Номер провадження: 11-сс/813/1676/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника особи, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_7 , який діє в інтересах «DORU TRANS» SRL, на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000490, внесеного до ЄРДР 13 липня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 321 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене 23 червня 2025 року у ході проведення обшуку транспортного засобу «VOLVO», номер державної реєстрації республіки Молдова ILBB 843,а саме на:

1.Міжнародна товаро-транспортна накладна CMR DRT 001198, на 1 арк.

2.«CERTIFIKCAT» на авто ILBB 843;

3.«CERTIFIKCAT» на причіп T941CD;

4.Мобільний телефон марки «Samsung E23» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ;

5.Мобільний телефон марки «Motorola» ІМЕІ : НОМЕР_3 ;

6.автомобіль марки «VOLVO», номер державної реєстрації республіки Молдова ILBB 843, з причепом до нього T 941CD, з спиртовмісною рідиною невстановленого походження.

7.«Сертификатсоответствия» №007029-24, на 1 арк.

8.«Протокол испытаний № 5418С24 от 15.03.2024», на 2 арк.

9.«Счет фактура №241», на 1 арк.

10.«Удостоверение о качестве», на 1 арк.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що вилучене у ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, що у свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна, а саме: 1) транспортний засіб міг використовуватися у якості знаряддя вчинення кримінальних правопорушень, які є предметом досудового розслідування; 2) вилучені документи та мобільний телефон можуть містити інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-караних дій в рамках даного кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник особи, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту, ОСОБА_7 , який діє в інтересах «DORU TRANS» SRL., звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2025 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, з наступних підстав:

- слідчим суддею суду першої інстанції не враховано, що вилучені речі, саме вміст вантажу, який перебуває у причепах (автоцистернах) доставлено компанією перевізником «DORU TRANS» SRL., а отримувачем є ТОВ ВИНОКУРНЯ АКЕРМАН, який офіційно задекларований при ввезені на територію України;

-орган досудового розслідування отримав інформацію щодо можливих незаконних дій певних осіб, однак це стосується виключно транспортного засобу марки «VOLVO», д.р.н. республіки Молдова ZGO 708, з причепом R883CB, проте, арештований транспортний засіб немає жодного відношення до розслідуваних обставин, які стали підставою до внесення відомостей до ЄРДР;

- слідчим суддею першої інстанції не враховано, що перебування автомобілів із вантажем у автоцистернах протягом тривалого часу створює перешкоди у поверненні автомобіля із іноземною реєстрацією, що належить Компанії, до країни постійного перебування - Молдова.

- арешт транспортних засобів призводить до фактичної зупинки законної господарської діяльності трьох суб`єктів господарювання, неможливості виконати міжнародний контракт щодо перевезення вантажу, неможливості здійснити поставку продукції, може привести до «неминучого» погіршення якості продукції аж до її повного знищення, за умови неналежного зберігання майна, оскільки температурний режим зберігання товарної продукції не дотримується.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду представник особи, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту, ОСОБА_7 , який діє в інтересах «DORU TRANS» SRL., доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційного скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

За вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У судовому засіданні встановлено, що Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000490, внесеному до ЄРДР 13 липня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками - фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади; ч. 2 ст. 321КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне виробництво, виготовлення, придбання, перевезення, пересилання, зберігання з метою збуту, збут отруйних або сильнодіючих речовин, що не є наркотичними або психотропними чи їх аналогами, або отруйних чи сильнодіючих лікарських засобів, а також здійснення таких дій щодо обладнання, призначеного для виробництва чи виготовлення отруйних або сильнодіючих речовин, або отруйних чи сильнодіючих лікарських засобів, вчинені без спеціального на те дозволу.

Згідно клопотання про арешт майна, на території Придністровського регіону Республіки Молдова (так звана невизнана «придністровська молдавська республіка», фактичне управління якою здійснюється російською федерацією, функціонують окремі угрупування, які за завданням спеціальних служб рф здійснюють дестабілізаційні та деструктивні дії, як на території Республіки Молдова так і на території України.

Діяльність вказаних угруповань фінансується безпосередньо за рахунок грошових коштів, отриманих від рф, спрямованих на забезпечення діяльності так званих органів влади вказаного квазіутворення, а також за рахунок підприємств тіньового сектору економіки Республіки Молдова.

Одним з таких підприємств за матеріалами УСБУ в Одеській області є суб`єкт ЗЕД, зареєстрований на території Республіки Молдова - «Eurodivin» ОСОБА_8 , який окрім основного виду господарської діяльності вантажоперевезення, за вказівкою та завданням представників «пмр» здійснює контрабандне перевезення підакцизних товарів спирту етилового, який в подальшому реалізується на території України, а отримані у зазначений спосіб грошові кошти спрямовуються та використовуються вищевказаними угрупуваннями у підривній діяльності на шкоду державній безпеці України.

Так, за завданням невстановлених на даний час представників «пмр», діяльність який координується спецслужбами рф фсб, рф, громадянин Республіки Молдова: ОСОБА_9 власник підприємства перевізника - суб`єкта ЗЕД, зареєстрованого на території Республіки Молдова «Eurodivin» S.R.L., який, залучивши місцевих жителів м. Білгород-Дністровський Одеської області: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за сприяння невстановлених осіб з метою отримання прибутку, здійснюють контрабандне перевезення, виготовлення та випуск у вільний обіг контрафактних підакцизних товарів горілчаних виробів, які можуть містити у своєму складі отруйні речовини.

Для доставляння етилового спирту контрабандним шляхом до України Eurodivin» S.R.L. використовує транспортні засоби, з реєстраційними номерами республіки Молдова, якими на постійній основі здійснюється поставка спирту до коньячного заводу виробника AZNAURI, шляхом перетину держаного кордону у зоні діяльності ВМО № 3 «Старокозаче-Тудора» МП Білгород-Дністровський Одеської митниці в митному режимі IM 40 ЕЕ (попередня декларація) та в подальшому в зоні діяльності ВМО № 4 МП Білгород-Дністровський здійснюється оформлення вантажу у режимі IM 40 DE, (декларантом та вантажоодержувачем виступає ТОВ «Винокурня Аккермана» (), після чого вантаж, знаходячись у вільному обігу, доставляють до заводу AZNAURI, де здійснюють вивантаження спирту коньячного.

Після вивантаження вищевказані автомобілі по черзі прямують на територію колишнього агро-промислового підприємства, з метою вивантаження спирту етилового, який ймовірно розташований у спеціально обладнаних схованках, зроблених у причепі (бочці).

В подальшому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими, на даний час невстановленими особами, з метою збільшення прибутку від збуту контрафактних горілчаних виробів, збільшують об`єм етилового спирту, який завезено вищевказаним контрабандним способом, шляхом додавання спирту метилового (т.з.в. «технічний спитр», ортуйна речовина), що в свою чергу може призвести до тяжких наслідків масового отруєння та смерті споживачів.

Доставляння етилового спирту по території Одеської області, з території колишнього агро-промислового підприємства до місць виготовлення та акумулювання горілчаних виробів, здійснюється транспортними засобами.

Отримані у зазначений спосіб грошові кошти розподіляються між всіма учасниками схеми, в свою чергу ОСОБА_10 скеровує відповідну частку для фінансування та забезпечення вищевказаних угрупувань на території «пмр», що здійснюють підривну діяльність проти України.

Таким чином, можна зробити висновок, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 своїми діями сприяють країни агресору, отримуючи при цьому за незаконні операції значні суми грошових коштів.

В рамках вказаного кримінального провадження 23 червня 2025 року слідчим на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2025 року проведено обшук у транспортному засобі «VOLVO», номер державної реєстрації республіки Молдова ILBB 843, у ході якого виявлено та вилучено: міжнародна товаро-транспортна накладна CMR DRT 001198 на 1 арк.; «CERTIFIKCAT» на авто ILBB 843; «CERTIFIKCAT» на причіп T941CD; мобільний телефон марки «Samsung E23» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Motorola» ІМЕІ : НОМЕР_3 ; автомобіль марки «VOLVO», номер державної реєстрації республіки Молдова ILBB 843, з причепом до нього T 941CD, з спиртовмісною рідиною невстановленого походження; «Сертификатсоответствия» №007029-24 на 1 арк.; «Протокол испытаний № 5418С24 от 15.03.2024» на 2 арк.; «Счет фактура №241» на 1 арк.; «Удостоверение о качестве» на 1 арк. ( а.с. 44-51).

Постановою слідчого від 24 червня 2025 року вищевказане майно було визнано речовими доказами в рамках даного кримінального провадження (а.с.52-53).

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих, чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на положення частини 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі пункту 1 частини 2 статті 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд констатує, що з огляду на долучені до клопотання матеріали, у яких зафіксовано, що для доставлення етилового спирту контрабандним шляхом до України використовує, у тому числі, транспортним засоб марки «VOLVO», номер державної реєстрації республіки Молдова ILBB 843, (а.с.14-17), а під час обшуку зафіксовано, що причіп T 941CD має зміни у конструкції (обладнано додатковими кранами та прихованими ємностями для зберігання рідини) (а.с.45), у своїй сукупності та взаємозв`язку відповідають стандарту «достатніх підстав (доказів)», та дають підстави для підозри, що транспортний засіб використовувався у якості знаряддя вчинення кримінальних правопорушень, які є предметом досудового розслідування.

У свою чергу, під час апеляційного розгляду прокурор повідомив, що наразі призначено товарознавчу експертизу та інженерно-транспортну експертизу, об`єктом дослідження якої є причепом T 941CD, з спиртовмісною рідиною. Зазначені обставини підтверджують факт здійснення збирання доказів шляхом проведення слідчих дій, тобто можливість виконання завдання щодо збирання доказів, для виконання якого мало місце звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, та спростовують твердження апеляційної скарги про відсутність необхідності арешту виявленого та вилученого майна.

Відтак, потреба у накладенні арешту на майно обумовлена необхідністю проведення експертиз, за наслідком якої буде встановлена необхідність або його подальшого утримання як доказу у провадженні, або можливість повернення власнику як такого, що не містить на собі відомостей, важливих для з`ясування обставин вчинення злочину.

З огляду на зазначене, посилання апелянта на те, що власнику майна не повідомлено про підозру в рамках вказаного кримінального провадження, не має ніякого правового значення при вирішенні питання щодо арешту майна з метою збереження речового доказу, оскільки уданому випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 110-2 КК України, є злочином проти основ національно безпеки, що у свою чергу, становить серйозну загрозу територіальній цілісності України, слід дійти висновку, що наявний суспільний інтерес обмеження права власності є пропорційним втручанню у мирне володіння майном, а тому, оскільки таке втручання проведено відповідно з вимогами законодавства, безпідставним є твердження в апеляційній скарзі та те, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, відповідно до ст.132, 170, 173 КПК України дотримався принципів розумності та співрозмірності обмеження права власності осіб завданням кримінального провадження та врахувала наслідки від вжиття такого тимчасового заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб. Доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення для осіб, в інтересах яких подані апеляційні скарга, не надано та під час їх розгляду не встановлено.

Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники і обмежуються у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співрозмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту, ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000490, внесеного до ЄРДР 13 липня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 321 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4