Справа № 461/371/26
Провадження № 1-кс/461/449/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Борислав Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, не адвоката, не нотаріуса,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до слідчої судді зі вказаним клопотанням, у якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19», без визначення розміру застави строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001112 від 02.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ОСОБА_4 ) діючи умисно, тобто передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення у невстановлений органом досудового розслідування час та місці, вступив у попередню змову із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ОСОБА_7 ) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ОСОБА_8 ), та іншими невстановленими особами, узгодивши єдиний спільний злочинний план дій, спрямований на вимагання чужого майна, а саме під надуманим приводом заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі ОСОБА_9 ), в сумі 5000 (п`яти тисяч) доларів США, поєднаного з погрозою насильства над потерпілим, спричинення останньому тілесних ушкоджень, в умовах воєнного стану, при цьому в період часу з 27.08.2025 по 19.11.2025 отримали від ОСОБА_9 грошові кошти в загальній сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому, у зв`язку із триваючою військовою агресією Російської Федерації проти України, введений в Україні воєнний стан неодноразово продовжено.

Так, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення реалізовуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_9 , перебуваючи 12.08.2025 в місцях попереднього утримання в Державній Установі «Львівська установа виконання покарань № 19» по вул. Городоцька, 20 у м. Львові, слідуючи узгодженому плану, в грубій формі використовуючи засоби мобільного зв`язку через месенджер «WhatsApp» висловив ОСОБА_9 протиправну вимогу про передачу грошових коштів в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, під надуманим приводом, висловлюючи при цьому в нецензурній формі погрози застосування насильства відносно нього.

У подальшому, а саме 27.08.2025 ОСОБА_8 , реалізовуючи злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_9 , в ході телефонної розмови через месенджер «WhatsApp» використовуючи свій статус в злочинному світі шляхом погроз та маніпуляцій вимагав в ОСОБА_9 грошові кошти. При цьому, розцінюючи попередньо висловлені погрози як реальні, ОСОБА_9 цього ж дня привіз грошові кошти за адресою: Львівська область м. Борислав, вул. Коваліва, 26, та передав за вказівкою ОСОБА_8 невідомій особі грошові кошти у сумі 500 доларів США. що станом на 27.08.2025 згідно курсу НБУ становить 20 550 (двадцять тисяч п`ятсот п`ядесять) гривень.

24.09.2025 приблизно о 19:41 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 реалізовуючи спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 , перебуваючи на автозаправній станції «KLO», що за адресою: Львівська область, м. Борислав, вул. Трускавецька, 90Г діючи на виконання узгодженого плану, зустрілися з потерпілим ОСОБА_9 , при цьому почали висловлювати незаконні вимоги щодо передачі їм грошових коштів, під надуманим приводом та чинити психологічний тиск на останнього. На підтвердження попередньо висловлених погроз та своїх подальших злочинних намірів щодо незаконного отримання грошових коштів від потерпілого, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 , удар в область обличчя в результаті чого в потерпілого згідно висновку експерта виявлено крововилив та 2 садна на слизовій оболонці нижньої губи, які утворились від дії тупого предмета, від удару кулаком в ділянку рота, також виявлено синець на лівій руці та садно на лівій нозі, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Після вказаних дій, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , була висловлена протиправна вимога щодо передачі їм грошових коштів, відтак потерпілий ОСОБА_9 перебуваючи в умовах, за яких не надання їм грошових коштів загрожувало його подальшому життю і здоров`ю, був змушений та передав їм грошові кошти у сумі 500 доларів США, що станом на 24.09.2025 згідно курсу НБУ становить 20 567,50 (двадцять тисяч п`ятсот шістдесят сім) гривень та 50 копійок.

У подальшому ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , реалізовуючи спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 , 18.11.2025 в ході телефонної розмови через месенджер «WhatsApp» в черговий раз вимагав від потерпілого грошові кошти, зокрема вимагав прибути в ресторан «Тамада» по вул. Вірменська, 18 у м. Львові та віддати згадані грошові кошти у сумі 500 доларів США за його вказівкою невідомій особі, що потерпілим боячись за своє життя і здоров`я було зроблено наступного дня 19.11.2025 близько 12:30 год., а саме передано невідомій особі грошові кошти у сумі 500 доларів США, що станом на 19.11.2025 згідно курсу НБУ становить 20 925 (двадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вимагання, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, спричинення останньому тілесних ушкоджень, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

21 січня 2026 року підозрюваний ОСОБА_4 затриманий на підставі ст. 615 КПК України.

21 січня 2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Борислав Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не депутату, не адвокату, не нотаріусу - повідомлено про підозру у вимаганні, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто вчиненні у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, сторона обвинувачення приходить до висновку, що:

- наявні докази, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку;

- у разі визнання винуватим ОСОБА_4 йому загрожує покарання лише у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання;

- вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосування до нього запобіжного заходу з позбавленням волі;

- відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного.

Оцінюючи особу підозрюваного та вчинення ним особливо тяжкого кримінального правопорушення, сторона обвинувачення приходить до переконання в наявності передбачених ст. 177 КПК України підстав для застосування запобіжного заходу, з огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, інших осіб;

- вчинити інше кримінальне правопорушення;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи викладені вище обставини, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, а тому сторона обвинувачення звертається до суду з клопотанням про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та вчинене зі застосуванням погрози насильства проти потерпілого, слідчий, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, просить не визначати розмір застави.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, наведених у ньому, просила таке задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили щодо клопотання, вважають, що орган досудового розслідування не довів існування ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, та просили обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до такого висновку.

Слідча суддя встановила, щослідчим управлінням ГУНП у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001112 від 02.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

21 січня 2026 року підозрюваний ОСОБА_4 затриманий на підставі ст. 615 КПК України.

21 січня 2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Борислав Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не депутату, не адвокату, не нотаріусу, повідомлено про підозру у вимаганні, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто вчиненні у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Щодо мети, підстав та необхідності застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слід зазначити таке.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на цьому етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідча суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного у клопотанні, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- Показаннями потерпілого ОСОБА_9 ;

- матеріалами виконання доручень оперативними працівниками;

- оглядами, ідентифікації та вручення грошових коштів від 24.09.2025 та 19.11.2025;

- проведеними негласними слідчими (розшукових) діями;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Сторона обвинувачення дотримала вимогу розумної підозри, оскільки наявні на теперішній час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 зі вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності у діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідча суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність її винуватості, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оцінюючи особу підозрюваного, слідча суддя приходить до переконання у наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема:

1) п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що у разі визнання винуватим ОСОБА_4 , загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання і це може стимулювати підозрюваного до втечі. Вказані вище обставини, отримані під час досудового розслідування дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення передбаченої законом відповідальності.

Водночас суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

2) п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є корисливими, вчинялися в умовах ретельної конспірації та приховування своєї протиправної діяльності, для чого залучалась інші співучаснику, в тому числі і ті, які на даний час невстановлені. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває та сторона обвинувачення проводить ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів та встановлення істини у кримінальному провадженні, відтак незастосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою призведе до знищення, схову або спотворення речей та документів, речових доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється.

3) п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, інших осіб, які перевіряються на предмет причетності до вчинення злочину у даному кримінальному провадженні, шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни даних ними показань, або ненадання показань у кримінальному провадженні. Слідча суддя враховує, що у цьому кримінальному провадженні є потерпілий, а тому ОСОБА_4 , з метою забезпечення свого непритягнення до передбаченої законом відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, може незаконно впливати на потерпілого для того щоби вона не надавала показання у кримінальному провадженні, шляхом вчинення неправомірних дій відносно останньої, її близьких та родичів. Разом з цим, у кримінальному провадженні планується призначення ряду експертиз, а відтак підозрюваний ОСОБА_4 , з метою створення перешкод слідству та встановленню об`єктивної істини у справі, з метою подальшого уникнення від передбаченої законом відповідальності може незаконно впливати на експертів у даному кримінальному провадженні. Окрім цього, на цьому етапі досудового розслідування не встановлені усі співучасники, у змові з якими підозрюваний вчиняв кримінальне правопорушення, а тому, перебуваючи на свободі, з метою приховання вказаних відомостей та укриття співучасників вчинення злочину, може незаконно впливати на них. Вказані вище дії може вчинити як сам підозрюваний ОСОБА_4 , а також і залучити для цього інших осіб. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно підозрюваної.

4) п. 5. Ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 вчинив особливо тяжке кримінально-каране діяння, вчинене з погрозою застосуванням насильства щодо потерпілого, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, з ретельною підготовкою до вчинення такого правопорушення, зокрема розподілу ролей всіх співучасників, та виконання спільно розробленого плану, наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення. Окрім цього, ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, у тому числі і пов`язані з незаконним впливом на потерпілого, свідків, експертів та інших учасників кримінального провадження, що може утворювати склад окремого кримінального правопорушення, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрюваний, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідча суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого є обґрунтованим, прокурор у судовому засіданні довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Щодо застави, слідча суддя зазначає таке.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого зі застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , та який вчинений зі застосуванням погрози насильства проти потерпілого, а також наведені вище встановлені у ході розгляду клопотання обставини та ризики, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, слідча суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави підозрюваному.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідча суддя -

У Х В А Л И Л А:

1. Клопотання задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19», строком на 60 днів, тобто до 21 березня 2026 року включно.

3. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави не визначати.

4. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001112 від 02.11.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 23.01.2026 о 09:00 год.

Слідча суддя ОСОБА_10