печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

особи, яка звернулась зі скаргою - ОСОБА_3 ,

представника скаржника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

УСТАНОВИВ:

1.Короткий виклад вимог та доводів поданої скарги

06.10.2025 засобами поштового зв`язку ОСОБА_3 , у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Офісу Генерального прокурора, про зобов`язання внести, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі по тексту - ЄРДР) його заяву від 26.09.2025, про вчинення кримінальних правопорушень.

2. Явка сторін

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав з підстав, викладеній у ній. Просив її задовольнити.

ОСОБА_3 також просив скаргу задовольнити.

Представник Офісу Генерального прокурора у судове засідання не прибув, будучи належно повідомленим про день, час та місце розгляду скарги.

Частиною 3 ст. 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно з нормами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

3. Норми процесуального права, якими керується слідчий суддя при розгляді скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК України).

4. Обставини, встановлені слідчим суддею

26.09.2025 за № 244492-5 Офісом Генерального прокурора зареєстровано заяву ОСОБА_3 про вчинення посадовими особами Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382 КК України; слідчим ОСОБА_5 та прокурорами, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000306, кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 396 КК України; а також суддею Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364 та 396 КК України.

Зі слів ОСОБА_3 від Офісу Генерального прокурора надійшла відповідь про скерування заяви до Київської міської прокуратури. Відомості в ЄРДР не внесені.

06.09.2025 ОСОБА_3 надіслав рекомендованим листом № 354 до суду скаргу на бездіяльність Офісу Генерального прокурора.

5. Мотиви слідчого судді

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України).

Бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає їх невнесення впродовж 24 годин після подання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Отже, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора.

Порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 за № 298. Згідно з п. 1 гл. 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Аналіз вищезазначених положень дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення для того, щоб технічно внести дані відомості до відповідних розділів реєстру. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність його ознак. Такими даними є фактичне зазначення відомостей, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Крім того, норми чинного кримінального процесуального законодавства встановлюють обов`язок здійснити фіксування наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, достатніх для реалізації завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, а не будь-якої інформації, направленої особою як заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вказане, слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та з`ясовуючи чи наділена уповноважена особа Офісу Генерального прокурора обов`язком вчинити певну процесуальну дію, внести відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 зобов`язаний надати оцінку не лише доводам скарги на бездіяльність, а й заяви (повідомлення) про вчинені кримінальні правопорушення.

З тексту заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.09.2025 вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не виконується рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.09.2024 № 320/37330/24.

Також, у провадженні СУ ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000306 від 17.02.2022, відомості про яке внесені на підставі ухвал слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва № 757/29103/23-к від 27.07.2023, № 757/39049/23-к від 14.09.2023, 757/54406/23-к від 01.12.2023 щодо невиконання рішень Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.09.2021 № 640/28334/20, від. 21.09.2021 № 640/20711/20 щодо нарахування, перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_3 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві. Однак, пенсію не виплачено. У заяві вказано, що слідчий ОСОБА_5 та процесуальні керівники продовжують зловживання службовим становищем, приховують злочини, не здійснюють запобігання кримінальним правопорушенням. Скарги та клопотання ігнорують, що свідчить про пряму дискримінацію ОСОБА_3 , як інваліда війни, порушуючи його права на отримання пенсії протягом 10 років.

Крім того, суддя Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_6 , яка є головуючою у справі № 320/46479/24, з метою приховування тяжких злочинів, вчинених працівниками Пенсійного фонду України та ГУ ПФУ в м. Києві, ухвалою від 15.10.2024, всупереч ст. 257 КАС України, відкрила спрощене позовне провадження за позовом ОСОБА_3 про виплату пенсії та компенсації пенсії за її невчасну виплату та порушує строки розгляду справи, визначені ст. 258 КАС України.

Розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на вирішення, заслухавши доводи скаржника ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4 , дослідивши приєднані до скарги матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи заяви про вчинення кримінального правопорушення фактично зводяться до:

- незгоди зі станом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000306, неврученням підозри уповноваженим особам пенсійного фонду;

- відповіддю старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 про долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000306 від 17.02.2022 заяви ОСОБА_3 від 20.06.2025 про вчинення працівниками ГУ ПФУ та ГУ ПФУ в м. Києві кримінальних правопорушень без внесенні відомостей по заві до ЄРДР. У заві про вчинення кримінального правопорушення від 20.06.2025 викладені обставини щодо невиконання органом пенсійного фонду рішень Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.09.2021 № 640/28334/20, від. 21.09.2021 № 640/20711/20 щодо нарахування, перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_3 ;

- постановленням суддею Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_6 15.10.2024 ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження за позовною заяву ОСОБА_3 до Пенсійного фонду України , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві , Голови правління Пенсійного Фонду України ОСОБА_8 , третя особа: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_9 про визнання протиправними дій, не розглядом суддею клопотання ОСОБА_3 про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження та відмовою у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_6 .

Щодо вчинення, на думку скаржника ОСОБА_3 , слідчим та прокурорами у кримінальному провадженні № 0000306 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364 та 396 КК України, то заява від 26.09.2025 не містить конкретних даних про вчинення кримінальних правопорушень. Дії та бездіяльність слідчих та прокурів є предметом оскарження у порядку, передбаченому ст. 303 КПК України.

Щодо вчинення, на думку, скаржника ОСОБА_3 , суддею Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364 та 396 КК України, слід зауважити наступне.

У справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч. 1, 2 ст.126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 01.12.2004 № 19рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R(94)12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.

Крім цього, згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в п. 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 у справі № 21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».

Виходячи із положень, закріплених в ст. 14, 106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 126, 129 Конституцій України рішення суду, дії або бездіяльність суддів під час здійснення правосуддя, підготовки, розгляду справ у судових інстанціях, звернення рішення до виконання тощо можуть оскаржуватися виключно в апеляційному та касаційному порядку.

З наведених вище правових норм можна зробити висновок, що висловлення незадоволення рішеннями суддів шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених статтями 126 та 129 Конституції України.

При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей в ЄРДР, яке стосується суддів, необхідно також враховувати Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20) відмітив, що: «…слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР».

Згідно з ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин».

Разом із цим, необхідно звернути увагу, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Оцінюючи обґрунтованість заяви ОСОБА_3 на предмет наявності ознак складу злочину, слідчий суддя вважає очевидним, що в ній відсутні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про вчинення слідчими, прокурорами та суддею кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364 та 296 КК України, а є лише незгодою з діями та бездіяльністю слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні № № 0000306 та постановленою суддею ухвалою.

Ознак вчинення відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 161 КК України, заява про вчинення кримінального правопорушення також не містить.

Вимоги скарги в частині зобов`язання Генерального прокурора створити слідчу групу виходить за межі переліку рішень, дій та бездіяльності прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та перелік яких передбачений ст. 303 КПК України.

Натомість, слідчий суддя вважає, що заява ОСОБА_3 від 26.09.2025 в частині невиконання уповноваженими посадовими Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 у справі № 320/37330/24, яке є обов`язковим до виконання, підлягає перевірці у порядку, передбаченому КПК України.

При цьому слідчий суддя зазначає, що саме уповноважена особа органу досудового розслідування на підставі ч. 5 ст. 214 КПК України вносить до ЄРДР відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Посилання скаржника на норму ст. 214 КПК України, яка, на його думку, встановлює не право, а обов`язок слідчого або прокурора внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування, оцінюється слідчим суддею критично, оскільки дана норма свідчить лише про те, що правова оцінка заяви про кримінальне правопорушення не може бути надто детальною (щодо кожної з ознак складу кримінального правопорушення) з урахуванням початкового етапу дослідження події імовірного кримінального правопорушення та обмеженістю правових можливостей щодо не тільки пізнання тих чи інших обставин, але й можливості детального обґрунтування наявності повного складу кримінального правопорушення, що характерно для підсумкових рішень у кримінальному провадженні (винесення вироку чи закриття кримінального провадження).

За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 303, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладене в заяві ОСОБА_3 від 26.09.2025, яка зареєстрована 26.09.2025 № 244492-25, в частині, що стосується невиконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 у справі № 320/37330/24.

Зобов`язати службову особу, яка внесла відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, через 24 години з моменту внесення таких відомостей, надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст скарги складено та проголошено 28.10.2025 о 16:55 год.

Слідчий суддя ОСОБА_10