Справа № 720//1704/24
Провадження № 1-кп/720/13/2 6
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 15 ч. 2, ст. 305 ч. 3; ст. 307 ч. 3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Новоселицького районного суду Чернівецької області перебуває вищевказане кримінальне провадження в рамках якого ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 січня 2026 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який спливає 11 березня 2026 року.

У відповідності до положень ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Прокурор подав до суду клопотання, в якому просить обвинуваченому продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обвинувачується у вчиненні декількох особливо тяжких кримінальних правопорушень, перебуваючи на волі може ухилитися від суду, здійснити вплив на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому є всі законні підстави для продовження йому обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши доводи прокурора, пояснення обвинуваченого, думку його захисника, дослідивши матеріали провадження, додані до клопотання суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Тримання під вартою за нормами ч. 1 ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими злочинами, за які передбачено кримінальне покарання до дванадцяти років позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень та його особу, який є громадянином р. Молдова та не має постійного місця проживання в Україні, суд вважає доведеними посилання прокурора, що існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений на даний час перебуваючи на волі може ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим відносно нього слід продовжити запобіжний захід у вигляді взяття під варту, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

Зважаючи на те, що кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_10 є особливо тяжкими у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, суд не вбачає підстав для визначення застави при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає положенням п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Щодо доводів захисника про обрання більш м`якого запобіжного заходу суд виходить з наступного. Так, згідно із ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обмеження права людини на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

В своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року, Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину, а у справі «Ілійко проти України» зазначено, що серйозність пред`явленого обвинувачення є тим фактором, який надає можливість обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства/суду чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Обрання в цій ситуації більш м`якого запобіжного заходу не тільки не усуває ризику переховування від слідства або суду, а й значно підвищує його, а ризики констатовані в справі дають підстави для висновку, що потреби тримання під вартою в цьому випадку переважають над правами підозрюваного на особисту свободу.

За вказаних обставин, доводи захисника про обрання більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними, а посилання на позитивну характеристику обвинуваченого та тривалий час перебування під вартою не є достатніми підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 314-316, 318, 369, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 15 ч.2, ст. 305 ч.3; ст. 307 ч.3 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення застави.

Термін тримання під вартою рахувати з 13 години 00 хвилин 11 березня 2026 року.

Строк дії ухвали до 13 години 00 хвилин 10 травня 2026 року.

На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу може бути подано апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1