Справа № 946/24/26
Провадження № 1-кс/946/82/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором Білгород - Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоданилівка Якимівського району Запорізької області, громадянин України, освіта середня, працюючого за наймом, одруженого, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділенням Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001222 від 09.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України.

Як зазначено слідчим в клопотанні, досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Законом України «Про державний кордон України» встановлено, що Державний кордон України визначається Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1, 2), а перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку (ст. 9).

Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану Указами Президента України неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022№ 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема статтею 33 Конституції України, тобто право кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами внесеними після запровадження воєнного стану), право перетинання державного кордону України військовозобов`язаними надано особам лише з окремих документально підтверджених підстав.

Так, згідно з листом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 23-6122/0/6-22-вих від 24.02.2022, з метою забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, проведення своєчасної та повної мобілізації, на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років заборонений (за виключеннями).

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що у вересні 2025 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 виник прямий кримінально-протиправний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення через державний кордон України осіб чоловічої статі, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, в обхід офіційно встановлених пунктів пропуску,з корисливих мотивів.

З цією метою, ОСОБА_4 у вересні 2025 року, розуміючи, що така діяльність вимагає підготовки та обізнаності про розміщення прикордонних нарядів, вирішив звернувся до начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 та домовився з останнім про зустріч.

Надалі, 08.09.2025 близько 20:00 години, знаходячись у с. Владичень Болградського району Одеської області ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 висловив пропозицію останньому забезпечити безперешкодний перетин державного кордону України особами чоловічої віком від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, поза офіційно встановленими пунктами пропуску до Республіки Молдови, повідомивши, що готовий сплатити за кожну таку особу грошову винагороду в сумі 3000 доларів США.

У свою чергу, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_4 звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів та надалі діяв під їх контролем.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_4 в подальшому неодноразово зустрічався з ОСОБА_7 на околиці с. Владичень Болградського району Одеської області зі сторони с. Котловина Ізмаїльського району Одеської області, а саме: 13.09.2025, 30.09.2025, 01.10.2025, 06.10.2025, 05.11.2025, 16.11.2025, 20.12.2025, 01.01.2026 та телефонував останньому 16.09.2025, 13.11.2025, 15.11.2025.

Під час зустрічей та телефонних розмов ОСОБА_4 неодноразово підтвердив свій намір щодо організації незаконного переправлення осіб чоловічої статі, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, в обхід офіційно встановлених пунктів пропуску та зазначив розмір грошової винагороди, а саме 3000 доларів США за кожну особу.

Надалі, діючи умисно, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , у невстановлений час, однак не пізніше 03.01.2026, підшукав ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який виявив намір перетнути державний кордон України в обхід офіційно встановлених пунктів пропуску та повідомив останньому, що така послуга буде коштувати 4000 доларів США, з яких частина грошових коштів необхідна для оплати посадовим особам прикордонної служби за сприяння в переправленні, а інша частина грошових коштів - це оплата безпосереднього його послуг як посередника в організації незаконного перетину державного кордону.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи з тих же мотивів та спонукань, ОСОБА_4 03.01.2026 о 11:50 годині та о 12:34 годині повторно зателефонував ОСОБА_7 , підтвердив свій намір щодо незаконного переправлення особи через державний кордон України та зазначив, що ОСОБА_7 необхідно прибути в с. Владичень Болградського району Одеської області.

Надалі, діючи з метою безпосереднього незаконного переправлення через державний кордон України до Республіки Молдови ОСОБА_8 , ОСОБА_4 разом з останнім 03.01.2026 о 16:29 години зустрівся з ОСОБА_7 неподалік буд. АДРЕСА_1 , що знаходиться на відстані приблизно 1000 метрів від державного кордону України з Республікою Молдова.

Перебуваючи в зазначеному місці, в цей же час, ОСОБА_4 передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 2000 доларів США (станом на 03.01.2026 за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним банком України, складає 84 340 гривень) за сприяння у незаконному перетині державного кордону України ОСОБА_8 .

Після передачі грошових коштів ОСОБА_7 , ОСОБА_4 був затриманий працівниками правоохоронних органів у порядку ст. 208 КПК України, а його протиправна діяльність припинена.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у вересні 2025 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 виник прямий злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі Державної прикордонної служби, за сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України осіб чоловічої статі, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, з використанням наданої йому влади та службового становища.

Реалізуючи свій злочинний умисел, достеменно розуміючи, що начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 є службовою особою Державної прикордонної служби України (далі-ДПСУ), здійснює в установленому порядку захист державного кордону України, забезпечує дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму, ОСОБА_4 08.09.2025 близько 20:00 години, знаходячись у с. Владичень Болградського району Одеської області, під час особистої зустрічі висловив пропозицію ОСОБА_7 отримати неправомірну вигоду за вчинення в інтересах нього та визначених ним осіб дій, з використанням влади та службового становища, а саме за здійснення безперешкодного пропуску через державний кордон України до Республіки Молдови, поза межами пункту пропуску особам чоловічої статі, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, а також за неповідомлення в правоохоронні органи про такий перетин кордону.

У свою чергу, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_4 звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів та надалі діяв під їх контролем.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі Державної прикордонної служби,

ОСОБА_4 в подальшому неодноразово зустрічався з ОСОБА_7 на околиці с. Владичень Болградського району Одеської області зі сторони с. Котловина Ізмаїльського району Одеської області, а саме: 13.09.2025, 30.09.2025, 01.10.2025, 06.10.2025, 05.11.2025, 16.11.2025, 20.12.2025, 01.01.2026 та телефонував останньому 16.09.2025, 13.11.2025, 15.11.2025.

Під час зустрічей та телефонних розмов ОСОБА_4 неодноразово підтвердив свій намір щодо надання неправомірної вигоди ОСОБА_7 за вчинення в інтересах нього та визначених ним осіб дій, з використанням влади та службового становища, а саме за здійснення безперешкодного пропуску через державний кордон України до Республіки Молдови, поза межами пункту пропуску особам чоловічої статі, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, а також за неповідомлення в правоохоронні органи про такий перетин кордону.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на надання неправомірної вигоди службовій особі ДПСУ, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, достовірно розуміючи, що начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 є службовою особою ДПСУ, перебуваючи навпроти буд. АДРЕСА_1 , надав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 2000 доларів США (станом на 03.01.2026 за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним банком України, складає 84 340 гривень) в якості неправомірної вигоди за вчинення ОСОБА_7 дій з використанням наданої йому влади та службових повноважень, які полягали у сприянні у безперешкодному перетині державного кордону України ОСОБА_8 в обхід офіційно встановлених пунктів пропуску до Республіки Молдови.

03.01.2026 ОСОБА_4 затриманий у порядку ст. 208 КПК за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України.

03.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив що вину не визнає та відмовився надавати покази щодо оголошеної підозри.

Захисник ОСОБА_4 надав письмові заперечення на клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу та в судовому засіданні просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Крім цього, зазначив, що підозра є необґрунтованою оскільки не доведено корисливий мотив у діях підозрюваного, а тому дії підозрюваного невірно кваліфіковані за ч.3 ст. 332 КК України. В свою чергу, ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведені та є припущеннями органу досудового розслідування. Також зазначив, що у випадку задоволення клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначення застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необґрунтованим та фактично призведе до безальтернативного запобіжного заходу. Крім цього, зазначив на міцні соціальні зв`язки підозрюваного за місцем проживання, а саме підозрюваний ОСОБА_4 одружений ( дружина хворіє на онкологічне захворювання), має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій та нагороджений відзнакою президента України «За участь в Антитерористичній операції».

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході судового засідання прокурорзазначив, що необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваної у зв`язку з наявністю ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні, слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001222 від 09.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України.

03.01.2026 ОСОБА_4 затриманий у порядку ст. 208 КПК за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України.

03.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованих йому діяннях, що підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме:протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; протоколом затримання, підозрюваної особи у вчиненні кримінального правопорушення від 03.01.2026; протоколом огляду місця події від 03.01.2026, речовими доказами та іншими доказами у сукупності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Враховую вказане, слідчий суддя вважає, що саме на даному етапі досудового розслідування існує обґрунтована підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України.

В свою чергу, приймаються до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України, що в цілому свідчить про те, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 є необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.

Вказані обставини у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати наявними ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Разом з тим, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного та наявність судимостей у підозрюваного.

Враховуючи вказане, слідчим суддею приймаються до уваги, міцні соціальні зв`язки підозрюваного за місцем проживання, а саме підозрюваний ОСОБА_4 одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій та нагороджений відзнакою президента України «За участь в Антитерористичній операції».

Відповідно до приписів ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Слідчий суддя враховує зазначені вище норми законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Так, позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.10.2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи викладене, строк тримання під вартою обирається не більше 60 днів (в рамках строку досудового розслідування) і обчислюється з 03.01.2026 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію 03.03.2026 року.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України та визначається розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 266240(двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень (80 х 3328 грн. = 266240 грн.).

У разі внесення застави, покласти на підозрюваногоОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком до 03.03.2026 року, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3)не відлучатися за межі Болградського та Ізмаїльського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором Білгород - Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою обирається не більше 60 днів (в рамках строку досудового розслідування) і обчислюється з 03.01.2026 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію 03 березня 2026 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 266240(двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень (80 х 3328 грн. = 266240 грн.).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваногоОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком до 03.03.2026 року, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3)не відлучатися за межі Болградського та Ізмаїльського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явитися за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 06 січня 2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1