"22" січня 2026 р. Справа № 363/332/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , перевіривши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Вишгородського РУП ГУНП у Київській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2026 року до Вишгородського районного суду Київської надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Вишгородського РУП ГУНП у Київській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, в якій просить зобов`язати зобов`язати уповноважених осіб Вишгородського РУП ГУНП в Київській області внести відомості про вчинення кримінального правопорушення за її заявою, зареєстрованою в ЄО № 28087.

До початку розгляду скарги встановлено, що її подано з порушенням правил підсудності, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За нормами ст. 26 КПК України слідчий суддя вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень згідно з цим Кодексом.

Правила підсудності ґрунтуються на основних засадах судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засадах кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК України, а також принципах побудови системи судів загальної юрисдикції. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя. По кожній справі, незалежно від її категорії, перше питання, яке вирішує суддя, слідчий суддя - це підсудність.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому випадку підлягає скасуванню, якщо порушені правила підсудності.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим.

Згідно з пунктом 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора ,бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК України.

Виходячи аналізу норм КПК України судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування, а тому, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, зазначене правило застосовується й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність яких прямо не визначена процесуальним законом (зокрема ч. 1 ст. 306 КПК України).

Таким чином, скарги на рішення, дії або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно з положеннями ст. 38 КПК України, органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Досудове слідство здійснюють: 1) слідчі підрозділи: органів Національної поліції; органів безпеки; органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; 3) підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України.

Тобто, чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування відповідні слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

Як вбачається з долученого до скарги листа заступника керівника Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 № 54-98 вих-26 від 07.01.2026 року матеріали за зверненням ОСОБА_2 від 12.11.2025 року (ЄО № 28087 від 12.11.2025 року) спрямовані за належністю до Покровського РУП ГУНП в Донецькій області (вих. № 285572 від 12.11.2025 року).

Тож, слідчим суддею встановлено що заява ОСОБА_2 від 12.11.2025 року, знаходиться на розгляді у Покровському РУП ГУНП в Донецькій області, що розташований у м. Покровськ Донецької області та знаходиться під юрисдикцією Заводського районного суду міста Кам`янського.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого,дізнавача чи прокурора повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Вивчивши зазначену скаргу та долучені до неї матеріали, вбачається про необхідність повернення скарги особі, яка її подала, оскільки скарга не підлягає розгляду у Вишгородському районному суді Київської області.

Вбачається за необхідне роз`яснити особі, яка звернулась зі скаргою, що згідно з ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9, 32, 33, 132, 303, 304, 305, 306, 395 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Вишгородського РУП ГУНП у Київській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, повернути особі, яка звернулась зі скаргою.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1