Справа № 489/2396/25
Кримінальне провадження №1-кс/489/450/26
УХВАЛА

12 січня 2026 р. м.Миколаїв

Вступна частина

Слідчий суддя Інгульського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1

Секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Кримінальне провадження 0000394 від 14.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 382 КК України в провадженні 1-го Слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві (далі по тексту скорочено 1 СВ ТУ ДБР)

Скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про залучення в якості потерпілого.

Мотивувальна частина

Історія справи:

1.Кримінальне провадження 0000394 (далі по тексту скорочено - к/п 394) було зареєстроване в ЄРДР 14.12.2022 за ч. 1 ст. 367 КК України ( а.с.9), підслідність визначена за 2-м СВ ТУ ДБР.

2.Кримінальне провадження 0000399 (далі по тексту скорочено - к/п 399) зареєстроване 15.12.2022, за ч. 1 ст. 382 КК України, підслідність визначена за 2-м СВ ТУ ДБР.

Підставою внесення слугувала ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2022 про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 367 КК України щодо дій слідчого 2-го СВ ТУ ДБР при розслідування кримінального провадження 001066, які полягали у затягуванні досудового розслідування, не надсилання йому копії постанови про закриття даного кримінального провадження тощо (а.с.19 25).

К/п 394 та 399 були об`єднані за єдиним номером 394 постановою Одеської обласної прокуратури від 18.01.2023 (а.с.47-48).

3.30.01.2023 до 2-го СВ ТУ ДБР надійшло клопотання ОСОБА_4 про проведення його допиту як потерпілого та вручення пам`ятки, передбаченої 2 ст. 55 КПК України (а.с.51). Мотивів цієї вимоги у заяві не викладено.

У відповідь 02.02.2023 слідчим 2-го СВ ТУ ДБР винесена постанова про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 через абстрактність заяв про заподіяння тому матеріальної та моральної шкоди і неможливості їх ув`язати з матеріальними складом злочину, передбаченого ст. 367 КК України, і з формальним, на переконання слідчого, складом злочину за ч. 3 ст. 382 КК України в даній конкретній ситуації. Через це ОСОБА_4 є заявником і підстав для визнання його потерпілим з врученням відповідної пам`ятки підстав немає (а.с.55-56).

4.18.04.2023 слідчий суддя ІНФОРМАЦІЯ_1 за скаргою ОСОБА_4 про зобов`язання розглянути його заяву від 30.01.2023 та прийняти рішення щодо його допиту як потерпілого, ухвалив з урахуванням вже винесеної постанови слідчого від 02.02.2023 і недоведеності направлення її ОСОБА_4 , зобов`язати слідчого розглянути заяву ОСОБА_4 від 30.01.2023 відповідно до вимог ст. 220 КПК (а.с.74-75).

На її виконання постанова від 02.02.2023 була направлена слідчим поштовим зв`язком ОСОБА_4 21.04.2023 (а.с.80 зворот).

5.08.05.2023 слідчий суддя ІНФОРМАЦІЯ_1 за скаргою ОСОБА_4 скасував постанову слідчого 2-го СВ ТУ ДБР про відмову у задоволенні клопотання про допит того як потерпілого (дату постанови слідчий суддя вказав в мотивувальній частині 02.02.2023) і зобов`язав слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 від 30.01.2023. Мотивами ухвали була необхідність, на думку слідчого судді, допитати ОСОБА_4 (а.с.94-95)

6.11.05.2023 слідчий 2-го СВ ТУ ДБР постановою повторно відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_4 від 30.01.2023 (а.с.87-91). Мотиви постанови були тотожні мотивуванню постанови від 02.02.2023. У супровідному листі до постанови слідчий запропонував заявнику надати документи щодо заподіяння тому матеріальної та моральної шкоди (а.с.92).

7.05.06.2023 ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 було скасована постанова вказана у п. 6 (ці обставини згадується на а.с. 160-162)

8.12.06.2023 ОСОБА_4 подав слідчому 2-го СВ ТУ ДБР розрахунок заподіяної йому матеріальної шкоди, яка полягає у грошовому відображенні інфляційного знецінення присуджених йому в цивільному порядку грошових сум, а саме 180199 грн. і заподіяна вона бездіяльністю представників сторони обвинувачення у кримінальному провадженні 001066, де він визнаний потерпілим. А моральна шкода в сумі 600 тис. грн. заподіяна бездіяльністю посадовців 2-го СВ ТУ ДБР у зв`язку з невиконанням ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.04.2022 якою зобов`язано слідчого 2-го СВ ТУ ДБР надіслати ОСОБА_4 копію постанови про закриття кримінального провадження 001066. Відповідальним заявник за ці збитки визначив службову особу 2-го СВ ТУ ДБР (а.с. 102 - 106).

9.28.09.2023 слідчий 2-го СВ ТУ ДБР постановою закрив кримінальне провадження 394, посилаючись на недоведеність складу злочину в діях слідчого 2-го СВ ТУ ДБР, а саме: матеріальна та моральна шкода описана по складових ОСОБА_4 не є предметом розслідування кримінальних правопорушень у к/п 394 та через відсутність недбалості в діях слідчого щодо направлення ОСОБА_4 постанови від 30.06.2021 про закриття кримінального провадження 001066 (а.с.127-132).

10.18.10.2023 слідчий суддя ІНФОРМАЦІЯ_1 за скаргою ОСОБА_4 скасував постанову слідчого 2-го СВ ТУ ДБР від 28.09.2023 про закриття к/п 394 з підстав не з`ясування способу відправлення ОСОБА_4 поштових відправлень у 2021 та 2022 рр. (№05.8/05.8/Б-2426/16-06.8-21 від 11.08.2021, 16-05-10372-22 від 05.08.2022 на виконання ухвали від 15.04.2022 про направлення копії постанови про закриття к/п 001066), тобто через передчасність (а.с. 116,121,138-139).

01.11.2023 ОСОБА_4 звернувся до слідчого 2-го СВ ТУ ДБР з вимогою виконати ухвали слідчих суддів від 18.04.2023 та 08.05.2023 (а.с. 137).

11.18.09.2023 зареєстроване кримінальне провадження 0000303 (далі по тексту скорочено - к/п 303) за ч. 1 ст. 367 КК України щодо бездіяльності слідчого 2-го СВ ТУ ДБР при розгляді клопотання ОСОБА_4 , підслідність визначена за 2-м СВ ТУ ДБР (а.с. 154-156, 160-161).

Підставою слугувала ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.08.2023 про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 щодо бездіяльності слідчого 2-го СВ ТУ ДБР при розслідування кримінального провадження 001066 щодо невиконання ухвали слідчих суддів від 18.04.2023 та 05.06.2023 (а.с.160-161).

12.04.10.2023 зареєстроване кримінальне провадження 0000323 (далі по тексту скорочено - к/п 323) за ч. 3 ст. 382 КК України щодо бездіяльності слідчого 2-го СВ ТУ ДБР при розгляді клопотання ОСОБА_4 , підслідність визначена за 2-м СВ ТУ ДБР (а.с. 172). Підставою слугував лист ОСОБА_5 від 02.10.2023 з відповідною вимогою, який ґрунтувався на неповному виконанні Одеською обласною прокуратурою ухвали слідчого судді від 22.08.2023 щодо внесення відомостей до ЄРДР тільки за ч. 1 ст. 367 КК України (а.с. 162, 175, 176).

13.31.10.2023 постановою Одеської обласної прокуратури кримінальне провадження 303 (за ч.1 ст. 367, ч. 3 ст. 382 КК) об`єднане в одне з к/п 394, підслідність визначена за 2-м СВ ТУ ДБР (а.с. 183-184).

14.13.12.2023 заступник Генерального прокурора постановою доручив здійснення досудового розслідування у к/п 394 слідчим 1-го СВ ТУ ДБР (а.с.187).

15.31.07.2024 слідчим 1-го СВ ТУ ДБР постановою закрите к/п 394 з підстав аналогічних до постанови від 28.09.2023 через відсутність складу злочину в діях слідчого 2-го СВ ТУ ДБР (а.с.195-200).

16.16.09.2024 слідчим суддею ІНФОРМАЦІЯ_4 скасована постанова слідчого 1-го СВ ТУ ДБР від 31.07.2024 з тих підстав, що з наявних в справи копій постанов ІНФОРМАЦІЯ_5 від 31.10.2023 (а.с. 7-8 та 183-184) невідома доля к/п 323 (а.с. 218-222).

17.09.12.2024 ОСОБА_4 подав до 1-го СВ ТУ ДБР позовну заяву у к/п 394, в якій виводить свої вимоги вже шляхом додаванням присуджених в цивільному порядку, але не стягнутих на його користь сум, загалом 62700 грн. через невиконання рішень про присудження збитків, моральної шкоди 900 тис. грн. через участь його в к/п 303, 323, 394, 399. Ці суми просив стягнути з державного бюджету України у зв`язку з невідшкодуванням йому шкоди у к/п 001066 через вчинення слідчим ІНФОРМАЦІЯ_6 , за якими відкрите к/п 394 (а.с.230-232). Аналогічну позовну заяву він подавав 12.02.2024 з тією відмінністю, що сума моральної шкоди вказана у 800 тис. грн. (а.с. 235-237).

Дана позовна заява була повернула листом від 24.12.2024 слідчої 1-го СВ ТУ ДБР через передчасність (а.с.234)

18.23.01.2025 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва зобов`язаний слідчий 1-го СВ ТУ ДБР розглянути клопотання ОСОБА_4 від 02.12.2024 про прийняття позовної заяви в порядку ст. 220 КПК України через неналежність процесуальної форми листа від 24.12.2024 (а.с.238-240).

19.26.02.2025 постановою слідчого 1-го СВ ТУ ДБР клопотання ОСОБА_6 про прийняття його позовної заяви залишено без задоволення через передчасність, так як про підозру жодній особі не повідомлено (а.с. 243-248).

20.08.09.2025 ОСОБА_4 звернувся до слідчого 1-го СВ ТУ ДБР з клопотанням про вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого (а.с. 267-268).

21.11.09.2025 слідчий 1-го СВ ТУ ДБР постановою відмовила у задоволенні клопотання ОСОБА_4 від 08.09.2025 через абстрактність заявлених вимог про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, їх не пов`язаності з досудовим розслідуванням щодо кримінальних правопорушень у к/п 394. Отримано ОСОБА_4 , як він вказав, поштою 07.10.2025.

Останнє слугувало підставою для звернення 13.10.2025 ОСОБА_4 через пошту з даною скаргою (первинне звернення 15.09.2025 зі скаргою щодо не розгляду його клопотання від 08.09.2025 в порядку ст. 220 КПК було подане до ІНФОРМАЦІЯ_7 523/19159/25, провадження закрите ухвалою від 19.09.2025 через непідсудність, ухвалою апеляційної інстанції від 20.11.2025 рішення залишене без змін), в якій він просить скасувати постанову слідчого 1-го СВ ТУ ДБР від 11.09.2025. В обґрунтування вказав, що не погоджується, що процесуальне керівництво здійснюється Миколаївської обласною прокуратурою. Вказав, що в оскаржуваній постанові не містяться відомостей про об`єднання к/п 303 та 323 в одне провадження. Дотепер не виконана постанова слідчого судді від 15.04.2022 якою зобов`язано слідчого 2-го СВ ТУ ДБР надіслати ОСОБА_4 копію постанови про закриття кримінального провадження 001066. Необґрунтовано протягом тривалого строку не вирішується питання про його допит як потерпілого від невиконання судових рішень, пов`язаних зі службовою недбалістю слідчих 2-го ІНФОРМАЦІЯ_8 .

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі.

Слідчий надав матеріали кримінального провадження 394.

Дослідивши матеріали провадження слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно чч. 2 5 ст. 52 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Законом не передбачено невідкладність винесення такої постанови, отже її може бути винесено і за зверненням особи, яка вважає себе потерпілою і намагається домогтися такого статусу.

В оскаржуваній постанові викладений висновок про відсутність підстав залучення ОСОБА_4 потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Отже скарга підпадає під випадок оскарження рішення слідчого, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України.

В даному провадженні не досліджується правомірність прийняття рішення щодо об`єднань кримінальних проваджень 303 та 323 у к/п 394, зокрема, виявлення можливих описок або помилок в постанові Одеської обласної прокуратури від 31.10.2023. У відповідності до витягу з ЄРДР станом на 15.07.2025 в к/п 394 розслідуються усі факти, які були внесені первинно за номерами 303, 323, 394 та 399 (а.с. 206-207).

Так само підставою скарги не може бути незгода скаржника зі здійсненням процесуальним керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_5 в силу відсутності такої можливості у ст. 303 КПК України.

Стосовно триваючої, за твердженням ОСОБА_4 бездіяльності слідчого 2-го СВ ТУ ДБР у кримінальному провадженні 001066 щодо не направлення йому копії постанови від 30.06.2021 про його закриття, то ОСОБА_4 згідно матеріалів цього к/п провадження направлена на поштову адресу копія цього рішення офіційно супровідними листами №05.8/05.8/Б-2426/16-06.8-21 від 11.08.2021 і на виконання ухвали слідчого судді від 15.04.2022 повторно (листами 16-05-7343-22 від 01.07.2022 та 16-05-10372-22 від 05.08.2022) (а.с.107-109, 116, 120-121).

Тому відсутність доказів вручення копії постанови від 30.06.2021 ОСОБА_4 у к/п 394 само по собі не підтверджує існування триваючого невиконання рішення слідчого судді від 15.04.2022. Отримати це процесуальне рішення з квітня 2022 до теперішнього часу скаржник відповідно до наявних матеріалів більше не намагався і перешкод в цьому об`єктивно він не мав, оскільки на таке він не посилався.

Тим більш, оскарження постанови від 11.09.2025 про відмову у залучення ОСОБА_4 потерпілим обмежується підставами, які були в ній наведені.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Верховний Суд у постанові від 05.08.2020 року у справі № 700/361/17 (провадження № 51-1840км20) зазначив, що в кримінальному процесуальному праві преюдиції, як загальні положення (правила, факти), в силу яких суд, що здійснює оцінку доказів, вправі вважати встановленими обставини, які мають значення для вирішення кримінальної справи, як такі, що не потребують повторного чи додаткового дослідження, оскільки факт розцінюється суддею як безспірний (установлений компетентним органом і такий, що спрощує оцінку даних), є допустимими для застосування виключно у випадках, прямо передбачених КПК. Відповідно до ст. 90 цього Кодексу таким, що має преюдиціальне значення для суду, котрий вирішує питання про допустимість доказів, є рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним установлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, на обов`язковість яких Верховна Рада України надала згоду. Отже, ст. 90 КПК указує лише на преюдиціальне значення рішення національного чи міжнародного суду, яким установлено порушення прав і свобод людини, для вирішення питання щодо допустимості тих чи інших доказів.

Також за у положеннях КПК України міститься відмежування поняття «слідчого судді» від поняття «суду».

Таке ж розмежування міститься в положеннях ст.ст. 56 та 64-1, ч. 4 ст. 44, ч. 3 ст. 81, ст. 107, ч. 1 ст. 132, ч. 1 ст. 117, 144 КПК України і інших.

Системний доктринальний аналіз норм Кримінального процесуального кодексу України дає підстави стверджувати, що законодавцем свідомо здійснений змістовний розподіл процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду та слідчих суддів як суб`єктів, які забезпечують відмінні між собою аспекти кримінального процесу на різних стадіяхi.

Частина 2 ст. 21 КПК України містить положення про те, що лише вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України. Так і у ч. 1 ст. 533 КПК України передбачено, що вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України. Таким чином обов`язковий характер та безумовне виконання не є ознаками, притаманними для судового рішення, яке приймається у формі ухвали слідчого судді. Підтвердженням цьому є й характер юридичних наслідків, настання яких передбачено чинним законодавством за таке невиконання, зокрема у: ст. 144 («Загальні положення накладення грошового стягнення»), ст. 166 («Наслідки невиконання ухвали слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів») КПК України, ч. 2 ст. 179 («Особисте зобов`язання») КПК України, ч. 8 ст. 182 («Застава») КПК України, п. 3 ч. 4 ст. 183 («Тримання під вартою») КПК України.

На це вказує й практика касаційного кримінального суду. Так, суд, який розглядає провадження по суті, повинен розглянути усі заперечення сторін, в тому числі й на ухвали слідчих суддів, які не підлягають окремому апеляційному оскарженню під час досудового розслідування. Саме таку процедуру з висловлення незгоди із відповідними ухвалами слідчих суддів передбачено ч. 3 ст. 309 КПК. Суд, який розглядає незгоду сторони із ухвалою слідчого судді, постановленою під час досудового розслідування, яка не підлягає самостійному апеляційному оскарженню, має повну судову дискрецію і може не погодитися із рішенням, постановленим слідчим суддею (постанова ККС ВС від 15.04.2025 року у справі № 127/15521/24).

Отже кримінально - процесуальним законом не оговорено випадків преюдиційності висновків слідчих суддів. Навпаки, в окремих випадках підкреслене протилежне (ст. 198 КПК).

Тому обов`язковість рішень слідчих суддів передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України вичерпується констатацією або спростуванням певного юридичного стану у кримінальному провадженні, спонуканням до дій або утримання від їх вчинення, та реалізацією цього рішення уповноваженим суб`єктом. Це стосується і даної справи, оскільки попередні ухвали слідчих суддів в даному кримінальному провадженні вичерпали свою дію через виконання і не стосувалися рішення слідчого, яке оскаржується.

Отже, слідчий суддя вважає що слідчий 1-го СВ ТУ ДБР правильно прийняв рішення, яке виклав у мотивованій постанові від 11.09.2025 про відмову залучення ОСОБА_4 потерпілим у к/п 394, навів переконливі мотиви цьому копія постанови від 30.06.2021 про закриття кримінального провадження 001066 була йому направлена, а заявлені розрахунки (пп. 8, 17 історії провадження) завданої шкоди, твердження про подію злочину, причинно-наслідковий зв`язок між ними мають виключно абстрактний характер, який змістовно не пов`язані з предметом досудового розслідування кримінального провадження щодо кваліфікованих правопорушень. При цьому слідчий судді зауважує, що розрахунки майнових вимог ОСОБА_4 за базами розрахунку, і суб`єктами відповідальними за шкоду, є взаємовиключними.

Ц не перешкоджає заявнику повторно звернутися з клопотанням про залучення його в якості потерпілого за наявності відповідних підстав.

За такого скаргу слід залишити без задоволення.

Резолютивна частина

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про залучення в якості потерпілого залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

i Актуальні проблеми вітчизняної юриспруденції № 5. 2024, https://doi.org/10.32782/2408-9257-2024-5-14, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , НЕВИКОНАННЯ УХВАЛИ СЛІДЧОГО СУДДІ: АКТУАЛЬНІ ПИТАННЯ ЮРИДИЧНОЇ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ