МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/376/24
Провадження № 1-кс/945/372/25
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2025 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2022 року за №0000047 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.364, ч.3 ст.190 КК України,

встановив:

Адвокат ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 22.09.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.364, ч.3 ст.190 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18.11.2024 року було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, у тому числі на моноблок Lenovo з серійним номером NP1TTXPJ MО:MPNXS1725019, білого кольору. У зв`язку із тим, що, на думку представника власника майна, позбавлення прав володіння та користування вилученими речами та документами надмірно обмежує права власника можливості використання для особистих потреб, та тривале його перебування в органу досудового розслідування може призвести до його пошкодження, слід скасувати накладений арешт.

В судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявлені вимоги підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо скасування арешту та вважав клопотання передчасним.

Заслухавши думку учасників провадження, розглянувши клопотання та надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18.11.2024 року було постановлено накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на 3 аркуші паперу з рукописними записами та копію державного акту на право приватної власності на землю серії МК 03110; моноблок Lenovo з серійним номером NP1TTXPJ MО:MPNXS1725019 білого кольору.

Положеннями частини 1 статті 174 КПК України визначено, що встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, з дня реєстрації кримінального провадження та накладення ухвалою слідчого судді арешту на майно, ОСОБА_4 підозра у вчиненні будь якого кримінального правопорушення не повідомлена. Крім того, арешт на вказане майно накладений ухвалою слідчого судді понад рік, а прокурором не доведено того, що потреби досудового розслідування продовжують виправдовувати такий ступінь втручання в права і свободи третіх осіб. Отже, арешт вилученого майна може призвести до порушення прав власника на законне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та рішення Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Отже, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 слід задовольнити, а арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області на вказане майно скасувати.

Керуючись ст.ст.98, 167, 170-175 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2022 року за №0000047 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченихч.3 ст.358, ч.2 ст.364, ч.3 ст.190 КК України задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18.11.2024 року на тимчасово вилучене майно, а саме на моноблок Lenovo з серійним номером NP1TTXPJ MО:MPNXS1725019, білого кольору скасувати.

Зобов`язати відповідальну особу органу досудового розслідування повернути ОСОБА_4 або його представнику моноблок Lenovo з серійним номером NP1TTXPJ MО:MPNXS1725019, білого кольору.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений о 16 годині 00 хвилин 08 грудня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1

08.12.2025