Справа № 297/3114/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , який брав участь дистанційно в режимі відеоконференції, перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 14.01.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України та ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2026 року ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області головуючим суддею ОСОБА_7 прийнято до розгляду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 14.01.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України та ч. 2 ст. 307 КК України.

05 березня 2026 року до початку судового засідання Берегівським районним судом Закарпатської області отримано клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 у невстановлений слідством день, час та місці, діючи умисно, з метою незаконного збуту психотропних речовин та особистого збагачення, незаконно придбав у невстановленої слідством особи психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, загальною вагою 0,0701 г, яку переніс за місцем свого проживання до будинку АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав зазначену психотропну речовину з метою подальшого збуту до 14.07.2025 року.

У подальшому, 14.07.2025 року о 15:00 годин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання у будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою незаконного збуту психотропної речовини та особистого збагачення, за грошові кошти в сумі 2000 гривень незаконно збув громадянину ОСОБА_8 , який у встановленому законом порядку був залучений працівниками поліції до проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, кристалічну речовину білого кольору у одному поліетиленовому зіп-пакеті, що у подальшому була вилучена у ОСОБА_8 працівниками поліції та згідно висновку експерта № СЕ-19/107-25/9079-НЗПРАП від 18.07.2025 року у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, вагою 0,0701 г.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин.

Продовжуючи свою протиправну діяльність у сфері незаконного обігу психотропних речовин, ОСОБА_4 у невстановлений слідством день, час та місці, діючи умисно, повторно, з метою незаконного збуту психотропних речовин та особистого збагачення, незаконно придбав у невстановленої слідством особи психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, яку переніс за місцем свого проживання до будинку АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав зазначену психотропну речовину з метою подальшого збуту до 19.07.2025 року.

У подальшому, 19.07.2025 року о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання у будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, з метою незаконного збуту психотропної речовини та особистого збагачення, за грошові кошти в сумі 3000 гривень незаконно збув громадянину ОСОБА_9 , який у встановленому законом порядку був залучений працівниками поліції до проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, кристалічну речовину білого кольору у одному зіп-пакеті, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/107-25/9423-НЗПРАП від 29.07.2025 року у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, вагою 0,1420 г, після чого відразу був викритий та затриманий з грошовими коштами працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно.

Продовжуючи свою протиправну діяльність у сфері незаконного обігу психотропних речовин, ОСОБА_4 у невстановлений слідством день, час та місці, діючи умисно, повторно, з метою незаконного збуту психотропних речовин та особистого збагачення, незаконно придбав у невстановленої слідством особи психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, яку переніс за місцем свого проживання до будинку АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав зазначену психотропну речовину з метою подальшого збуту до 19.07.2025 року.

У подальшому, 19.07.2025 року в період з 19 години 07 хвилин по 20 годину 04 хвилин працівниками Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області на підставі ухвали Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/2336/25 від 17.07.2025 року за місцем користуванням ОСОБА_4 адресою: будинок АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: 1 прозорий поліетиленовий зіп-пакет із речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/107-25/9424-НЗПРАП від 29.07.2025 року у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, вагою 9,8952 г, яку він до цього зберігав за місцем свого проживання з метою подальшого збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин, вчиненому повторно, якщо предметом таких дій психотропні речовини у великих розмірах.

Обґрунтоване обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ; результатами судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, протоколами обшуків від 19.07.2025 року; проведеними за ухвалами слідчого судді; речовими доказами вилученими під час обшуків та іншими; результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій та іншими зібраними в ході досудового розслідування, доказами.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 18.09.2025 року залишено без змін (продовжено) обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16 листопада 2025 року включно.

Водночас вказаною ухвалою змінено суму визначеної застави, визначивши обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яку внесено обвинуваченим 26.09.2025 року.

Також, ухвалою суду на обвинуваченого у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покладено наступні обов`язки: 1) прибувати за першим викликом до суду; 2) не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утримуватись від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню; 5) здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Однак, обвинувачений ОСОБА_4 порушив умови застави не з`явившись на 10 годину 30.09.2025 року у наступне засідання без поважних підстав. При цьому, як встановлено, станом на 10 годину 30.09.2025 року ОСОБА_4 до закладів охорони здоров`я не звертався.

З пояснень директора КНП ЦПМЗД Великобийганської сільської ради ОСОБА_11 встановлено що о 14 годині 20 хвилин 30.09.2025 року звернувся обвинувачений до КНП ЦПМЗД Великобийганської сільської ради зі скаргами на слабкість. В нього виявлено температуру 37 градусів. Йому надано рекомендації та призначено контрольний огляд, на який ОСОБА_4 не прибув. Стан здоров`я обвинуваченого був стабільний та не відносився до тяжкого та критичного стану та не потребував госпіталізації.

Обвинувачений знав, коли призначено судове засідання, оскільки перебував у залі суду 18.09.2025 року під час проголошення ухвали про призначення судового розгляду. У даному випадку обвинувачений маючи можливість не прибув до суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України з метою застосування обвинувченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна., що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

2.Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Маючи інший запобіжний захід підозрюваний може впливати на легендовану особу, оскільки реальні відомості про особу йому можуть бути відомі.

3.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Шляхом неявок до суду перешкоджати кримінальному провадженню.

4. Вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що обвинувачений здійснює реалізацію психотропних речовин та в нього вдома відшукано великий розмір метамфетаміну, існує ризик того, що він продовжить протиправну діяльність .

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 дані про особу з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та наведеним у клопотанні.

Разом з цим, при виконанні судом вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, а саме те, що у ОСОБА_4 були вилучені документи (паспорта), які посвідчують що він має подвійне громадянство і може таким чином виїхати за межі України з метою переховування, крім цього у нього вилучено великий обсяг психотропної речовини, у зв`язку з вищевикладеним виникла необхідність визначити останньому, заставу у розмірі 1350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4087800 гривень (чотири міліонна вісімдесят сім тисяч вісімсот) гривень 00 коп.. Саме застава у такому розмірі здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб із визначенням розміру застави з підстав зазначених у клопотанні, зазначивши, при цьому, що документи, які дають право на виїзд за межі України у обвинуваченого вже було вилучено.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Однак, у разі якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 просив застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні погодився з позицією свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

В судовому засіданні судом встановлено, що ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 09.01.2026 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави, який діє до 10 березня 2026 року включно.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France ), 12369/86, 26 червня 1991 року).

Водночас практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Між цим, Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що по даному кримінальному провадженню судовий розгляд ще розпочато, ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 втрачає силу 10.03.2026 року, а ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Зокрема, ризик щодо переховування обвинуваченим ОСОБА_4 від суду підтверджується тим, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) та це дає реальну можливість покинути територію України поза межами пункту пропуску державного кордону України; за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а стороною захисту такі не спростовано.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України,слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тому, суд вбачає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченому ОСОБА_4 на термін 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 1350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 492 800 (чотири мільйони чотириста дев`яносто дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок, тобто по 04 травня 2026 року.

При цьому, суд вважає, що в разі внесення обвинуваченим застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за першим викликом до прокурора та суду;

- не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні № 0000023 від 14.01.2025 року.

Керуючись ч. 1 ст. 177, ст.ст. 182, 183, 331, 371, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 14.01.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України та ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити частково.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липове, Берегівського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 1350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 492 800 (чотири мільйони чотириста дев`яносто дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок, тобто по 04 травня 2026 року.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_4 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки:

-прибувати за першим викликом до прокурора та суду;

-не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні № 0000023 від 14.01.2025 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_12