Єдиний унікальний номер справи 188/2348/25
Провадження № 1-кп/185/1550/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглядаючи в період воєнного стану у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_7 (дистанційно),

обвинуваченої ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В :

Прокурором 23.12.2025 року заявлене клопотання про продовження до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки строк дії його завершується 29.12.2025 року, до зазначеної дати немає можливості розглянути провадження по суті. Підстав для звільнення обвинуваченої з під варти немає. Ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були враховані при обрані та продовженні обвинуваченій запобіжного заходу на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду, не відпали: останній пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, під загрозою можливого покарання обвинувачена може переховуватись від суду, знаходячись на свободі може перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, є ризик вчинення обвинуваченою нового кримінального правопорушення. Інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обвинувачена та її захисник заперечували проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченій у виді тримання під вартою. Захисник зазначив про відсутність ризиків, зазначених прокурором, зі спливом часу ризики зменшились, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем проживання обвинуваченої.

Заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши наявні матеріли кримінального провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченої ОСОБА_5 , завершується 29.12.2025 року. Завершити розгляд кримінального провадження до вказаної дати неможливо. В кримінальному провадженні тільки розпочато судове слідство.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

На виконання вказаних вимог Закону судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ Національної безпеки України, що згідно обвинувального акту було вчинено в умовах воєнного стану. Обвинувачена розуміє, що її може очікувати покарання пов`язане з позбавленням волі. Не виключена можливість, продовження ОСОБА_5 злочинної діяльності. Тобто зазначений прокурором ризик про можливість переховування обвинуваченої від суду продовжує існувати, оскільки під загрозою можливого покарання обвинувачена може ухилитись від правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування».

Судове слідство за даним кримінальним провадженням тільки розпочалось, свідки, експерти не допитані. Заявлений прокурором ризик ймовірних перешкод кримінальному провадженню з боку обвинуваченої у разі зміни запобіжного заходу продовжує існувати, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження, зокрема анкетних даних свідків, експертів, - існує ймовірність позапроцесуального незаконного впливу з боку обвинуваченої на вказаних учасників кримінального провадження, які ще судом не допитані.

Колегія суддів зазначає, що наявність у обвинуваченої місця проживання, не є беззаперечною підставою для зміни обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки такі враховується в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні і ризиками визначеними ст. 177 КПК України.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду і оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають лише характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд під час вирішення клопотання про запобіжний захід не вирішує питання доведеності вини обвинуваченої. Метою судового розгляду саме є дослідження обґрунтованості та доведення винуватості в пред`явленному обвинуваченні. Оцінку всіх доказів на предмет їх допустимості, належності та достатності суд надає в нарадчій кімнаті. І тільки в нарадчій кімнаті робить висновок про доведеність чи недоведеність висунутого обвинувачення. Тому під час розгляду даного клопотання суд не вирішує дане питання.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не доведені.

Всі обставини, досліджені в ході судового засідання, у сукупності не дають достатні підстави про зміну запобіжного заходу обвинуваченій з тримання під вартою на інший, більш м`який.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку сторін, суд дійшов висновку, що прокурором доведено, що обвинувачена представляє ризики рецидиву та втечі, а зазначені фактичні обставини та дані характеристики її особи суд вважає такими, що не стримуватимуть обвинувачену ОСОБА_5 від порушення покладених на неї процесуальних обов`язків, спроби перешкоджати кримінальному провадженню, тому є підстави для продовження відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст.183 ч.4 КК України тільки під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142 Кримінального кодексу України.

Суд вбачає правомірною мету, з якою законодавець доповнив частиною шостою статтю 176 КПК, маючи намір посилити захист суверенітету територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України за рахунок установлення вказаною нормою Кодексу тимчасово (на період дії воєнного стану) особливого порядку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до осіб, які підозрюються або обвинувачують у вчиненні злочинів, які за тяжкістю й характером є наднебезпечними в умовах воєнного стану.

Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.111 ч.2 КК України державній зраді, що вчинена в умовах воєнного стану.

Щодо ствердження захисника про зменшення ризиків, визначених в ст.177 КПК України, суд зазначає наступне.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. В переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 має бути продовжений.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 615 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обраного обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» - продовжити терміном до 21 лютого 2026 року, включно.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на інший, більш м`який, обвинуваченій ОСОБА_5 відмовити.

Строк дії ухвали до 21.02.2026 року, включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій, захиснику, начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3