КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/8760/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000963 від 12.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року задоволено клопотання слідчого в ОВС 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно.

Накладено арешт на майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене протоколом обшуку житла від 16.09.2025 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- ноутбук ACER Acpire 3, серійний номер: NXAD0EU00M2381789A3400, модель: N20C6, сірого кольору;

- мобільний телефон марки: Samsung Galaxy A55 5G, модель: SM-A556B/DS, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , темно-синього кольору в прозорому захисному чохлі, з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» з номером НОМЕР_4 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що ані ноутбук, ані мобільний телефон ОСОБА_7 не є речовими доказами вчиненого кримінального правопорушення, оскільки слідством не було встановлено пристрій, з якого розповсюджувались публікації.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки 22.10.2025 оскаржувану ухвалу постановлено без виклику особи, що подає апеляційну скаргу, копію ухвали представник власника майна отримав 30.10.2025, а з апеляційною скаргою звернувся до суду 03.11.2025, відтак, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та прокурор у судове засідання повторно не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомили та клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

Від адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , надійшло клопотання про розгляд справи без участі апелянта.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності осіб, які без поважних причин не прибули у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчим управлінням СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000963 від 12.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Згідно з фабулою, внесеною до Єдиного реєстру досудових розслідувань, громадянин України, мешканець м. Києва ОСОБА_7 поширює матеріали в яких містяться виправдовування, визнання неправомірною та заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/24280/25 від 10.09.2025 надано слідчим, які входять до складу групи слідчих, та прокурорам, які входять до складу групи прокурорів, у кримінальному провадженні №0000963 від 12.09.2024, дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_10 та використовується (володіє) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання та вилучення наступних речей та документів, у тому числі в електронному вигляді, а саме записників (блокнотів), роздруківок, зошитів, чернеток, в яких містяться ознаки виправдовування збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році.

Надано слідчим, які входять до складу групи слідчих, та прокурорам, які входять до складу групи прокурорів, у кримінальному провадженні №0000963 від 12.09.2024, дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_10 та використовується (володіє) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою огляду та копіювання інформації, що має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, з персональних електронно-обчислювальних машин (комп`ютерної техніки), носіїв інформації (ПЕОМ, ноутбуків, планшетів, флеш-носіїв, жорстких дисків та магнітних носіїв інформації), мобільних телефонів, на яких може міститись інформація із відомостями щодо вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, переписка за допомогою електронної пошти та інших програм для спілкування через мережу інтернет (Skype, Viber, Telegram, WhatsApp, Instagram, Facebook та ін.), а у разі якщо доступ до вищевказаних електронних інформаційних систем, їх частин, електронних носіїв інформації обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту, - на вилучення вищевказаних електронних інформаційних систем, їх частин, електронних носіїв інформації.

16.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/24280/25 від 10.09.2025 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

16.09.2025 слідчим в ОВС 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майором юстиції ОСОБА_8 винесено постанову про визнання речовими доказами, відповідно до якої визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000963 від 12.09.2024 наступні речі:

- ноутбук ACER Acpire 3, серійний номер: NXAD0EU00M2381789A3400, модель: N20C6, сірого кольору;

- мобільний телефон марки: Samsung Galaxy A55 5G, модель: SM-A556B/DS, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , темносинього кольору в прозорому захисному чохлі, з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» з номером НОМЕР_4 .

16.09.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України; у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

22.10.2025 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва накладено арешт на майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене протоколом обшуку житла від 16.09.2025 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- ноутбук ACER Acpire 3, серійний номер: NXAD0EU00M2381789A3400, модель: N20C6, сірого кольору;

- мобільний телефон марки: Samsung Galaxy A55 5G, модель: SM-A556B/DS, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , темно-синього кольору в прозорому захисному чохлі, з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» з номером НОМЕР_4 .

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом у межах кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна може призвести до його приховування, пошкодження, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене протоколом обшуку житла від 16.09.2025 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук ACER Acpire 3, серійний номер: NXAD0EU00M2381789A3400, модель: N20C6, сірого кольору; мобільний телефон марки: Samsung Galaxy A55 5G, модель: SM-A556B/DS, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , темносинього кольору в прозорому захисному чохлі, з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» з номером НОМЕР_4 , врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Посилання представника власника майна на невідповідність арештованого майна критеріям речових доказів є безпідставними, оскільки встановлені слідчим суддею фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах власника майна чи інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Поновити представнику ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_11

Судді:

ОСОБА_12 ____________