Справа № 180/2686/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 р. Слідчий суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2025 року за № 0029908 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Куйбишева, РФ, громадянина України, одруженого, із середньою-технічною освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час загальної мобілізації, який на час скоєння кримінального правопорушення перебував на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 29.11.2010 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.ч.2,3 ст. 185. ст. 395, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

- 31.03.2016 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. З ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. З ст. 185, ст. 393, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 6 років.

- 08.10.2018 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. З ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. З ст. 186, ч. З ст. 15, ч. З ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 15.02.2023 року Жовтневим районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 3 роки.

- 28.05.2024 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

- 23.09.2024 року Шевченківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

25.01.2025 року прибув в Солонянську виправну колонію Дніпропетровської області № 21. 18.03.2025 року з Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області № 21 ухвалою Солонянського районного суду в Дніпропетровській області 10.03.2025 ст. 81-1 КК України умовно-достроково звільнений для проходження військової служби за контрактом ВЧ НОМЕР_2 , невідбутий строк 4 роки 1 місяць 2 дні,-

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185, ч.5 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час загальної мобілізації військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІУ від 24.03.1999 року, 03.05.2025 року був відсутнім під час перевірки особового складу у місці розташування підрозділу, який знаходиться в пункті тимчасової дислокації штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , звідки прибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де з того часу проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки, на початку листопада 2025 року ОСОБА_5 не був виявленим працівниками поліції, чим припинено вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення).

Таким чином, ОСОБА_5 здійснивши описані дії, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинені в бойовій обстановці, вчинені в умовах воєнного стану.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 02.11.2025 року о 06:00 годин, проходив повз будинок АДРЕСА_4 , де побачив на другому поверсі квартиру АДРЕСА_5 , яка належить потерпілій ОСОБА_6 . Одразу після цього, там же у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого майна з вищевказаної квартири, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, що регламентовано Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, який продовжено на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 20.10.2025 № 793/2025.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 02.11.2025 року о 06:00 годин, діючи таємно, умисно, повторно, через вікно першого поверху заліз по решітці на другий поверх квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_6 . Далі, ОСОБА_5 за допомогою заздалегідь приготовлених предметів, віджав пластикове вікно, через яке незаконно проник всередину квартири.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_5 , потрапивши всередину квартири, відшукав наступне майно:

-електричний конвектор марки «Термія» ЭВНА-1,5/230 С2 (сш), 230В-50Гц,

1.5кВт, вартістю якого складає 1697 гривень 00 копійок;

-електричний конвектор марки «ОLМQ» моделі OL-1500М, ЭВНА-1,5/230 С2М (мб), 230В-50Гц, 1,5 кВт, вартістю якого складає 2254 гривень 25 копійок;

-електричний конвектор марки «Термія» ЭВНА-2,0/230 С2 (сш), 230В-50Гц,

1.5кВт, вартістю якого складає 1063 гривень 00 копійок;

-Кавоварка (кавомашина) марки Кruрs ХР-4000 вартістю якої складає 2054 гривні 33 копійки;

-Набір шабель, кухонний стіл, два кухонних стільця та письмовий стіл, які матеріальної цінності потерпілій ОСОБА_6 не представляють.

Утримуючи вказані речі при собі, ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 7068 грн. 58 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 02.11.2025 року о 06:00 годині, незаконно проник в квартиру АДРЕСА_7 , де, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану викрав електричний конвектор марки «Термія» вартістю 1697 гривень 00 копійок, електричний конвектор марки «ОLМQ» вартістю 2254 гривень 25 копійок, електричний конвектор марки «Термія» вартістю 1063 гривень 00 копійок, кавоварку (кавомашина) марки Кruрs ХР-4000, вартістю 2054 гривні 33 копійки, набір шабель, кухонний стіл, два кухонних стільця та письмовий стіл, які матеріальної цінності потерпілій ОСОБА_6 не представляють, після чого, утримуючи при собі вказане майно, залишив місце вчинення злочину, та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 7068 грн. 58 коп.

Крім того, ОСОБА_5 , 11.11.2025 у другій половині дня, точного часу не встановлено, проходив повз будинок АДРЕСА_4 , що знаходиться у володінні потерпілої ОСОБА_7 . Одразу після цього, там же у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого майна з вищевказаного будинку, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, що регламентовано Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, який продовжено на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 20.10.2025 № 793/2025.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 11.11.2025 у другій половині дня, точного часу не встановлено, діючи таємно, умисно, повторно, через хвіртку паркану увійшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 . Далі, підійшовши до житлового будинку, ОСОБА_5 , через вікно незаконно проник всередину будинку, що є житлом.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_5 , потрапивши всередину будинку, відшукав наступне майно:

-Блендер марки Domotec моделі MS-6611, вартість якого складає 750 гривень 00 копійок;

-електрична піч марки «Asel» моделі AF-33-23, вартість якої складає 1 100 гривень 00 копійок;

-телевізор марки «Saturn» моделі TV LCD 325, вартість якого складає 1 350 гривень 00 копійок;

-Пилосос, холодильник, стабілізатор марки Volt Polska дані речі встановити в ході досудового розслідування не представилось можливим;

Утримуючи вказані речі при собі, ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3 200 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 11.11.2025 у другій половині дня, точного часу не встановлено, незаконно проник в будинок АДРЕСА_4 , де, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану викрав блендер марки Domotec моделі MS- 6611 вартістю 750 гривень 00 копійок, електричну піч марки «Asel» моделі AF-33-23 вартістю 1 100 гривень 00 копійок та телевізор марки «Saturn» моделі TV LCD 325 вартістю 1 350 гривень 00 копійок, також було викрадено пилосос, холодильник, (точної назви не надалось встановити), стабілізатор марки Volt Polska в ході досудового розслідування не представилось можливим встановити, що належить ОСОБА_7 , після чого, утримуючи при собі вказане майно, залишив місце вчинення злочину, та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3 200 грн. 00 коп.

Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану та ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в бойовій обстановці, вчинене в умовах воєнного стану.

22 грудня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.5 ст. 407 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , протоколами огляду місця події, протоколами допиту потерпілих, протоколами допиту свідків, протоколами впізнання за фотознімками за участю свідків та потерпілих, протоколами пред`явлення речей для впізнання, протоколами огляду речей, та іншими.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив ряд тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, на час розгляду клопотання ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та його підрозділ, у зв`язку із виконанням бойових завдань, постійно здійснює передислокацію на території України, тому перебуваючи на волі забезпечити виконання загальних засад Кримінального процесуального кодексу України в частині розумності строків судового розгляду забезпечити не вдасться за можливе та підозрюваний буде посилатися на неявку до органу досудового розслідування та суду мотивуючи проходженням військової служби. Крім того, ОСОБА_5 не обтяжений соціальними зв`язками, не має на утриманні неповнолітніх дітей та інвалідів, у зв`язку з чим органи досудового розслідування не зможуть контролювати поведінку підозрюваного, та що може призвести до втрати зв`язку з даною особою, також враховуючи те, що підозрюваний є уродженцем Російської Федерації;

-п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема, враховуючи те, що підозрюваному вручено копії додатків до вказаного клопотання, в переліку яких є копії протоколів допитів свідків, потерпілих, отже може впливати на них з метою схилення їх до зміни свідчень під час досудового розслідування або судового розгляду;

-п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення так як, підозрюваний ОСОБА_5 починаючи з 2010 року вчинює корисливі злочини та останній раз ОСОБА_5 10.03.2025 ухвалою Солонянського районного суду в Дніпропетровській області за ст. 81-1 КК України був звільнений з Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області № 21, умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом ВЧ НОМЕР_2 , та має невідбутий строк 4 роки 1 місяць 2 дні, однак після самовільного залишення вищевказаної військової частини належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову продовжує вчиняти кримінальні правопорушення.

В той же час, враховуючи активність проведення бойових дій на території України, наявний очевидний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду на території, які не підконтрольні Українській владі.

Відповідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме - тримання під вартою.

Враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, тому суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

Так, ЄСПЛ в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вважає, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та не здатні запобігти ризикам, передбаченим пунктом 1, ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та те, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також те, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового слідства, суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, тому виникла необхідність застосувати до підозрюваного запобіжний захід, який забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також попередить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме тримання під вартою з визначенням розміру застави.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив задовольнити його у повному обсязі.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на обставини, зазначені в клопотанні слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що військову частину залишив з вимушених причин, обставин вчинення ним інших злочинів не пам`ятає, оскільки має контузію. Просив застосувати відносно нього домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, виходячи з наступного.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України та вручене підозрюваному ОСОБА_5 ще 23.12.2025.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0029908 від 22.08.2025 року розпочато досудове розслідування по кримінальним правопорушенням, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.5 ст.407 КК України.

22.12.2025 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.5 ст.407 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану та самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в бойовій обстановці, вчинене в умовах воєнного стану.

Слідчий суддя враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Також, суд приймає до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при вирішенні питання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На думку суду, обрання запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою є виправданим.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.5 ст.407 КК України. Підозрюваний є військовослужбовцем, у зв`язку із виконанням бойових завдань, постійно здійснює передислокацію на території України, тому перебуваючи на волі забезпечити виконання загальних засад Кримінального процесуального кодексу України в частині розумності строків судового розгляду забезпечити не вдасться за можливе та підозрюваний буде посилатися на неявку до органу досудового розслідування та суду мотивуючи проходженням військової служби. Крім того, ОСОБА_5 не обтяжений соціальними зв`язками, одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та інвалідів, та з метою уникнення відповідальності може покинути межі Дніпропетровської області.

ОСОБА_5 знає де мешкають потерпілі та свідки, отже може впливати на них з метою схилення їх до зміни свідчень під час досудового розслідування або судового розгляду.

Підозрюваний маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, звільнений-умовно достроково для проходження військової служби, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень. Крім того, вчиняючи тяжкі злочини в умовах воєнного стану, з метою уникнення покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, ОСОБА_5 фактично може повторно самовільно залишити місце несення служби. Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного.

В той же час, враховуючи активність проведення бойових дій на території України, наявний очевидний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду на території, які не підконтрольні Українській владі.

Підозрюваний обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисних корисливих злочинів за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, що свідчить про продовження існування тих же обставин, які спонукали підозрюваного до скоєння кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 непрацевлаштований та вчинення вказаних корисливих злочинів є його джерелом одержання прибутку.

Водночас, слідчий суддя під час розгляду клопотання, у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 даних кримінальних правопорушень, що є тяжкими злочинами, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, негативні характеризуючі данні про його особу, і вважає підозрюваного суспільно небезпечною особою як для суспільства в цілому так і для окремих громадян. Перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність чи ухилитись від органів досудового розслідування та суду. Вважаю, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам підозрюваним ОСОБА_5 переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно вимог ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, з моменту затримання.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вважаю за необхідне клопотання слідчого задовольнити, обравши підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ст. 407 КК України, враховуючи вимоги ч.8 ст. 176 КК України, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 115, 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчого СВ ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2025 року за № 0029908.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з моменту затримання, а саме з 21 січня 2026 року до 21 березня 2026 року, включно.

Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати строку досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1