ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/107/26 Справа № 202/9793/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 03 грудня 2025 року у кримінальному провадженні №0000040 від 14 червня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Бердянську Запорізької області, громадянина України, одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, який працює на посаді стрільця-санітара взводу охорони роти ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 03 грудня 2025 року задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 січня 2026 року включно, з визначенням застави у вигляді 200 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень. Відповідно до вимог ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави покладено відповідні обов`язки.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності.

Слідчим суддею визнано доведеним ризики: переховування; незаконного впливу на свідків, та зазначено, що про вагомість вказаних ризиків свідчить характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Враховано дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений, утриманців не має, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, що у своїй сукупності слугувало підставою для визначення альтернативної застави.

В апеляції:

- захисник просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у повному обсязі відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про недоведеність заявлених ризиків та необґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки ОСОБА_6 не має статусу службової особи, яка є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Зауважує, що долучена службова інструкція, - "про функціональні обв`язки" є недопустимим та неналежним доказом, оскільки регламентує повноваження та обов`язки іншої посади, оскільки підозрюваний є стрільцем-санітаром, окрім того інструкція не підписана ОСОБА_6 та має ознаки підроблення, тобто долучений слідчим документ не має ознак автентичності та не підтверджує службовий статус підозрюваного, а отже кваліфікація інкримінованого злочину є завідомо завищеною та неправильною.

Сторона захисту вважає, що слідчим суддею безпідставно застосовано винятковий запобіжний захід, оскільки слідчим не надано будь-яких доказів на підтвердження заявлених ризиків, а визначений розмір застави є непомірним та неспіврозмірним тяжкості інкримінованого злочину та майнового стану підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 14.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

08.10.2025 року ОСОБА_6 було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та ухвалою слідчого судді обрано щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.12.2025 року.

01.12.2025 року постановою прокурора продовжено строк досудового розслідування 0000040 від 14.06.2025 року та 03.12.2025 року ухвалою слідчого судді продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08.01.2026 року та визначено розмір застави, яка склала 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605 600,00 грн.

01.12.2025 року старший слідчий СУ ГУНП у Дніпропетровській області звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, з тих підстав, що на цей час наявні ризики, передбачені п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також для виконання ряду слідчих та процесуальних дій.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання дотримані.

Так, слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме:

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 01.07.2025 року, який зазначив, що в ході спілкування із ОСОБА_6 , останній повідомив, що має коло знайомств серед членів ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі і голову ВЛК, який виносить остаточне рішення щодо проходження ВЛК;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.09.2025 року, який зазначив, що в ході спілкування із ОСОБА_6 , останній запропонував йому допомогти в одержанні неправомірної вигоди від ОСОБА_11 за вчинення дій з використанням його службового становища, запропонувавчи йому за це грошову винагороду та повідомив, що у разі незгоди з його пропозицією ОСОБА_6 має можливість організувати мобілізацію ОСОБА_10 у штурмові підрозділи, які активно ведуть бойові дії на лінії зіткнення;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.07.2025 року, за участю свідка ОСОБА_9 , який в присутності понятих впізнав ОСОБА_6 , який вимагав у нього неправомірну вигоду за прийняття законного рішення;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.09.2025 року, за участю свідка ОСОБА_10 , який в присутності понятих впізнав ОСОБА_6 , який вимагав у нього неправомірну вигоду за вчинення в інтересах третьої особи дій з використанням наданої йому владі.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому колегія суддів враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення є доведеною.

Перевіривши представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існує необхідність у завершенні виконання слідчих (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень, які потребують додаткового часу, зокрема: скачування грифу секретності з документів, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, долучення висновку експерта за результатами проведення судово - технічної експертизи документів, встановлення та допит в якості свідків осіб, відомості відносно яких були задокументовані під час проведення негласних слідчих розшукових дій.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що заявлені ризики, передбачені п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотанні на цей час не зменшилися, і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якого передбачає покарання до десяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, що свідчить про ризик за п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Також підозрюваний може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. До клопотання долучені покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а тому зазначене підтверджує наявність ризику за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні про продовження строку тримання під вартою та встановлені в ухвалі слідчого судді.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що: - ОСОБА_6 не має статусу службової особи, яка є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України;- долучена службова інструкція, - "про функціональні обв`язки" є недопустимим та неналежним доказом, оскільки регламентує повноваження та обов`язки іншої посади, оскільки підозрюваний є стрільцем-санітаром;-інструкція не підписана ОСОБА_6 та має ознаки підроблення, тобто долучений слідчим документ не має ознак автентичності та не підтверджує службовий статус підозрюваного, а отже кваліфікація інкримінованого злочину є завідомо завищеною та неправильною, то вони не є прийнятними, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

В іншому випадку, апеляційний суд візьме на себе функцію судового розгляду обвинувачення по суті, яке ще не розглянуто судом першої інстанції, що є неприпустимим.

Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має повноваження на відповідній стадії.

Також з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу підозрюваному, оскільки підлягає врахуванню тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення інкримінованому йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, а саме, що він є військовослужбовцем.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що:-домашній арешт, з огляду на інкриміноване кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , не є дійовим запобіжним заходом щодо підозрюваного.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного, оскільки обставини, які стали підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 виправдовують подальше тримання його під вартою.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано визначив заставу в розмірі 605 600,00 гривень, оскільки ОСОБА_6 підозрюється за ч. 3 ст. 368 КК України, що є тяжким злочином, має матеріальне забезпечення як військовослужбовець, тому колегія суддів вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 03 грудня 2025 року у кримінальному провадженні №0000040 від 14 червня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4