Справа № 487/8159/25
Провадження № 1-кп/487/666/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148 від 28.05.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не судимого, військовослужбовця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_5 , будучи громадянином України, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, негативно сприймаючи діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, ІНФОРМАЦІЯ_2 о 11 годині 26 хвилин, та ІНФОРМАЦІЯ_3 о 11 годині 16 хвилин, в відкритій Телеграм спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 цільовою аудиторією якої виступає населення південних регіонів країни, а контентентом є просування наративів та пропаганди рф, а також використовуючи відкритий Телеграм канал « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ( ІНФОРМАЦІЯ_7 здійснив поширення інформації про переміщення співробітників ІНФОРМАЦІЯ_8 , поширював повідомлення, що містять інформацію про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів працівниками ТЦК та СП, що завадило останнім здійснити в повному обсязі у визначені терміни мобілізаційні заходи.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, 13.03.2025 о 13 год. 16 хв., перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розділяючи та підтримуючи протиправні дії з боку держави-агресора рф, використовуючи мобільний телефон марки «ОРРО А54s» моделі «СРН227 - наступні цифри не видно через значне пошкодження екрану мобільного телефону», з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому останній використовував мобільний застосунок - Інтернет-месенджер «Телеграм», будучи зареєстрованим з нік-неймом « ОСОБА_6 » за номером оператору національного мобільного зв`язку НОМЕР_3 , в загальнодоступному Телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_10 який є засобом масової інформації, діючи з єдиним злочинним умислом, свідомо вчиняв дії, у яких міститься виправдування збройної агресії Російської Федерації проти України розпочатої у 2014 році, а саме виготовив та поширив повідомлення, що містить інформацію, яка виправдовує збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, а саме у виготовленні та поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчиненому з використанням засобів масової інформації.

04.12.2025 року між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

В угоді зазначено, що 04 грудня 2025 прокурору надійшла заява від обвинуваченого ОСОБА_5 про ініціювання укладення угоди про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 469 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_5 у своїй заяві зазначив, що він визнає свою винуватість, вказує що він зробив для себе висновки та запевняє, що не допустить вчинення подібних правопорушень в майбутньому. ОСОБА_5 щиро розкаявся.

Також зазначено, що враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який беззастережно визнає свою винуватість, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, засуджує свій вчинок, висловлює жаль з приводу вчиненого та зазначає, що в майбутньому не допустить подібних вчинків, активне сприяння розкриттю злочину, що полягає у повідомленні правоохоронним органам фактів у справі, надання відомостей про власну кримінальну діяльність, сторони погоджуються, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 436-2 КК України застосувати ч. 1 ст. 69 КК України, та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Зі змісту угоди вбачається те, що сторони (прокурор та обвинувачений) погоджуються на призначення такого покарання ОСОБА_5 :

- за ч. 3 ст. 436-2 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 436-2 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки (тобто без з конфіскації майна);

- за ч. 1 ст. 114-2 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_5 призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Також, сторони погоджуються, що виправлення ОСОБА_5 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України, вважають за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Заслухавши думку прокурора, яка просила затвердити угоду про визнання винуватості, обвинуваченого та його захисника, які підтримали таку думку прокурора та підтримали затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угода підлягає затвердженню.

Угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, а підстави для відмови в затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст. 474 КПК України, - відсутні.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_5 та визнає його винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період;

- ч.3 ст.436-2 КК України, а саме виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчинене з використанням засобів масової інформації.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 не судимий згідно ст. 89 КК України, проходить військову службу на посаді курсанта школи базової загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_4 у званні матрос, має постійне місце проживання, характеризується посередньо.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Також, з огляду на вимоги ст. 69 КК України та обставини кримінального провадження, суд визнає ці обставинами такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч.3 ст.436-2 КК України, оскільки вони суттєво знижують ступень

суспільної небезпечності вчиненного обвинуваченим кримінального правопорушення. У зв`язку із чим, з урахуванням особи обвинуваченого, який не судимий, характеризується посередньо, його поведінку після вчинення злочинних дій, приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання за ч.3 ст.436-2 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, яке буде нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.436-2 КК України.

За такого, суд, переконавшись, що укладення угоди сторонами є добровільним, приходить до висновку, щодо достатності правових підстав для затвердження угоди про визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.3 ст.436-2 КК України, із призначенням ОСОБА_5 узгодженого покарання за ч. 3 ст. 436-2 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, та ч. 1 ст. 114-2 КК України. Також, оскільки сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням суд відповідно до ч.2 ст. 75 КК України приймає рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.06.2025 р. підлягає скасуванню відповідно до вимог ст.174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 04.12.2025 року, укладену між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0000148 від 28.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

-за ч. 3 ст. 436-2 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки без конфіскації майна.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити покарання ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_5 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ч.4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_5 на час проходження ним військової служби покласти на командира відповідної військової частини.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Покласти на ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 05.06.2025 по 09.12.2025 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.06.2025р. (490/4157/25, 1-кс/490/2609/2025) на вилучене майно в ході проведення обшуку від 05.06.2025р. за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний термінал марки «ОРРОА54s» моделі «СРН227 - наступні цифри не видно через значне пошкодження екрану мобільного телефону», з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , - скасувати.

Речовий доказ: мобільний термінал марки «ОРРОА54s» з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , який направлений до Миколаївського НДЕКЦ МВС України, - повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 в доход держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертизи СЕ25-12/Л/2/1 від 10.09.2025, у сумі - 3565 грн. 60 коп.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1