Справа № 461/944/26
Провадження № 1-кс/461/657/26
УХВАЛА

04.02.2026 року, слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Стрілища Жидачівського району Львівської області, українця, громадянина України, який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення 02.02.2026 вимагав та одержав неправомірну вигоду, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави про звільнення з військової служби ОСОБА_7 .

В кінці травня 2025 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на вимагання та отримання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави про переведення ОСОБА_7 з зони проведення бойових дій, а в подальшому його звільнення з військової служби. 01.06.2025 ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що у випадку надання йому неправомірної вигоди, він здійснить вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави про переведення ОСОБА_7 з зони проведення бойових дій, а в подальшому його звільнення з військової служби, а в іншому випадку ОСОБА_7 залишиться в зоні проведення бойових дій.

Так, з метою реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_4 з 01.06.2025 по 22.12.2025 вимагав та отримував як особисто від ОСОБА_8 так і шляхом банківських переказів неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави про переведення ОСОБА_7 з зони проведення бойових дій, а в подальшому його звільнення з військової служби. У вказаний період часу ОСОБА_8 перерахувала на банківські рахунки, надані ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 878046 гривень.

30.01.2026 близько 12:40 год. ОСОБА_4 при спілкуванні з ОСОБА_8 висловив вимогу про передачу нею 6370 доларів США за здійснення ним впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави про звільнення ОСОБА_7 з військової служби.

02.02.2026 близько 15.45 год., згідно попередньої домовленості ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , де вчергове висловив вимогу про отримання від неї грошових коштів в розмірі 6370 доларів США за здійснення ним впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави про звільнення ОСОБА_7 з військової служби. Після цього ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 6370 доларів США та протиправна діяльність останнього була припинена.

Слідчий зазначив, що станом на день подання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відтак просить слідчого суддю застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прокурор в судовому засідання клопотання підтримав та просив таке задовольнити в повному обсязі.

Підозрюваний в судовому засіданні фактичні обставини викладені у клопотанні визнав. Водночас, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала. Зазначила, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою, а стороною обвинувачення неправильно кваліфіковано дії підозрюваного. Вказала, що слідчий не обґрунтував належним чином кожен із зазначених в клопотанні ризиків з точки зору конкретності та достатності, не навів жодного доказу чому до підозрюваного слід застосувати найсуворіший запобіжний захід.. Додатково повідомила, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює на умовах цивільно-правового договору у службі таксі, неодружений, але має на утриманні малолітню дитину. Враховуючи вищенаведене, просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання повністю, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000127 від 27.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

02.02.2026 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

04.02.2026 року ОСОБА_4 було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:

-протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками и від 28.01.2026 року;

-протоколом огляду від 28.01.2026 року з додатками;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину;

-протоколами обшуку від 02.02.2026 року;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

За такого, доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, про яку повідомлено ОСОБА_4 , відхиляються, оскільки обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними в матеріалах клопотання доказами, які об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, яке йому інкримінується, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити таке кримінальне правопорушення за викладених у повідомленні про підозру обставин, що є достатнім для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Крім того, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведене існування ризиків, а саме:

-ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду свідчить те, що у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років із конфіскацією майна, а тому страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинені ним діяння, може спонукати останнього, перебуваючи на волі, ухилитися (змінити місце проживання, у т.ч. шляхом виїзду за кордон, тощо) від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання.

Оцінюючи питання стійкості соціальних зв`язків підозрюваного, слідчий суддя зазначає, що останній неодружений. офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину. Зазначене на переконання слідчого судді свідчить про відсутність у нього соціальних зв`язків належного рівня, які об`єктивно стримували ОСОБА_4 від можливого ухиленні від органу досудового розслідування та суду;

ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства, з метою зміни або відмови їх від показань. Окрім того, з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань (ст. 23 КПК України), свідки судом ще не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу вироку відносно нього.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

На виконання вимог закону слідчий суддя розглядає можливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі перелічені в статті обставини.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу враховує таке:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_4 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України;

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вищевикладене у своїй сукупності свідчить про те, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному та обмеження його конституційних прав у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини та відповідає практиці Європейського Суду з прав людини..

При цьому обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Щодо розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Слідчий суддя погоджується із доводами сторони обвинувачення про виключність випадку, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, який вчинений проти особи, яка перебуває у вразливому стані внаслідок загибелі її чоловіка-військовослужбовця.

Зазначене кримінальне правопорушення вчинене з надмірною зухвалістю та явною зневагою до осіб, які захищають Вітчизну від російських загарбників та членів їхніх сімей.

При визначенні розміру запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 обставини його вчинення, індивідуальні особливості підозрюваного, що дозволяє дійти висновку, що застава визначена у сумі до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не буде здатною забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження.

Крім цього, слідчий суддя також враховує, що згідно з матеріалами клопотання ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 в період часу з 01.06.2025 по 02.02.2026 в розмірі близько 5000000 гривень, з яких близько 900000 гривень ОСОБА_8 перерахувала на банківські рахунки, вказані ОСОБА_4 , що додатково підтверджує неможливість застосування до останнього альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі, передбаченому ч.2 ст. 182 КПК України.

З таких обставин, з урахуванням конкретних матеріалів справи, майнового стану підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 .

Саме такий розмір, на думку слідчого судді, розумно і пропорційно співвідноситься з обставинами вчинення кримінального правопорушення, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, запобігти ризикам кримінального провадження та не є завідомо непомірним для нього.

У частині 5 ст. 194 КПК України закріплено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором. Такі обов`язки, відповідно до ч. 7 ст.194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

У судовому засіданні прокурором доведено необхідність покладення на підозрюваного обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України.

Такі обов`язки обумовлюються доведеністю існування ризиків та за своїм характером не будуть занадто обтяжливими для ОСОБА_4 , будуть здатними запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого, - задоволити повністю.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 діб, тобто до 02 квітня 2026 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу, в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 998400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) грн., та у разі внесення застави покласти на підозрюваного строком на 60 діб наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-не відлучатися з м. Львова без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

-утриматися від спілкування з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , які є свідками у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку наявності таких.

Повний текст ухвали проголошено 09 лютого 2026 року о 16 год. 20 хв.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1