ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ( у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, у режимі відеоконференції, кримінальне провадженням, внесене до ЄРДР за № 0000052 від 19.06.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, Херсонської області, громадянки України, українки, офіційно не працевлаштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.06.2024 о 16 годині 39 хвилин, перебуваючи біля банкомату, що розташований за адресою в місті Одесі по вулиці Іцхака Рабіна, 2/1, помітила у банкоматі банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , з номером рахунку НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пп. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити.

В цей момент усвідомлюючи, що банківська картка та наявні на ній грошові кошти являються чужою власністю, у ОСОБА_4 раптово виник прямий умисел спрямований на привласнення офіційного документу, маючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних, злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами, розуміючи, що зазначена банківська картка належить іншій особі, маючи можливість ідентифікувати особу, яка втратила зазначене майно, шляхом вільного доступу, привласнила банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яка використовувалася та належала потерпілій ОСОБА_6 , з метою подальшого використання в корисливих цілях, таким чином позбавила потерпілу можливості використовувати зазначену картку за призначенням, тобто умисно привласнила вказаний офіційний документ.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала в повному обсязі. Пояснила суду, що влітку поспішала з дитиною на руках, та переплутала картки. Потім з картки здійснила декілька платежів на невеликі суми до 1000 грн, сповіщення про зняття коштів їй взагалі не приходять. Також погоджується із кваліфікацією її дій, розкаюється у вчиненому.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та немає сумнівів у добровільності її позиції, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження і кваліфікує її дії за ч.1 ст.357 КК України, як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставиною що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, дані, що характеризують обвинувачену, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, те, що остання заміжня, на утриманні має неповнолітню дитину 2017 р.н.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд вважає, що покарання обвинуваченій слід призначити у виді штрафу. Вказане покарання буде необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, речові докази відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 47 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 799 (сімсот дев`яносто дев`ять) гривень.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1