Справа №750/8884/25
Провадження №1-кп/750/692/25
У Х В А Л А

12 листопада 2025 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000033 від 07.03.2025

В С Т А Н О В И В:

в судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання, відповідно до якого просить вирішити питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 який спливає, обґрунтовуючи клопотання тим, що ризики, які були підставою до застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні з клопотанням не погодилась, заперечувала щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Так, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ризиками, які суд оцінює у сукупності із тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_5 , а також незаконного впливу на свідків, вчинення ним інших кримінальних правопорушень чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, оскільки останній обвинувачуються у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень, за найбільш тяжке з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Суд враховує дані відносно особи обвинуваченого ОСОБА_5 , як то соціальні зв`язки, сімейний стан, відсутність даних щодо офіційного працевлаштування, вік та стан здоров`я, а також період його тримання під вартою, однак, вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за тяжче з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, і тяжкість покарання, що загрожує йому в разі доведеності його винуватості, може викликати його втечу, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки знайомий з ними і йому відомо про місце їх проживання, і які на даний час ще не допитувались судом, продовження вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з пошкодженням чужого майна, в тому числі об`єктів органів військового управління, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, на даний час буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Суд не може прийняти до уваги доводи захисника ОСОБА_4 про те, що застосовування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, оскільки судом встановлено, що наведені прокурором ризики, визначені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, заслуговують на увагу.

Отже, враховуючи вищевикладені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, та дані про його особу, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню та виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто до 10.01.2026 року, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та дієво запобігти ризикам, доведеними прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно обвинуваченого на даний час більш м`яких запобіжних заходів.

Таке не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи дію воєнного стану на території України, доведеність сукупності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та обставин, передбачених статтею 178 КПК України, характер та тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, суд вважає, що відсутні підстави для визначення розміру застави (абз. 8 ч.4 ст. 183 КПК України).

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді цілодобового домашнього арешту, то суд вважає за необхідне відмовити, оскільки судом було зазначено, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не перестали існувати і мають місце при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, отже більш м`які запобіжні заходи, зважаючи на приписи ч.6 ст. 176 КПК України, на даний час не здатні забезпечити нівелювання встановлених ризиків і не можуть бути застосовані.

Керуючись ст.ст. 183, 331, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 січня 2026 року включно, з подальшим утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

На ухвалу, в частині продовження строку тримання під вартою, протягом 5 днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1