Справа №295/45/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0001950 від 30.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира звернувся слідчий СВ Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 із клопотанням, у якому зазначив, що 29.12.2025 року близько 15:40 на зупинці громадського транспорту «Небесної Сотні» в м. Житомирі громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час посадки до тролейбуса ЗІУ 2215 та контактуванням з його елементами отримав удар електричним струмом. Внаслідок даної події пасажир ОСОБА_5 самостійно звернувся до лікувального закладу з отриманими тілесними ушкодженнями.

Під час огляду місця події працівниками СВ Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області було вилучено транспортний засіб - тролейбус ЗІУ 2215, та поміщено на майданчик АТГ ЦЗ УЛМТЗ ГУНП в Житомирській області за адресою: Житомирська обл., с. Гуйва, вул. Бердичівська, 64В.

Оскільки тролейбус ЗІУ 2215 зберіг на собі сліди, що мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, існують достатні підстави вважати, що він є доказом вчинення кримінального правопорушення.

У ході досудового розслідування, з метою повного, об`єктивного та неупередженого дослідження обставин події, виникла необхідність у проведенні низки судових експертиз, зокрема: експертизи технічного стану транспортного засобу та інших спеціальних досліджень.

Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України, транспортний засіб - тролейбус ЗІУ 2215, який згідно з технічним журналом належить КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» та перебував під керуванням ОСОБА_6 , був вилучений слідчим СВ Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області під час огляду місця події та направлений на відповідальне зберігання за вказаною вище адресою. Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України, даний транспортний засіб вважається тимчасово вилученим майном.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру, щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За змістом ст. 173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що викладені обставини у клопотанні та долучені до нього докази є обґрунтованим та достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події, шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Керуючись ст.ст.170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тролейбус ЗІУ 2215, який належить КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління», та перебував під керуванням ОСОБА_6 , з метою недопущення відчуження, розпорядження та користування зазначеного транспортного засобу та речового доказу.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1