В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/809/25

Провадження № 1-кп/936/111/2025

01.10.2025 селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в селищі Воловець кримінальне провадження, відомості про яке внесені у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000081 від 21.04.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с.Буковець, Воловецького району, Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженої, працюючої технічним працівником Кічернянської гімназії 1-2 ступенів, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 20.04.2025 близько 21:00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, умисно, на грунті ревнощів, під час суперечки, по місцю проживання за адресою АДРЕСА_1 , взявши із господарської будівлі полімерну пляшку з-під напою «Соса Cola» ємністю 2 л., в якій знаходився бензин, зайшла в будинок і вилила бензин із пляшки на тіло та одежу свого співмешканця ОСОБА_5 , який в цей час знаходився в коридорі будинку в положенні стоячи, вдягнений у футболку та спортивні штани, після чого підпалила бензин сірниками і відбулося займання одежі, в яку був одягнутий ОСОБА_5 , внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді опіків із залученням 30-39% поверхні тіла, опіки дихальних шляхів І-ІІ ступеня, опіки поверхонь голови, обличчя, шиї, тулуба, передньої поверхні грудної клітки, живота, обох плечових суглобів та верхніх кінцівок І-ІІА-ІІБ ступеня.

Згідно висновку експерта вищевказані тілесні ушкодження виникли від дії високої температури (полум?я), за своїм характером могли виникнути при обставинах та в строки вказані потерпілим та в постанові про проведення судово-медичної експертизи-20.04.2025.

За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження викликали тривалий розлад здоров?я строком понад 3 тижні (більше як 21 день) та спричинили стійку втрату працездатності менш як на одну третину (від 10% до 33%) і тому згідно з пп.2.2.1 «в», «г» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» розцінені як тілесне ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненому визнала повністю, підтвердивши обставини вчинення нею кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаялася.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. У заяві зазначив, що претензій до обвинуваченої не має.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою своєї вини, а також те, що вона не піддавала сумніву фактичні обставини справи, правильно розуміла зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої, у зв`язку з чим, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої та дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченої.

Зазначене узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом, і її дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров?я та значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, суд враховує, що метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинила нетяжкий злочин.

З досліджених даних про особу обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, неодружена, працевлаштована, негативно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною справи, що пом`якшує покарання, є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.

З досудової доповіді Мукачівського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області від 08.09.2025 року вбачається, що згідно з проведеною оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення існує середній рівень ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб. Дослідження інформації, що характеризує особу за місцем проживання/навчання/роботи, умов її життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, з метою застосування загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, виходячи з принципів необхідності та достатності призначеного покарання, попередження вчинення нових злочинів, з урахуванням позиції потерпілого та прокурора, які не просили міру покарання, пов`язану з реальним позбавленням волі, суд приходить висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України.

Крім цього, у відповідності до п.1 ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченої обмежувальний захід, заборонивши перебувати в місці спільного проживання з потерпілим ОСОБА_5 на строк два місяці.

На думку суду, саме таке покарання доцільне для профілактики вчинення обвинуваченою нових злочинів, буде найбільш відповідати принципам та меті його призначення, зазначене випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції. Також такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення ЄСПЛ у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009).

Цивільний позов не заявлено.

Арешт на майно в рамках даного кримінального провадження не накладено.

Згідно з матеріалами кримінального провадження під час досудового розслідування було проведено експертизу матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/107-25/6029-ФХД від 03.06.2025, вартість якої 5348, 40 гривень підлягає стягненню з обвинуваченої на користь держави на підставі ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не застосовано.

Суд, керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України,

У Х В АЛ И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити їй покарання у виді двох років позбавлення волі.

Згідно з ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на один рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати щодо ОСОБА_4 обмежувальний захід, відповідно до якого покласти на неї обов`язок заборони перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства ОСОБА_5 строком на 2 місяці.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 5348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 копійок.

Речові докази: пошкоджену матерчату футболку зеленого кольору зі слідами горіння, пластикову кришку червоного кольору з написом "Coca Cola", пластикову пляшку з наклейкою "Coca Cola" ємністю 2 літри та коробку сірників, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області- знищити.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний термін з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1