні обставини кримінального провадження, зазначав, що вилучені під час обшуку предмети та документи мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, можуть сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності. З метою забезпечення та належного збереження речових доказів, враховуючи, що не застосування такого заходу забезпечення призведе до втрати речей і документів, що в свою чергу перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні, просив накласти арешт на тимчасово вилучене підчас обшуку майно.

Постановляючи рішення про задоволення клопотання прокурора, слідчий суддя суду першої інстанції мотивував таке рішення тим, що під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 були виявлені купюри номіналом 500 грн. з серійними номерами, які збігаються з тими, що заздалегідь ідентифіковані з метою проведення контролю за вчиненням злочину 26.01.2026 року. Також зазначав, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України для речових доказів, мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки рішення щодо задоволення клопотання прокурора ґрунтується на нормах чинного КПК України.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилучених під час обшуку флешносіїв, банківських карток, мобільних телефонів, ноутбуку, ювелірних виробів, медичних документів, грошових коштів та лікарських засобів з наркотичним вмістом, ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити на собі сліди скоєння кримінального правопорушення або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини, а також походження грошових коштів, стануть предметом перевірки під час досудового розслідування.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Вилучені, під час обушку мобільні телефони, ноутбук, медичні документи, банківські картки, ювелірні вироби, лікарські препарати з наркотичним вмістом та грошові кошти підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для арешту майна з підстав того, що вони не містять на собі слідів злочину не ґрунтуються на матеріалах провадження, оскільки вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно відповідають критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.

Більш того, вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній.

Крім того, за місце проживання ОСОБА_10 були виявлені грошові кошти у національній валюті, а також в доларах США. Апелянт зазначає, що ці кошти належать чоловіку ОСОБА_16 ОСОБА_17 , який є особою з інвалідністю та йому було призначено виплати компенсаційних сум.

Однак належить врахувати, що виплати ОСОБА_17 мав отримати в національній валюті. Проте, як слушно зазначив слідчий суддя суду першої інстанції, доказів того, що ОСОБА_17 здійснював обмінні операції грошових коштів ані стороні обвинувачення, ані суду надано не було.

Враховуючи такі відомості, колегія суддів дійшла висновку, що саме під час проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, буде встановлено джерело походження цих грошових коштів.

У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав щодо арешту майна, враховуючи можливість використання їх як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ані власником майна, ані його представником не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 395, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 16 лютого 2026 року залишити без змін.

Роз`яснити, що за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :