справа № 492/671/25
провадження № 1-кп/492/172/25
ВИРОК

Іменем України

29 жовтня 2025 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000273, внесеному 25 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Градениці Біляївського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого у КП «Благоустрій», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, -

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним ОСОБА_6 .

23 квітня 2025 року приблизно о 19 годині, більш точного часу в ході судового розгляду встановити не представилося можливим, ОСОБА_6 , знаходячись поблизу будинку № 47-а за вул. Довженка у м. Арцизі Болградського району Одеської області, вступив у сварку з побутових причин з ОСОБА_4 .

Під час зазначеної події, ОСОБА_6 , діючи з мотивів особистих неприязних відносин до ОСОБА_4 , що виникли під час сварки, бажаючи помститись за його висловлювання, які він вважав образливими для себе, з умислом, спрямованим на спричинення шкоди здоров`ю, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у результаті своїх дій, та бажаючи їх досягнення, умисно, кулаком правої руки наніс один удар в область лівого ока ОСОБА_4 , внаслідок чого потерпілому завдано тілесні ушкодження у виді синця на нижній повіці лівого ока, вилиці та у внутрішнього краю верхньої повіки лівого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Окрім цього, 23 квітня 2025 року приблизно о 19 годині, більш точного часу в ході судового розгляду встановити не представилося можливим, ОСОБА_6 , знаходячись поблизу будинку № 47-а за вул. Довженка у м. Арцизі Болградського району Одеської області, під час сварки з ОСОБА_4 , після нанесення кулаком правої руки одного удару в область лівого ока ОСОБА_4 , не маючи умислу на спричинення середньої тяжкості або тяжких тілесних ушкоджень, не передбачаючи настання шкоди для життя та здоров`я потерпілого, хоча повинен був і міг її передбачити, перебуваючи перед ОСОБА_4 , який тримався за його верхній одяг, шарпаючи його, зумовив втрату ним рівноваги та падіння останнього з висоти власного зросту на поверхню резинових шин. Під час вказаного падіння ОСОБА_4 , зачепившись правою ногою за шину, підвернув стопу правої ноги.

Внаслідок зазначеного падіння з висоти власного зросту та послідуючого підвертання стопи правої ноги ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження у виді закритого перелому латеральної кісточки правого гомілково-ступневого суглобу, яке за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, пояснивши суду, що він вивозив сміття на вантажному автомобілі, коли проїжджав біля будинку по вул. Довженка у м. Арцизі, там низько висіли дроти, які автомобілем могли бути пошкоджені, щоб їх не обірвати, знайшов що вони під`єднані до будинку потерпілого. Після чого сказав ОСОБА_7 щоб він їх прибрав, але на зауваження останній послав обвинуваченого, після чого потерпілий вдарив його, на думку обвинуваченого, навіть якби потерпілий доторкнувся до нього пальцем, це вже означає удар. Надалі потерпілий вчепився в обвинуваченого, а останній відбив руку ОСОБА_7 і наніс удар правою рукою в обличчя потерпілого, наніс приблизно два удари. Далі підійшла дружина потерпілого ОСОБА_8 та нанесла удар в спину, після чого обвинувачений разом з потерпілим впали. Коли потерпілий впав, обвинувачений наніс йому ще один удар. Також обвинувачений повідомив, що йому немає за що вибачатись, але він не мав злого умислу стосовно скоєного.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, його вина у повному обсязі підтверджується доказами, що були досліджені під час судового розгляду.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав суду показання про те, що до нього підійшов обвинувачений і зробив зауваження за низько розташовані дроти, на що потерпілий відповів що ОСОБА_6 розсипав сміття та сказав іди собі, після того як потерпілий повернувся спиною, обвинувачений наніс перший удар ззаду, потім в обличчя, надалі ще один удар внаслідок якого потерпілий зачепився за резинову шину і впав, після чого сів на лавку та зрозумів, що ногу пошкодив, звернувшись до лікарні, зробив рентген, на якому лікар виявив перелом. Також ногу в гіпсу оглядав експерт. Матеріальну шкоду йому обвинувачений не відшкодовував та не вибачався.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дала суду показання про те, що вона з потерпілим та ОСОБА_10 сиділи на лавці біля під`їзду, почули як кричить обвинувачений, що йому заважають дроти та він їх відріже, почався конфлікт, обвинувачений вів себе агресивно, потерпілий послав обвинуваченого та пішов, обвинувачений його наздогнав та почав бити по голові руками, коли потерпілий взявся за його одяг, обвинувачений його шарпав і потерпілий впав зачепившись за шину, але обвинувачений продовжував наносити удари. Свідок намагалась їх розчепити, але не вдалось, після чого побігла за допомогою сторонніх чоловіків.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала суду показання про те, що вона почула як кричить обвинувачений, що йому заважають дроти, потерпілий послав обвинуваченого та почалась бійка між ними, обвинувачений наніс потерпілому приблизно три - п`ять ударів, потів штовхнув потерпілого і останній зачепившись через шини впав на землю. Після чого у потерпілого на обличчі була кров, а ОСОБА_9 побігла покликати когось на допомогу.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених в судовому засіданні вказаними свідками, в зв`язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було. Їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Також, факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, які долучені до кримінального провадження, а саме:

- заявою ОСОБА_4 від 24 квітня 2025 року до Відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до кримінальної відповідальності невідомого йому чоловіка, який 23 квітня 2025 року знаходячись поблизу будинку № 47-а за вул. Довженка у м. Арцизі Болградського району Одеської області, наніс йому тілесні ушкодження;

- рапортом старого інспектора чергового відділення поліції № 1 ОСОБА_11 від 24.04.2025 р., відповідно до якого від медсестри Арцизької ЦОЛ надійшло повідомлення , про те що до низ з ТУ у ввигляді «закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки» звернувся ОСОБА_4 , якого 23.04.2025 р. під час конфлікту біля будинку побив водій сміттєвозу;

- висновком судово-медичної експертизи № 28 від 06 травня 2025 року, згідно якого при огляді і згідно даним медичної документації, у підекспертного ОСОБА_4 , маються наступні тілесні ушкодження: закритий перелом латеральної кісточки правого гомілково-ступневого суглобу; синець на нижній повіці лівого ока, вилиці, та у внутрішнього краю верхньої повіці лівого ока. Наявний перелом зазвичай виникає при підвертанні стопи, можливо при падінні. Дане тілесне ушкодження, не було небезпечним для життя, потягло за собою розлад здоров`я тривалістю більш 21 дня, і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995р.) відноситься до категорії СЕРЕДНЬОЇ тяжкості. Тілесні ушкодження у вигляді синців, могли виникнути в результаті дії тупого предмету, можливо при механізмі, вказаному постраждалим, тобто кулака. Дані тілесні ушкодження, не були небезпечними для життя, не тягнуть за собою розлад здоров`я, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. По локалізації тілесного ушкодження у вигляді синця лівого ока, можна припустити, що на момент отримання даного тілесного ушкодження, постраждалий був звернутий обличчям до пошкоджуючого предмету. Не виключається виникнення наявних тілесних ушкоджень при механізмі вказаному постраждалим, тобто удару кулака в ділянку лівого ока, з послідуючим падінням і підвертанням стопи. Описані тілесні ушкодження могли виникнути незадовго до звернення ОСОБА_4 у лікарню 24.04.2025р., і тому могли виникнути у вказаний в постанові строк, тобто 23.04.2025 року.

Судом досліджено подані стороною обвинувачення докази, а також оцінено заперечення захисту на предмет їх достатності та обґрунтованості. Під час постановлення вироку в нарадчій кімнаті проведено детальний аналіз показань обвинуваченого у взаємозв`язку із показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та потерпілого. Одночасно з`ясовано фактичні дані, що містяться в таких показаннях та ті, які відображені у висновку експерта, оцінено такі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст. 368 КПК України.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також, докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, діяння, визначені у ч.2 ст. 87 КПК України. Недопустимими є також докази, що були отримані в порядку, зазначеному у ч. 3 ст. 87 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення крім випадків, встановлених ч.2 ст. 89 КПК України.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 було заявлено клопотання про визнання недопустимим доказом висновок експерта судово-медичних експертиз, оскільки проведення даної експертизи було здійснено коли у потерпілого ОСОБА_4 права стопа, гомілка до колінного суглоба знаходилась в гіпсовій пов`язці та на підставі рентген знімків, які були без номерів та невідомо звідки.

Судом встановлено, що на підставі постанови слідчого про призначення судової медичної експертизи від 26.04.2025 року було проведено судово медичну експертизу за результатами якої надано висновок експерта № 28 від 06 травня 2025 року, відповідно до дослідної частини якого, на час огляду: права стопа, гомілка до колінного суглобу, знаходиться в гіпсовій пов`язці. На нижній повіці лівого ока, вилиці, неправильно-овальної форми синець 5x3см, блідно-синього кольору з більш світлими жовтуватим розпливчастими межами. У внутрішнього краю верхньої повіці лівого ока, аналогічний синець 1,4x1,2см. З представленої відповіді на запит, від 28.04.2025 року № 64.1/3692 адміністрація КНП «Арцизька центральна опорна лікарня» повідомляє, що громадянин ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 на стаціонарному лікуванні не знаходився. Звертався за медичною допомогою до лікаря травматолога поліклініки 24.04.2025 року. Діагноз: Забій гомілковостопного суглобу. Перелом латеральної кісточки. Назначено лікування.

На представлених фотознімках правого гомілково-ступневого суглобу, на ім`я ОСОБА_4 від 24.04.2025 р., розходжень з лікарем рентгенологом не виявлено.

Перевіряючи правильність оцінки зазначеного висновку експерта з точки зору допустимості, суд виходить з такого: висновок експерта є самостійним джерелом доказів (ч.2 ст.84 КПК), залучення експерта для проведення експертизи відбувалося на підставі постанови слідчого в порядку, передбаченому ст.243 КПК; експерт є належним суб`єктом для проведення цього виду експертних досліджень і відповідає вимогам, що висуваються чч.1, 2 ст.69 КПК та Законом «Про судову експертизу»; експерт не здійснював за власною ініціативою збирання матеріалів для проведення експертизи; отримання ним безпосередньо від потерпілого, який був присутнім під час дослідження, медичної документації не призвело до істотного порушення прав та свобод людини, а також не вплинуло на достовірність отриманих висновків.

За вказаних обставин об`єктивних підстав не довіряти результатам експертизи та вважати їх висновки недостовірними у суду немає, оскільки зазначена експертиза проведена особою, яка володіє спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Сукупність наведених і вивчених судом доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, і, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Давши оцінку доказам, які були вивчені в процесі судового розгляду, суд вважає доведеною винність обвинуваченого і вищеописані дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження; за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд бере до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень і його наслідки. Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, в повнолітньому віці; не одружений; характеризується за місцем проживання задовільно; не є депутатом; на психіатричному диспансерному обліку, наркологічному обліку КНП «Арцизька центральна опорна лікарня» Арцизької міської ради не перебуває; не судимий.

Обставин, які згідно ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , під час судового провадження не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_6 , враховуючи інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній ризик вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т. ч. окремих осіб).

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, давши їм оцінку, а також відомості про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, викладену у досудовій доповіді та рекомендації органу пробації, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, враховуючи умови та характер вчинених кримінальних правопорушень, те, що обвинувачений не шкодує про вчинене, не вибачився перед потерпілим, особу правопорушника: вік, а саме те, що він досяг пенсійного віку, соціальне положення, ступінь його провини та ставлення до вчиненого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення даних кримінальних правопорушень, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням до нього дії ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, і таке покарання буде достатнім та повністю досягне мети його застосування, визначивши йому остаточний строк покарання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень з застосуванням принципу повного поглинення менш суворого покарання більш суворим. Підстав для застосування до обвинуваченого дії ст. 69 КК України суд не вбачає.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-375 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

-за ст. 128 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 29 жовтня 2025 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області ОСОБА_1