КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2301/2026 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер № 757/4193/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2026 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.01.2026 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 26.03.2026 року включно, без визначення розміру застави щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велятино Хустського району Закарпатської області, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого ФОП та водієм в ТОВ «Муфаса Транс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 кожен окремо звернулися до суду з апеляційними скаргами.

Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.01.2026 року, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Мотивуючи апеляційні вимоги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Вказує, що жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України, на які посилаються слідчий та прокурор не доведені та мають абстрактний характер. Зокрема, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України спростовується тим, що підозрюваному ОСОБА_8 не має сенсу переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній має міцні соціальні зв`язки, у нього є дружина та малолітні діти, з якими він проживає разом в одному домоволодінні, крім того, у підозрюваного є місце офіційного працевлаштування. Водночас, стороною обвинувачення не зазначено жодних конкретних речей чи документів, які підозрюваний нібито може сховати, знищити або спотворити, а також не наведено обставин, що свідчили б про реальну можливість доступу ОСОБА_8 до таких доказів, або його обізнаність щодо їх місцезнаходження.

Сторона захисту зауважує, що слідчим суддею безпідставно не визначено ОСОБА_8 розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.01.2026 року, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт вказує, що з повним текстом оскаржуваної ухвали він зміг ознайомитися лише 15.02.2026 року, про що містяться відповідні докази.

Вказує, що інкримінована ОСОБА_8 підозра у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України є необґрунтованою. Вказана підозра ґрунтується фактично на одному документі - протоколу огляду мобільного телефону. Органом досудового розслідування зафіксовані лише два факти перевезення, здійснені ОСОБА_8 , однак не доведено обставин, які б давали підстави для висновку про обізнаність ОСОБА_8 щодо вмісту пакетів, обвинувачення також не надало жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 знав про наявність та конкретні ролі осіб, яких слідство вважає учасниками злочинної групи.

Зауважує апелянт, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив жодного конкретного доказу, на якому ґрунтуються його висновки, більше того, під час судового розгляду суд фактично не оголошував матеріали клопотання, що є порушенням принципу безпосередності дослідження доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги сторони захисту і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді має бути поновлений захиснику ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , як пропущений із поважної причини, якою є тривалість отримання останнім копії повного тексту оскаржуваної ухвали, але його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000974 від 04.04.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 3 ст. 307 КК України.

26.01.2026 року о 07 год. 56 хв. ОСОБА_8 затриманий в порядку п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Цього ж дня ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 305, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

27.01.2026 року (клопотання датоване 26.01.2026 року) старший слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.01.2026 року задоволено клопотання старшого слідчого та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 26.03.2026 року включно, без визначення розміру застави.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повинен з`ясувати питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.

Крім того, колегією суддів враховується і практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, колегія суддів враховує наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а також доведені прокурором під час апеляційного розгляду. Зокрема, ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисників, за змістом апеляційних скарг, про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання за вчинені злочини дає підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою.

Також, слід зазначити, що дане кримінальне провадження стосується тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тому колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді та не вбачає правових підстав для визначення розміру застави.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість інші доводи та твердження захисників про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення їх без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2026 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2026 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 26.03.2026 року включно, без визначення розміру застави щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , -залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ

_____________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4