Справа №639/9273/25
Провадження №1-кп/639/495/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м.Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000882 від 16.10.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та до затримання фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2, ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 разом із своїм пасинком ОСОБА_7 15.10.2025 о 21 годині знаходились за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В ході спілкування між ОСОБА_6 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_7 , стався конфлікт на ґрунті раніше сформованих неприязних відносин.

Саме в той час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 , діючи умисно, використовуючи в якості знаряддя злочину кухонний ніж, який ОСОБА_6 взяв перед цим на кухні, наніс ОСОБА_7 2 колото-різаних поранення по задній поверхні лівого плеча, 2 колото-різаних поранення по задній поверхні лівого передпліччя, 1 колото-різане поранення по задній поверхні правого передпліччя, та непроникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітки зліва, після чого, продовжуючи свої протиправні дії, відчуваючи ненависть до ОСОБА_7 , діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого задуму, передбачаючи можливість та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті останнього, з силою, наніс останньому колото - ріжучий удар лезом ножа в ділянку лівої половини грудної клітини.

Після цього, ОСОБА_6 , вважаючи виконаними усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, піддавши травматизації особливо важливі життєві органи, що призвело до розвитку небезпечного для життя потерпілого ОСОБА_7 стану, не зміг довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , з причин, які не залежали від його волі, так як того ж дня потерпілого ОСОБА_7 госпіталізували до ДУ «Інститут загальної хірургії імені Зайцева В.Т. Національної академії медичних наук України», де йому своєчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу.

Внаслідок своїх протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження:

- проникаюче до лівої плевральної порожнини колото-різане поранення грудної клітки, з локалізацією рани по переднє-пахвовій лінії в 6 (шостому) міжреберному проміжку, яке ускладнилося зовнішньою та внутрішньою кровотечою із скупченням вільного повітря у лівій плевральній порожнині (лівобічний пневмоторакс), що належить до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя відповідно до п. 2.1.1. «а», п. 2.1.2, п. 2.1.3. «к, о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.;

- непроникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітки зліва, з локалізацією рани в 7 (сьомому) міжреберному проміжку по середнє-ключичній лінії, а також 2 (два) колото-різаних поранення по задній поверхні лівого плеча в нижній третині та 2 (два) колото-різаних поранення по задній поверхні лівого передпліччя у середній та верхній третинах, та, колото-різане поранення по задній поверхні правого передпліччя у нижній третині, що як у сукупності так і поодинці, належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але небільше 3-х тижнів (21 дня), відповідно до п. 2.3.2. «а», п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

Враховуючи, що ступінь відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , пов`язаний спільним побутом, останні спільно проживали однією сім`єю протягом тривалого часу, та характер насильства відповідає критеріям, визначеним у ст. ст. 1, 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних правопорушень, пов`язаних із домашнім насильством.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засідання обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та надав показання, що скоїв його за обставин наведених вище, при цьому зазначив, що між ним та потерпілим ОСОБА_7 тривалий час існують побутові суперечки та виникаю сварки. Саме на цьому ґрунті і виник конфлікт, який закінчився злочином.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала сторона обвинувачення, захисту та потерпілий.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу ОСОБА_6 .

Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він не працює, одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючи та обтяжуючі покарання обставини, особу ОСОБА_6 , його відношення до скоєного злочину та вважає, позицію потерпілого ОСОБА_7 , яку він висловив в судових дебатах та просив строго не карати обвинуваченого, що при визначенні покарання для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів необхідно призначити покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства, із відбуттям покарання в місцях позбавлення волі.

Наведене відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України знищити.

Керуючись ст. ст. 349, 370, 374, 377 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

До набрання вироком законної сили продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16 жовтня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017) зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16.10.2025 по дату набрання вироком законної сили включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 21.10.2025, а саме: змив РБК з підлоги в кімнаті №1; предмет, схожий на кухонний ніж загальною довжиною 22 см. (довжина рукоятки 12 см., довжина леза 10 см.) з пластиковою рукояткою зі слідами РБК на лезі; предмет, схожий на кухонний ніж загальною довжиною 27 см. (довжина рукоятки 11 см., довжина леза 16 см) та знищити.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1