Справа №345/393/25
Провадження № 1-кп/345/149/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000558 від 09.10.2024, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою спеціальною освітою, без утриманців, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця-санітара відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.03.2025 за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в :

09.05.2023 ОСОБА_4 призваний для проходження військової служби під час мобілізації та направлений до військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира цієї військової частини від 10.05.2023 № 132 солдат ОСОБА_4 призначений на посаду курсанта та зарахований до списків особового складу військової частини. Згодом, наказом цієї ж військової частини № 166 від 13.06.2023, із попереднім виключення зі списків особового складу, переведений для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , де включений наказом № 158 від 15.06.2023 до списків особового складу на посаду навідника.

Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 на посаді навідника у військовому званні матрос ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.9,11,16,19 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися Статутів Збройних Сил України.

Однак матрос ОСОБА_4 , порушуючи вимоги зазначених вище нормативних актів, скоїв кримінальне правопорушення за таких обставин.

У невстановлений досудовим розслідувань час, спосіб і місце ОСОБА_4 незаконно, без передбаченого Положенням про дозвільну систему», яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, та «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, мисливської, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», що затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, дозволу, не маючи відповідної ліцензії МВС України на здійснення господарської діяльності з виробництва, ремонту вогнепальної зброї невійськового призначення і боєприпасів до неї, та їх продажу з метою подальшого носіння, зберігання та збуту, придбав 93 патрони до вогнепальної нарізної зброї калібру 5,45 мм, які належать до категорії бойових приписів та переніс їх у квартиру АДРЕСА_2 , де зберігав зазначені бойові приписи без передбаченого законом дозволу.

Для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне носіння та збут придбаних ним бойових приписів, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, 28.10.2024 після прибуття до заздалегідь обумовленого із громадянином України ОСОБА_5 місця, зокрема під`їзду будинку АДРЕСА_3 , всупереч передбаченого законом порядку, близько 17:32 год. ОСОБА_4 збув зазначеній вище особі патрони до вогнепальної зброї нарізної зброї калібру 5,45 мм, що належать до категорії бойових приписів, отримавши за це грошові кошти в сумі 3 000,00 гривень.

Отже, ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, тобто придбання, носіння, зберігання бойових приписів, а також збут бойових приписів без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надавши суду показання щодо суті пред`явленого обвинувачення, які повністю відповідають фактичним обставинам справи. Додатково повідомив, що на шляху свого перебування додому в щорічну відпустку з м.Дніпра (точний час сказати не може) побачив, як інший військовослужбовець викидає пакет з-під сухпайка, у якому були патрони, які ним фактично були привласнені як знахідка. Шкодує про вчинене та наголосив, що збув патрони до вогнепальної нарізної зброї своєму знайомому, адже мав гостру потребу в оплаті лікування. Просив це врахувати та суворо його не карати.

При цьому, суд виходить із того, що відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю,бойовими приписами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» до незаконного придбання бойових приписів необхідно відносити умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченого законом порядку в тому числі у результаті привласнення знайдених бойових припасів.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і в суду відсутні сумніви щодо добровільності цієї позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні ним кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно з ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, суд не встановив.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України суд враховує у цій справі ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та наявність обставини, яка пом`якшує покарання.

Згідно з приписами ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне чи пов`язане з корупцією кримінальне правопорушення та окремо визначених цією частиною статті Кодексу інших кримінальних правопорушень, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує, що ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого злочину судимості за інші кримінальні правопорушення у розумінні ст.89 КК України не має, є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, за медичною допомогою лікарів нарколога та психіатра не звертався і на відповідних обліках не перебуває, за місцем реєстрації проживання скарг на обвинуваченого не надходило, а 10.07.2023 під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини внаслідок ворожого артилерійського обстрілу отримав травму поблизу населеного пункту Рівнопіль Донецької області. Зважаючи на вказані обставини, а також вік обвинуваченого, який визнав свою вину у скоєнні злочину повністю і беззастережно, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції зазначеної вище статті кримінального закону з можливістю застосування ст.75 КК України.

Водночас, суд зазначає, що згідно з вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.03.2025 (справа № 345/736/25) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням положень ст.75 КК України до призначеного покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Тривалість іспитового строку 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими у частині першій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку (ч.4 ст.70 КК України).

Оскільки ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.263 КК України, до постановлення 31.03.2025 вироку суду щодо нього, обвинуваченому необхідно призначити покарання за правилами, що визначені у вищенаведеному абзаці цього вироку.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року в справі №199/1496/17, кримінально-правові норми, передбачені статтями 70,75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи покарання згідно з вимогами ч.4 ст.70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточно призначеного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст.75 КК України.

Питання про речові докази вирішити відповідно ст. 100 КПК України.

Процесуальні та документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи у цьому кримінальному провадженні стягнути із обвинуваченого на користь держави.

Запобіжні заходи щодо обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили не обираються.

Керуючись ст.368, 370 КПК України,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування остаточно призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Враховуючи звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням покласти на нього згідно з п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України виконання упродовж іспитового строку таких обов`язків:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Визнані постановою слідчого СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 30.12.2024 речовими доказами 93 патрони до вогнепальної нарізної зброї 5,45мм промислового виробництва знищити після набрання цим вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави 1 591,80 грн витрат на проведення експертизи у цьому кримінальному провадженні згідно з висновком Івано-Франківського НДЕКЦ №СЕ-19/109-24/15567-БЛ від 31.10.2024.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду з урахуванням особливостей, визначених ч.2 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вирок у частині виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків у межах іспитового строку набирає законної сили з моменту його оголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення.

Суддя