Справа № 732/1816/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/591/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

02 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Городнянським районним судом Чернігівської області, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Остер Козелецького району Чернігівської області, громадянину України, з повною середньою освітою, непрацюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому в силу ст. 89 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строків досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , крім випадків звернення за медичною допомогою та перебування в укритті під час повітряної тривоги, та покладенням обов`язків до 30 грудня 2025 року.

Відмовляючи у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання, слідчий суддя виходив із того, що підозрюваний ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а також є достатні підстави вважати доведеними ризики, передбачені у п. п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. З іншого боку слідчий суддя виходив із того, що підозрюваний неодноразово лікувався у психіатричному закладі та постійно перебуває на обліку у лікаря психіатра, при цьому стороною обвинувачення не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. При цьому підозрюваний ніде офіційно не працює, не має стійких соціальних зв`язків, хоча в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, але неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зловживає спиртними напоями, після скоєння кримінального правопорушення не вжив жодних заходів щодо надання допомоги потерпілій.

Звертає увагу, що потерпілою є подруга підозрюваного, а свідками у кримінальному провадженні - друзі підозрюваного, який знає їх місця проживання та може вплинути на них, шляхом погроз чи інших способів. При цьому звертає увагу на процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а тому ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні продовжує існувати до моменту безпосереднього отримання їх показань судом.

Прокурор заперечує висновок суду про те, що утримання під вартою зашкодить психічному стану ОСОБА_6 , оскільки примусові заходи медичного характеру припинені у зв`язку зі зміною психічного стану особи на краще. В той час, як перебування підозрюваного під цілодобовим домашнім арештом унеможливить забезпечення його продуктами харчування та медикаментами, а також він буде позбавлений можливості заробити гроші. Будь-які інші особи не надавали суду зобов`язань утримувати ОСОБА_6 та турбуватися про нього, у той же час особам, які утримуються в СІЗО, надається матеріально-побутове забезпечення, харчування та медичне обслуговування.

Викладене, на переконання автора скарги, підтверджує неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашнього арешту, що і обумовлює застосування виняткового запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, наголошувала на реальності встановлених ризиків, запобігти яким можливо лише застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, заперечення сторони захисту, яка вказувала на безпідставності аргументів прокурора, що є вже висновки судово-медичної експертизи про заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом, та вказувала про погіршення психічного стану підозрюваного, що унеможливлює його перебування в умовах слідчого ізолятору, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділенням поліції №3 (м. Городня) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 29.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 29 жовтня 2025 року близько 15:30 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , наніс удар ножем в область грудної клітки справа, ОСОБА_9 , яка проживає за вказаною адресою в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у виді проникаючої рани грудної клітини справа.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Встановлена слідчим суддею обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, прокурором не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

За змістом ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, дають апеляційному суду підстави для висновку, що ризик можливого переховування ОСОБА_6 від слідства та суду та незаконного впливу на свідків дійсно мають місце, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який, передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, але, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який неодноразово проходив лікування у психіатричному закладі, постійно перебуває на обліку у лікаря психіатра, а тому за недоведення прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає, що наявним ризикам можливо запобігти шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків на підозрюваного.

Посилання прокурора про те, що примусові заходи медичного характеру припинені у зв`язку зі зміною психічного стану особи, на даний час є неактуальними, оскільки як повідомила сама прокурор, ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні №1 КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» з 30 жовтня по 1 грудня 2025 року, що також підтверджується довідкою виконуючої обов`язки генерального директора лікарні, наданою на запит апеляційного суду.

Крім того, твердження апелянта про неможливість забезпечувати особу медикаментами та їжею, що унеможливлює застосування цілодобового домашнього арешту є суб`єктивним та таким, що суперечить встановленим обставинам провадження в ході судового засідання, оскільки мати підозрюваного надала згоду на перебування ОСОБА_6 під домашнім арештом у будинку, який належить їй на праві приватної власності. Крім того, саме мати підозрюваного слідкує за своєчасністю отримуваного сином лікування.

Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що підозрюваний перебуває під наглядом своєї матері не лише з приводу своєчасності лікування, а й забезпечення інших умов щодо його проживання та за необхідності поміщення до психіатричного закладу.

Більше того, з урахуванням відповіді наданої слідчому генеральним директором Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні, ОСОБА_6 станом на 03 листопада 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні, що вказує на погіршення його стану та необґрунтованості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б підтвердили доводи клопотання, або виняткових обставин, які повинні бути враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором не наведено.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею всебічно, повно та об`єктивно розглянуто клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, і, підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12