ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2222/24
Номер провадження: 11-кп/819/523/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

адвоката : ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002478 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 вересня 2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 вересня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14 листопада 2025 року включно.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі поданій 19 вересня 2025 року обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду від 18.09.2025 року про продовження тримання його під вартою, обрати більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, особисте зобов`язання, браслет.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала є незаконною а ризики передбачені ст. 177 КПК відсутні.

Він має постійне місце проживання, не переховувався від слідства, сприяв його проведенню та не має наміру впливати на потерпілого та свідків.

Вказує, що має неповнолітню дитину, яка проживає закордоном та перебуває у дитячому закладі в м. Берліні, мати дитини частково позбавлена батьківських прав. Він хоче приймати участь в житті дитини та її виховані.

Зазначає, що його дії щодо потерпілого ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння і сам на нього напав, були вимушеними, він діяв у стані необхідної оборони.

Суд застосував до нього невиправдано суворий запобіжний захід та не обґрунтував неможливість застосування більш м`якого.

Зазначає, що суд недостовірно відобразив його позицію та безпідставно зазначив в оскаржуваній ухвалі, що він підтримав позицію прокурора, хоча він підтримував позицію захисника, що зазначено в протоколі судового засідання.

Визнавши, що він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивні характеристики та неповнолітню дитину, суд в порушення вимог ст. 178 КПК не врахував їх як підстави призначення більш м`якого запобіжного засобу.

Посилається на те, що суд не навів жодних конкретних доказів чи обставин, які підтверджували існування реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК, формально пославшись на їх наявність, що суперечить практиці ЄСПЛ.

Також на його думку судом порушено принцип презумпції невинуватості.

Висновки суду, що міцні соціальні зв`язки та позитивна характеристика, як обставини існували і на момент скоєння злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого є упередженими та фактично хибними, оскільки позитивні характеристики з СІЗО не могли існувати на момент події. Про перебування його неповнолітньої дитини в дитячому будинку в м. Берлін (Німеччина) він дізнався перебуваючи в СІЗО і ця обставина на момент інкримінованої йому події також небула йому відома та не могла впливати на його поведінку.

Вказує, що висновки суду є формальними та хибними.

Суд в порушення презумпції невинуватості, фактично його визнав винним у вчиненні злочину, хоча провадження ще перебуває на стадії судового розгляду , вирок не ухвалений.

Позиції учасників.

Обвинувачений ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги обвинуваченого.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

Частиною 1ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Здійснюючи апеляційний розгляд в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів враховує наступне.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002478 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Під час судового засідання 18.09.2025 року судом відповідно до приписів ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 прокурор у клопотанні обґрунтував тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та продовженням існування ризиків, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вбачається, що запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави застосований до ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.12.2023 року для запобігання встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В подальшому строк тримання під вартою ОСОБА_8 судовими рішеннями продовжено, попередньою ухвалою суду від 24.07.2025 року строк тримання під вартою продовжено до 20.09.2025 року.

Застосування( продовження) запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується ( продовжується) з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 суд виходив із того, що ризики, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначені у клопотанні прокурора , продовжують існувати, і що для запобігання цим ризикам наявні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зважаючи на те, що судовий розгляд не закінчений є вірогідним продовження існування ризику впливу на свідків.

Ризик незаконного впливу на свідків зберігається до отримання показань вказаних осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, як то передбачено ст. 95 КПК, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками може незаконно впливати на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Не спростовують доводи апеляційної скарги і висновки суду про продовження існування ризику переховування від суду, зважаючи на те, що обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років , сукупність відомостей про особу обвинуваченого, його репутацію, його соціальні зв`язки, які неможна визнати такими, які б переконливо свідчили про здатність впливати на процесуальну поведінку обвинуваченого.

Продовжує існувати ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, зважаючи на обставини, наведенні у клопотанні прокурора відомості щодо наявності інших кримінальних проваджень щодо обвинуваченого.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, а і обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу обвинуваченого , що в сукупності стало підставою для висновку про продовження існування встановлених ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК та прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не здатен запобігти існуючим ризикам на цій стадії судового провадження.

Відомості, що характеризують обвинуваченого, його соціальні зв`язки наявність у нього постійного місця проживання та неповнолітньої дитини, його характеристику були фактично враховані при продовженні строку тримання під вартою.

Разом із тим, сукупність цих відомостей, які існували на час застосування запобіжного заходу, та не змінилися на цій стадії судового розгляду, як і характеристика ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», та проживання його неповнолітньої дитини в Німеччині на що посилається апелянт, не вказують на те, що на даній стадії кримінального провадження ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1ст. 177 КПК нівельовані чи зменшилися.

Наявний у справі лист від 12.09.2025, на який посилається обвинувачений, викладений іноземною мовою, тому колегія суддів не має процесуальної можливості проаналізувати викладені у цьому листі відомості.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Питання доведеності чи недоведеності винуватості на підставі оцінки доказів з точки зору їх достатності, допустимості для доведення винуватості вирішується судом за результатами судового розгляду відповідно до положень ст. 368 КПК України і не може бути предметом перевірки апеляційного суду в межах визначених ст. 422-1 КПК.

Апеляційний суд на стадії апеляційного перегляду ухвали суду про продовження запобіжного заходу позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні, в тому числі на предмет їх допустимості, достатності та переконливості, а також робити висновки щодо доведеності чи недоведеності винуватості особи, повноти досудового розслідування, правильності кваліфікації дій обвинуваченого, тощо.

Тому посилання обвинуваченого на неправильність кваліфікації його дій як на підставу до скасування ухвали суду , також є необґрунтованими.

Помилкове зазначення в ухвалі суду про те, що під час розгляду клопотання прокурора обвинувачений підтримав позицію прокурора, не впливає на правильність висновків суду щодо продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Натомість судом було проаналізовано позицію сторони захисту про недоведеність продовження існування зазначених у клопотанні прокурора та наведені мотиви їх неврахування.

Доводи обвинуваченого про порушення судом принципу презумпції невинуватості при постановленні оскаржуваної ухвали, як на підставу для її скасування колегія суддів відхиляє, оскільки використані судом формулювання при оцінці відомостей про особу обвинуваченого та обставин, які доводять продовження існування встановлених ризиків не свідчать про викладення судом висновків щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з підстав та доводів, зазначених в апеляційній скарзі ухвала суду скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422-1, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 вересня 2025 року, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4