Справа № 215/8283/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі заяву ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 статті 125, ч.2 статті 345 КК України, про відвід судді ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 статті 125, ч.2 статті 345 КК України, де головуючим є суддя ОСОБА_5 .

Від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшла заява про відвід судді ОСОБА_5 з підстав наявності обставин, що викликають сумніви в його неупередженості через те, що Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області розглядається справа №215/8237/25 за позовом ОСОБА_6 до держави Україна в особі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями суду. За таких обставин, на думку обвинуваченого, суддя ОСОБА_5 має заявити собі самовідвід, оскільки позов стосується органу, в якому він виконує обов`язки судді, що є очевидною обставиною його відводу.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав заяву про відвід судді ОСОБА_5 та просив її задовольнити, посилаючись на існування конфлікту інтересів у зв`язку з заявленим вище позовом.

Суддя ОСОБА_5 подав суду заяву, в якій відмовився від дачі пояснень за відсутності підстав для відводу та зазначив, що заявлений відвід має на меті надмірне затягування справи

Прокурор у судовому засіданні вказав, що наведені в заяві про відвід судді ОСОБА_5 обставини не вказують на його упередженість, оскільки позов заявлено до держави Україна в особі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, де суддя ОСОБА_5 не є безпосереднім відповідачем, тому просив відмовити у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши думку учасників, вивчивши заяву про відвід, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Стаття 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачає, зокрема, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів безстороннім і справедливим судом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 80 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної ООН від 27.07.2006) закріплено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ від 24 травня 1989 року у справі «Гаусшильдт проти Данії»).

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі Межнаріч проти Хорватії ЄСПЛ звернув увагу на те, що слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною.

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Вирішуючи питання щодо наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_5 при розгляді кримінального провадження, суд виходить з того, що заявлені в заяві про відвід обґрунтування, не є такими, що викликають сумнів у неупередженості останнього.

Заявлена підстава для відводу судді не пов`язана із неналежною поведінкою судді. Справа №215/8237/25 за позовом ОСОБА_6 до держави Україна в особі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями суду,жодним чином не перетинається з обставинами кримінального провадження та не мають між собою нічого спільного. Відповідачем у справі є держава Україна в особі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, тобто юридична особа, а не конкретно головуючий суддя у справі №215/8283/25.

Більш того, у заяві про відвід не наведено жодних даних, які б свідчили саме про зв`язок зазначених обставин із предметом даного кримінального провадження або про заінтересованість судді в його результатах розгляду.

Отже, наведені доводи не містять обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності головуючого судді ОСОБА_5 при розгляді кримінального провадження у справі №215/8283/25.

Таким чином, враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 75 КПК України, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, заява про відвід головуючого судді ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 80-81, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 статті 125, ч.2 статті 345 КК України, про відвід судді ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя