№ провадження 11-кп/4809/518/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.115 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2 ,
О К Р Е М А Д У М К А
За наслідками розгляду колегією суддів прийнято рішення вирок Подільського районного суду м. Кропивницького від 29 травня 2025 року щодо ОСОБА_3 змінити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_4 954 800 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.
У зв`язку з набранням вироку законної сили, взяти обвинуваченого ОСОБА_3 під варту негайно в залі суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 30.12.2021 по 22.04.2022 включно, з розрахунку - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахується з 11.12.2025.
В решті вирок суду залишено без зміни.
Так вироком Подільського районного суду м. Кропивницького від 29 травня 2025 року ОСОБА_3 визнано винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Згідно вироку ОСОБА_3 27 грудня 2021 року близько 05-00 години перебував ні відкритій ділянці місцевості, яка розташована за адресою: м. Кропивницький, вул. Архітектора Паученка, 38, де зустрів раніше не знайомих йому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_3 виник словесний конфлікт з ОСОБА_6 , під час якого останній почав нецензурно висловлюватись у бік ОСОБА_3 .
В ході раптово виниклого конфлікту, спровокованого потерпілим ОСОБА_6 шляхом образливого чіпляння до ОСОБА_3 , у останнього виник умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно ОСОБА_3 дістав з під куртки, у яку був одягнений, револьвер моделі «Profi», калібру 4 мм (Флобер), патрони якого володіють достатньою питомою кінетичною енергією, розуміючи при цьому, що вказаним предметом можливо спричинити тілесні ушкодження, та здійснив спочатку два попереджувальних постріли, а потім третій постріл у бік потерпілого ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді: а) рани по передній поверхні грудної клітини зліва, що продовжується в раньовий канал, який проникає в грудну порожнину з ушкодженням серця та розвитком гемотампонади (здавлення серця кров`ю), яка утворилась внаслідок дії снаряда (кулі), що проявив поєднану пробивну та клиноподібну механічну дію, володів доволі великою кінетичною енергією, що призвело до розвитку загрозливих для життя явищ і тому за цією ознакою має ознаку тяжкого тілесного ушкодження, від якого останній помер.
Смерть ОСОБА_6 настала внаслідок пострілу та дії снаряда (кулі), що проявив поєднану пробивну та клиноподібну механічну дію з ушкодженням серця та розвитком гемотампонади (здавлення серця кров`ю).
Судом першої інстанції дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України як умисні дії, які виразилися в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 .
Не погоджуючи із вказаним судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу у якій просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років. Виключити з мотивувальної частини пом`якшуючі обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік обвинуваченого, скоєння злочину внаслідок зухвалої поведінки потерпілого.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Під час розгляду справи дослідити письмової матеріли кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого та відеозапис на якому зафіксовані події, що мали місце 27.12.2021.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд помилково вважав, що у даному випадку спосіб і знаряддя заподіяння тілесного ушкодження потерпілому та поведінка обвинуваченого після здійснення пострілу (події злочину) свідчать про те, що останній усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, однак не бажав та не передбачав наслідків у виді смерті потерпілого, хоча міг та повинен був їх передбачити, тобто діяв з умислом на спричинення потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень та не мав умислу на позбавлення останнього життя.
Характер умисних дій обвинуваченого відносно потерпілого послідовність їх вчинення, за конкретних обставин, на думку сторони обвинувачення, поза сумнівом свідчить, що ОСОБА_3 за конкретних обставин подій усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки умисне протиправне позбавлення життя іншої людини і бажав настання таких наслідків смерть ОСОБА_6 .
Обставина усвідомлення ОСОБА_3 своїх дій та можливість керування ними під час вчинення вбивства підтверджена висновком судово-психіатричної експертизи №30 відповідно до якого ОСОБА_3 був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім того, суд першої інстанції не обґрунтовано зробив висновок, що саме поведінка потерпілого стала вирішальною у вказаному випадку, оскільки як видно дослідженого в судовому засіданні відеозаписі та описаного у вироку суду переглядом відеофайлу з назвою «20210814_232400», відеозаписі зафіксовано що всі 3 постріли здійсненні у бік потерпілого з близької відстані, з вказаного відеозапису не вбачається, що обвинувачений здійснював попереджувальні постріли як зазначено у вироку. Не погоджується із позицією суду, щодо зухвалої поведінки потерпілого, що призвело до вказаного конфлікту, оскільки знову ж таки з вказаного відеозапису встановлено, що саме обвинувачений повертається до потерпілого та здійснює 3 постріли у його бік.
Разом з цим, судом при перекваліфікації вказаного кримінального правопорушення суд посилається на те, що потерпілий після пострілів здійснював активні дії. Зазначає, що обвинувачений діяв з умислом на вбивство, оскільки тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має. Крім того, суд необґрунтовано до ОСОБА_3 застосував ст.. 69 КК Україниміру покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі покарання передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
У даному кримінальному провадженні на думку сторони обвинувачення безпідставно визнано, як пом`якшувальні обставини покарання засудженого, його щире каяття у вчинених злочинних діях, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок зухвалої поведінки потерпілого, молодий вік обвинуваченого та добровільне часткове відшкодування завданої шкоди.
Однак, визнаючи як пом`якшувальні вищевказані обставини суд досить формально віднісся до визначення щирості каяття, фактично ототожнив його з частковим визнанням вини.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 ні під час досудового розслідування, так і не під час судового розгляду вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України так і в описаному судовому рішенні за ч. 2 ст. 121 КК України не визнав, на думку сторони обвинувачення щиро не розкаявся, своїми показами наданими як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду намагався уникнути відповідальності за вчинений ним злочин, оскільки при щирому каятті покази повинні відображати обставини правопорушення, щирий жаль та осуд своїх дій вибачення перед потерпілим.
Безпідставно суд і визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.
Так, обвинуваченим не було надано медичну допомогу потерпілому, а навпаки з місця вчинення правопорушення зник.
Також слід критично відноситися до зазначеного обвинуваченим відомостей стосовно видачі знаряддя спричинення тілесних ушкоджень пістолета марки флобер, оскільки останній був вилучений у ОСОБА_3 під час особистого обшуку під час затримання. Разом з цим під час проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_3 він також не повідомив обставин справи які не були відомі слідчому.
Щодо пом`якшувальної обставини як то молодий вік потерпілого, зазначає, що на момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений перебував у віці 24 роки, тобто судом не взято до уваги, що в результаті вчинення кримінального правопорушення загинув потерпілий, у якого залишилося троє дітей.
Щодо часткового відшкодування шкоди, за час слухання справи обвинувачений відшкодував лише 45 000 грн., що є нічим іншим як спробою пом`якшити собі покарання. Крім того, не враховано думку потерпілих, які наполягали на максимальній мірі покарання відносно обвинуваченого.
Отже, висновок суду у вироку щодо наявності підстав для застосування до ОСОБА_3 вимог ст. 69 КК було зроблено без урахування всіх обставин, які мають правове значення при вирішенні питання щодо порядку відбування призначеного судом покарання.
Також представником потерпілої ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, у якій просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, несправедливого визначення розміру моральної шкоди, та ухвалити новий вирок яким призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушення у сумі 1 000 000 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції безпідставно визнав наявність ряд обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому.
Так, добровільну видачу знаряддя вчинення злочину револьверу усіма наявними у ньому патронами і гільзами, не можна вважати активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення.
Визнання обвинуваченим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.
Зазначає, що згідно з матеріалами справи, потерпілий ОСОБА_8 дійсно вів словесну перепалку з обвинуваченим, однак при цьому не було зафіксовано жодної реальної загрози, зокрема ніякого фізичного насильства, застосування зброї, предметів, придатних для нанесення тілесних ушкоджень, або спроби переслідування ОСОБА_3 .
Більше того, обвинувачений ОСОБА_3 , як особа дієздатна, повнолітня, без жодних психічних відхилень, мав повне усвідомлення того, що агресивна чи нецензурна лексика не є підставою для застосування зброї проти потерпілого.
Також, ОСОБА_3 на момент вчинення злочину досяг 24-річного віку, був повнолітнім, дієздатним, соціально адаптованим, що свідчить про наявність у нього достатнього рівня відповідальності, сформованих уявлень про дозволене й заборонене, а також здатності передбачити наслідки своїх дій.
Злочин, який призвів до смерті людини, не був результатом раптового імпульсу. За таких умов вказівка суду на молодий вік як пом`якшувальну обставину с необґрунтованою і такою, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину.
При цьому, вказане «часткове відшкодування» відбувалося ще у 2022 році та ураховуючи масштаби завданої шкоди, її наслідки, однак така сума не може бути визнана як реальний чи щирий прояв каяття або спроби компенсувати заподіяне.
Крім того, вироком Подільського районного суду міста Кропивницького від 29.05.2025 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 стягнуто 500 000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Разом з тим, потерпіла сторона не погоджується з визначеним судом розмір відшкодування моральної шкоди, вважаючи його недостатнім, не співмірним обсягу немайнових втрат і таким, що не відповідає принципу справедливості.
ОСОБА_9 втратила не просто чоловіка, а найближчу людину, з якою були пов`язані емоційна, психологічна, побутова, соціальна і фінансова сфери життя.
Внаслідок протиправних дій обвинуваченого вона залишилась із трьома дітьми, без моральної, фізичної та матеріальної підтримки, на яку обґрунтовано розраховувала впродовж всього свого життя.
Окрім того, потерпіла постійно переживає відчуття несправедливості, соціальної незахищеності, безсилля перед втратою, яку їй довелося пережити. Тож, сума моральної шкоди у розмірі 500 000 грн., визначена судом, не відображає ані глибини втрат потерпілої, ані реального рівня моральних страждань.
Під час постановлення вироку судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження та дії ОСОБА_3 перекваліфіковані на ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, з чим я погоджуюся.
В той же час я не може погодися з думкою суддів щодо необхідності залишення вироку суду першої інтонації в частині призначення покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яка виразилась у застосуванні ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_3 .
Вважаю, що до ОСОБА_3 безпідставно застосована ст.. 59 КК України, оскільки жодна пом`якшуюча обставина вказана судом першої інстанції свого підтвердження не знайшла.
Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так й іншими особами.
Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому, за змістом ч. 1 ст. 69 КК України призначення покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.
У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
Проте, суд першої інстанції при призначенні покарання зазначив про наявність не менш двох пом`якшуючих покарання обставин проте вказані обставини зазначив також як підставу для застосування ч. 1 ст. 69 КК України, обмежився лише перерахуванням встановлених судом обставин, які на думку суду пом`якшують покарання обвинуваченої, та не зазначив у мотивувальній частині судового рішення те, яким чином такі обставини істотно знизили чи мали б знизити ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Так, при призначенні покарання ОСОБА_3 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, вірно врахував тяжкість вчиненого правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого який раніше не засуджений, на обліку в психоневрологічному на наркологічному диспансерах не значиться, за місцем проживання та за місцем навчання характеризується виключно позитивно, не одружений, офіційно не працевлаштований..
До обставини, що пом`якшують покарання, у відповідності до ст.66 КК України, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення визнав: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок зухвалої поведінки потерпілого, молодий вік обвинуваченого, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом першоїї інстанції не встановлено.
Разом з тим, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що покарання ОСОБА_3 необхідно призначити із застосуванням ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 121 КК України.
Верховний Суд за результатами перегляду рішень, у яких судами вирішувалося питання про застосування ст. 69 КК України, у справах № 725/5266/20, № 170/667/21, № 557/970/21, № 554/8674/18, № 336/4259/18 висловив правові позиції щодо умов застосування вказаної норми.
Так, у постанові від 26.10.2022 у справі № 725/5266/20 Верховний Суд, зазначив, що взаємне поєднання обставини (обставин), яка пом`якшує покарання, з обставиною (обставинами), яка істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу, які належним чином характеризують винуватого, є підставою до застосування положень ст. 69 КК. Призначення більш м`якого покарання, ніж зазначене в санкції кримінально-правової норми, можливе лише в тому випадку, коли встановлені у справі обставини (з урахуванням даних про особу) у своїй сукупності настільки істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винуватому навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим, де зміст поняття «явно несправедливе покарання» охоплює не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру, яка вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним законом у межах відповідної санкції статті видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене для досягнення його цілей, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, та дані про особу винного.
Отже, підставою призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визначено дві групи обставин, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, що мають враховуватися в їх сукупності. При цьому принаймні одна з установлених обставин має істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК і тих статей Особливої частини цього Кодексу, які визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів злочину в Особливій частині КК, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину.
Щодо наявності обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, необхідно зазначити наступне.
Верховний Суд неодноразово зауважував, що щире каяття повинно мати не формальний характер, оскільки воно характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину. Це ставлення виявляється в тому, що винний визнає свою вину, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2018 року, провадження № 51-2607 км 18, справа № 759/7784/15-к).
Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає в розшуку майна, здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.
Тож можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Як вбачається з пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 наданих у судовому засіданні суді першої інстанції, останній повідомив, він взяв з собою пістолет для самозахисту, а саме револьвер Флобер з калібром 4 мм. 27.12.2021 о 05:00 години проходячи у АДРЕСА_1 , він побачив двох осіб, які йшли йому на зустріч та між ними була весела розмова. Один із них притиснувся до нього ( ОСОБА_3 ) обличчям і запитав чи є в нього колючі, ріжучі предмети. Він не звернув уваги і пішов далі. Пройшовши метра два, почув ненормативну лексику у свій бік, повернувся та сказав: «Повтори, що ти сказав?». Потерпілий направився в його сторону зі словами: «Я тобі зараз повторю, що я сказав, йди сюди! Зараз тобі буде кінець!», тримаючи одну руку в кишені. Він дістав зброю з метою захисту, хотів відвернути конфлікт та зробив два попереджувальні постріли вниз. Він почав відходити від потерпілого, а потерпілий продовжував йти на нього. Він ( ОСОБА_3 ) подумав, що у потерпілого ніж або пістолет і здійснив третій постріл, розвернувся і пішов.
В суді першої інстанції допитано свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що коли вони з ним пересіклися, ОСОБА_10 запитав у обвинуваченого цигарки, бо у них закінчилися. Обвинувачений нічого не відповів. Він сказав ОСОБА_10 не чіпати обвинуваченого та йти додому. ОСОБА_10 другий раз буром запитав цигарку, обвинувачений мовчки пішов далі. Вони за ним йшли, ОСОБА_10 втретє в грубій формі з нецензурною лексикою підійшов ближче до обвинуваченого. Останній розвернувся до ОСОБА_10 , розстібнув курточку та з внутрішньої кишені дістав пістолет «Флобер», з якого здійснив постріли, один з яких для ОСОБА_10 був фатальним.
Судом апеляційної інстанції в нарадчій кімнаті переглянуто відеозапис (відеофайл з назвою «20210814_232400»), розміщеним на диску для лазерних систем зчитування, в ході відтворення якого чітко встановлено, що на відео зафіксована нічна пора доби та три особи чоловічої статі. В лівому верхньому куті мається дата 2021-12-27 та іде відлік часу (на початку відеозапису відлік часу починається з 04:59:54). О 05:09:36 потерпілий та обвинувачений пересікаються йдучи у зустрічному напрямку один до одного, о 05:09:42 вони розходяться кожен у своєму напрямку, о 05:09:45 обвинувачений повертається і прямує у напрямку потерпілого та витягуючи праву руку о 05:09:49 здійснює три постріли, останній з яких у бік потерпілого, який прямує в напрямку обвинуваченого, о 05:09:56 обвинувачений зникає з поля зору у напрямку свого руху, а потерпілий продовжує рух в сторону обвинуваченого, о 05:10:22 потерпілий повертається і прямує у напрямку свого руху.
За таких підстав є необґрунтовані твердження суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 спочатку здійснив два попереджувальних постріли і лише третій постріл в бік потерпілого. Також, безпідставним є твердження про щире каяття та визнання вини, оскільки обвинувачений давав різні свідчення як в ході досудового розслідування так і в суді першої, апеляційної інстанції.
Необхідно зазначити про те, що пістолети під патрон ОСОБА_11 є законними в Україні для вільного продажу та володіння без отримання дозволу.
В той же час, відповідно до Законодавства пістолети під патрон ОСОБА_11 дозволено зберігання будинку, перевезення, використання у відведених місцях.
Законодаовством України заборонено носіння пістолету під патрон Флобера у громадських місцях, а також робити постріли в населеному пункті (порушення громадського порядку).
Тобто, ОСОБА_3 взявши з собою пістолети під патрон Флобера у громадське місце та використавши його вже порушив Законодавством України щодо носіння та її використання.
В той же час патрон Флобера застосовується в основному для тренувальної стрільби, а для самозахисту ОСОБА_3 міг використати газовий чи перцевий балончик.
В даному випадку ОСОБА_3 буруючи з собою револьвер Флобер з калібром 4 мм. Повинен був розуміти відповідальність за шкоду, у разі застосування цієї зброї проти особи.
При цьому, як слідує з пояснень ОСОБА_3 , останній вже робив постріли із свого револьверу та повинен був розуміти проникаючи властивості кулі з її різної відстані.
Також необхідно завчити про розбіжність в пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 свідка ОСОБА_7 . Так обвинувачений стверджував, що потерпілий запиитував у нього чи у нього є колючі та ріжучі предмети, однак свідок ОСОБА_7 стверджує, що потерпілий запитував у обвинуваченого чи у нього є цигарка.
Оцінюючи розбіжність по поясненнях між обвинуваченим ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_7 , необхідно надати перевагу свідку ОСОБА_7 , оскільки у будь-кого хто йде на вулиці є ключі.
При цьому за позицією обвинуваченого щодо наявності ріжучих предметів то останній міг відповісти, що у нього при собі револьвер заряджений металевими кулями.
Окрім того, необхідно забачити про те, що відео зафіксовано, як обвинувачений повертається і прямує сам у напрямку потерпілого та витягуючи праву руку здійснює три постріли.
При цьому як в суді першої та апеляційної інстанції не встановлено, що дії потерпілого носили будь-яку загрозу життю та здоров`ю обвинуваченого.
Тобто в даному випадку обвинувачений ОСОБА_3 мав можливість як взагалі уникнути конфлікту так і взагалі не застосовувати зброю по відношенню до потерпілого.
Тому, суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, яка пом`якшує покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Також, обвинуваченим не було надано медичну допомогу потерпілому, а навпаки з місця вчинення правопорушення зник.
Також слід критично відноситися до зазначеного обвинуваченим відомостей стосовно видачі знаряддя спричинення тілесних ушкоджень пістолета марки флобер, оскільки останній був вилучений у ОСОБА_3 під час особистого обшуку під час затримання.
Разом з цим під час проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_3 він також не повідомив обставин справи які не були відомі слідчому, так під час проведення вказаної дії щодо пострілу підозрюваний повідомив, що зробив один постріл вниз, другий в бік, а третій в сторону чоловіка, але даний (третій) постріл не був прицільним, тобто знову ж таки надавав покази щоб уникнути відповідальності за вчинений злочин
Таким чином, враховуючи дії обвинуваченого ОСОБА_3 , а також його пояснення надані у суді першої та апеляційної інстанції, які протирічать переглянутому відеозапису з місця події показанням свідка ОСОБА_7 , и, прихожу до висновку про відсутність обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочин тавчинення злочину внаслідок зухвалої поведінки потерпілого, оскільки пояснення обвинуваченого надані з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Щодо пом`якшувальної обставини як то молодий вік потерпілого, хочу зазначити, що на момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений перебував у віці 24 роки, тобто судом не взято до уваги, що в результаті вчинення кримінального правопорушення загинув потерпілий лише на 7 років старший від обвинуваченого, у якого залишились 3 дітей, однак судом безпідставно визнано, як пом`якшувальну обставину вік саме обвинуваченого. При цьому, не враховано думку трьох потерпілих та матері, якій залишилося на виховання 3 малолітніх дітей потерпілого, який загинув.
Щодо часткового відшкодування шкоди, як повідомила потерпіла за час слухання справи обвинувачений відшкодував лише 45 тис гривень, ще у 2022 році. що є нічим іншим як спробою пом`якшити собі покарання. Після цього, обвинувачений не вживав жодних заходів до відшкодування шкоди.
Таким чином застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 є неприпустимим, а призначене покарання є занадто м`яким для виправлення та перевиховування обвинуваченого, оскільки судом першої інстанції неналежно та не в повній мірі враховано обставини справи, не надано оцінку показанням ОСОБА_3 , які надані з метою уникнення кримінальної від повільності. Також, вказане покарання не буде мати превентивний та профілактичний ефект для попередження вчинення аналогічних злочинів іншими особами.
Отже, вважаю, що суд першої інстанції належно не дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України, не врахував ступінь тяжкості вчиненої ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зв`язок між обставинами справи та обставинами які істотно знизили чи мали б знизити ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, а також обставини справи, вік, особу та стан здоров`я обвинуваченого, врахувавши обставини справи, дані про особу обвинуваченого, те що вперши притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в психоневрологічному на наркологічному диспансерах не значиться, за місцем проживання та за місцем навчання характеризується виключно позитивно, не одружений, офіційно не працевлаштований. Наявність обставини яка пом`якшує покарання часткове відшкодування шкоди, та його
ОСОБА_3 до вчиненого, прихожу до переконливого висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції інкримінованої статті кримінального закону передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, строком на 8 років.
Тому, вважаю, що колегія суддів безпідставно не задовольнила повністю апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та частково прокурора, оскільки доводи, як представника так і прокурора щодо безпідставного застосування вимог ст. 69 КК України знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції..
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_12