Справа № 522/738/26
Провадження по справі № 1-кп/522/2367/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001548 від 04.11.2024 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснокамськ, Пермської області, Російської федерації, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, інваліда ІІ групи, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

03.11.2024 о 12 годині 08 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи власним технічно справним автомобілем «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух у денний час доби, в ясну погоду, умовах необмеженої видимості, по асфальтованому, сухому, дорожньому покриттю вулиці Сегедська в Приморському районі міста Одеси, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по дві смуги для руху у протилежних напрямках, що позначені горизонтальною дорожньою розміткою 1.3. (поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами. Лінію перетинати забороняється), зі сторони вулиці Незалежності у напрямку проспекту Лесі України, у смузі свого напрямку руху, зі швидкістю 63…66 км/год.

ОСОБА_3 , наближаючись до нерегульованого перехрестя з вулицею Маршала Говорова і організованого через проїзну частину вулиці Сегедська нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.2 «зебра», водій ОСОБА_3 вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою постійно не стежив, хоча регулярно їздив цим маршрутом і знав, що вказана ділянка проїзної частини потребувала від водіїв особливої уваги, про що їх інформували відповідні дорожні знаки і розмітка.

Проте, під час руху, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом допустив перевищення допустимої швидкості руху в межах населеного пункту, а наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, заздалегідь не зменшив швидкість, за зміною дорожньої обстановки не стежив та не надав перевагу в русі пішоходу, і своїми діями створив небезпеку для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, чим проявив кримінальну протиправну недбалість, тобто не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень іншій особі, як наслідку своєї дії, що утворювало реальну загрозу для життя і здоров`я цієї особи, хоча повинен був і міг передбачити ці наслідки, якщо б діяв більш обачливо.

У той самий час, по тротуару непарного боку вулиці Сегедська, зі сторони вулиці Маршала Говорова у напрямку Місячного провулку, рухався пішохід ОСОБА_6 , який, діючи у відповідності до вимог Правил дорожнього руху (ПДР), з метою перетину проїзної частини вулиці Сегедська на протилежний бік, підійшов до цього пішохідного переходу, зупинився, і, перед виходом на дорогу, переконався, що транспортні засоби, які рухались по цій вулиці, знаходяться на достатній відстані від пішохідного переходу і не створюють загрози їхньому життю і здоров`ю.

Далі, ОСОБА_6 ступив на проїзну частину вулиці Сегедська і, по розмітці «зебра», почав її перетинати, рухаючись у темпі спокійного кроку, оскільки був упевнений, що, по-перше, він має перевагу в русі, бо знаходиться на пішохідному переході, а, по-друге, у денний час доби, при ясній погоді, в умовах необмеженої видимості і за відсутності жвавого руху транспорту, його було добре видно іншим учасникам руху, які б могли своєчасно виявити пішохода на пішохідному переході.

Разом з тим, водій ОСОБА_3 , керуючи джерелом підвищеної небезпеки, вжив заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, застосувавши екстрене гальмування.

Будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, що не дозволяли зменшити швидкість не виявлено, але своєчасне не зменшення швидкості руху керованого транспортного засобу, щоб надати перевагу в русі пішоходу, створило небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

Як наслідок, через неуважність і грубе нехтування вимогами ПДР, ОСОБА_3 позбавив себе можливості своєчасно зреагувати на небезпечну зміну дорожньої обстановки, оскільки своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості, і допустив наїзд, з гальмуванням, у смузі свого напрямку руху, передньою частиною керованого автомобіля на цього пішохода, який знаходився на пішохідному переході і рухався з правого боку ліворуч, за ходом руху автомобіля «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час якого відбулось закидання тіла ОСОБА_6 на капот, переднє вітрове скло автомобіля, з наступним відкиданням і падінням його на дорожнє покриття.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, садна голови, закритого перелому головки правої малогомілкової кістки зі зміщенням відламків, садна гомілок, що не було небезпечним для життя, спричинило тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 день, і відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 мавши регламентувались вимогами пунктів: 12.3, 12. 4, 12.9, 18.1 «Правил дорожнього руху» України, належним виконанням яких він мав гарантовану технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів.

Отже, водій ОСОБА_3 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 12.3, 12. 4, 12.9, 18.1 «Правил дорожнього руху», гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Своїми необережним діями у формі злочинної недбалості водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги пунктів: 12.3, 12. 4, 12.9, 18.1 «Правил дорожнього руху», введені в дію з 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що зобов`язують водія:

п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

п. 12.9. Водієві забороняється:

а) перевищувати максимальну швидкість, визначену технічною характеристикою даного транспортного засобу;

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;

в) перешкоджати іншим транспортним засобам, рухаючись без потреби з дуже малою швидкістю;

г) різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді).

п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,

- чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України повністю визнав та посилаючись на те, що вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, примирився з потерпілим, повністю відшкодував завдані ним збитки, просив задовольнити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст.46 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечував щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, так як примирився з обвинуваченим, збитки йому відшкодовано в повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення судом клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст.46 КК України.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частини другої статті 284 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим є вчинення нею вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором та з яких мотивів.

Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням з потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

За наявності передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє і не оспорює формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст.286 КК України, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції обвинуваченого, а відтак інкриміноване йому діяння фактично мало місце, і воно отримало правильну кримінально-правову оцінку.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч.3 ст. 285 КПК України, та підставу звільнення від кримінальної відповідальності, який вперше вчинив кримінальне правопорушення, примирився з потерпілим та повністю відшкодував заподіяні збитки, про що свідчить позиція потерпілого у судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження стосовно нього закрити.

Питання про речові докази судом вирішуються відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 119 КПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Так, суд, враховуючи, майнове становище обвинуваченого ОСОБА_3 , який є пенсіонером та інвалідом ІІ групи, вважає за можливе розстрочити процесуальні витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні в розмірі 16884, 32 грн., на 12 місяців.

Керуючись ст. ст.29, 46 КК України, ст.ст. 100, 119, 124, 284, 288, 369-372, 376, 392-395 КПК України, ст.ст. 128, 185 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0001548 від 04.11.2024 у порядку ст.46 КК України - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, з підстав, передбачених ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження №0001548 від 04.11.2024 стосовно ОСОБА_3 - закрити.

Скасувати арешт, накладений слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 від 13.11.2024 на транспортний засіб «Ford Mondeo», р.н. НОМЕР_3 .

Речовий доказ: транспортний засіб «Ford Mondeo», р.н. НОМЕР_3 - вважати повернутим власнику за належністю.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів:

- витрати на проведення комплексної судової комп`ютерно-технічної та авто-технічної експертизи за обставинами ДТП (висновок № 24-6977 від 13.02.2025) вартістю 4 149 гривень 92 копійок;

- витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи (висновок № СЕ-19/116-24/23553-ІТ від 02.12.2024) вартістю 7 959 гривень;

- витрати на проведення судової авто-технічної експертизи технічного стану автомобіля «Ford Mondeo» р.н. НОМЕР_1 (висновок № СЕ-19/116-24/23565-ІТ від 28.11.2024) вартістю 4 775 гривень 40 копійок.

Розстрочити ОСОБА_3 сплату витрат за проведення експертиз у загальній сумі 16884, 32 грн. на користь держави строком на 12 (дванадцять) місяців, зобов`язавши ОСОБА_3 щомісячно сплачувати витрати за проведення експертиз у розмірі 1407 грн. щомісячно до 30 числа кожного місяця, починаючи з дня набрання даною ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя ОСОБА_8

27.03.2026