печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Старшого слідчого в ОВС Головного слідчого упраління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання Старшого слідчого в ОВС Головного слідчого упраління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 в межах строків досудового розслідування із визначенням розміру застави у розмірі 660 (шістсот шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 млн. 998 тис. 480 грн.. Клопотання обґрунтоване тим, що військовослужбовець ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими на даний час особами, реалізуючи розроблений механізм протиправної діяльності та виконуючи визначені йому в складі групи протиправні дії, з метою сприяння незаконному перетину державного кордону України рядом осіб, які в умовах воєнного стану були обмежені у своїх конституційних правах, зокрема щодо виїзду за межі України, у період листопада 2024 року - січня 2025 року, під час несення служби у складі наряду з охорони державного кордону України «Перевірка документів» в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Угринів - Долгобичув» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 (Яворівський район, Львівської області), використовуючи своє службове становище, умисно системно порушував правила несення прикордонної служби, а саме всупереч вимогам статей 2, 19 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України» не здійснював в установленому порядку прикордонний контроль і пропуск через державний кордон України транспортних засобів та осіб, фіксацію їх біометричних даних, не перевіряв у осіб, які прямують через державний кордон України, документи на право виїзду з України та не запобіг перетину державного кордону України особами, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, всупереч статті 2, 7, 14 ЗУ «Про прикордонний контроль», пунктів 2, 9-12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (із змінами та доповненнями, далі - Правила перетинання державного кордону), а також Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261 (далі - Інструкція №1261), під час прикордонного контролю осіб не здійснював перевірку документів, не з`ясовував наявність підстав для тимчасової відмови їм у перетинанні державного кордону та не забезпечив відмову в пропуску таких осіб через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, які передбачені пунктами 2?-2?? зазначених Правил, в порушення пунктів 2.5, 2.7, 2.10 Інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.06.2012 № 407 (далі - Інструкція № 407), а також Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон України у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Угринів - Долгобичув», затвердженої Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 11.11.2021 № 217-ОД (далі - Технологічна схема), під час здійснення у складі прикордонного наряду „Перевірка документів" (ПД) стандартної перевірки документів громадян України на виїзд з України не перевірив документи, необхідні для виїзду до держави прямування, які передбачені пунктами 2?-2?? зазначених Правил, не здійснював пошук необхідної інформації у відповідних базах даних Державної прикордонної служби України (у тому числі введеного з 20.08.2024 програмного комплексу «Оператор ЦСД-М» модернізованої інформаційно-комунікаційної системи прикордонного контролю «Гарт-1») та, як уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону, неодноразово безпідставно надав дозвіл на перетинання державного кордону громадянам України, право яких у виїзді з території України було тимчасово обмежене, а також всупереч пункту 13 Правил перетинання державного кордону, пункту 2.5.1 Інструкції № 407, а також Технологічної схеми, приховуючи таким чином свої протиправні дії, не вносив інформацію про громадян, яким він, як уповноважена службова особа Держприкордонслужби, надав дозвіл на перетинання державного кордону, до бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» - інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю «Гарт-1» Державної прикордонної служби України, у результаті чого ОСОБА_4 усунув існуючі перешкоди в перетині державного кордону України в умовах воєнного стану для 28 (двадцяти восьми) громадян України - чоловіків у віці від 18 до 60 років (призовного віку), забезпечивши прихований виїзд (незаконне переправлення) зазначених осіб через державний кордон України до Республіки Польща. Вказаними системними протиправними діями військовослужбовця Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 під час несення служби у складі наряду з охорони державного кордону України спричинено тяжкі наслідки нематеріального характеру, що виразились у підриві обороноздатності держави - невиконання поставлених перед нарядом з охорони державного кордону в умовах воєнного стану завдань щодо запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, послаблення мобілізаційного ресурсу держави та перешкоджання забезпеченню належної чисельності Збройних Сил України шляхом сприяння незаконному виїзду 28 військовозобов`язаним громадянам у віці від 18 до 60 років за межі території України, дискредитацію Державної прикордонної служби України як органу, на яких покладається обов`язок охорони державного кордону України, а також створення негативного іміджу України в Європі, зокрема у частині недоторканості державного кордону та недопущення його незаконного перетину. В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, посилаючись на його обґрунтованість. Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував. Зазначав, що підозра є необґрунтованою, а наведені у клопотанні слідчого ризики не підтверджуються доказами. Просив у задоволенні клопотання відмовити. Підозрюваний ОСОБА_4 доводи захисника підтримав. Вислухавши прокурора на підтримку поданого клопотання, пояснення учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали кримінального провадження, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке. Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000190 від 06.03.2025 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 419, ч. 2 ст. 332 КК України, а також за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368? КК України.

01.09.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку статті 615 КПК України та в той же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 419 КК України, а саме у порушенні правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану, та ч. 2 ст. 332 КК України, а саме у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням службового становища.

23.10.2025 постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 23.11.2025.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду у справі

№ 757/42272/25-к від 02.09.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.10.2025 включно, одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах 660 (шістсот шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 млн. 998 тис. 480 грн., зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого судді, прокурора та слідчого, а також виконувати наступні обов`язки:не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;утримуватися від спілкування із діючими та звільненими військовослужбовцями та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та його структурних підрозділів; не відвідувати територію та приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 та його структурних підрозділів;здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею має бути встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Так, розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для доцільності застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зважаючи, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення. Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування. Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 419, ч.2 ст. 332 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування документами, зокрема: заявою Державної прикордонної служби України про вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 ;протоколом огляду програмного комплексу «Оператор ЦСД-М» модернізованої інформаційно-комунікаційної системи прикордонного контролю «Гарт-1», відповідно до якого зафіксовано що вище зазначені особи згідно наявних обліків не перетинали кордон України у період вересня 2024 - січня 2025 років;протоколом огляду програмного комплексу «Оператор ЦСД-М» модернізованої інформаційно-комунікаційної системи прикордонного контролю «Гарт-1», відповідно до якого зазначені вище особи згідно наявних обліків не мали підстав для перетину державного кордону в умовах воєнного стану та у окремих випадках перебували в розшуку;відомостями компетентних органів Республіки Польща щодо вище зазначених осіб, згідно яких останні перетнули державний кордон Республіки Польща з боку України в період вересня 2024 - січня 2025 років;протоколом огляду програмного комплексу «Оператор ЦСД-М» модернізованої інформаційно-комунікаційної системи прикордонного контролю «Гарт-1» з урахуванням відомостей компетентних органів Республіки Польща;показами свідків, у транспортних засобах яких вище зазначені особи проїжджали кордон України в напрямку Республіки Польща у період вересня 2024 - січня 2025 років;іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності. Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 419, ч.2 ст. 332 КК України. При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень. Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 419, ч.2 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суспільно-небезпечний характер кримінального правопорушення, крім того, оскільки на всій території України введений воєнний стан, підозрюваний ОСОБА_4 , користуючись ситуацією в країні, має змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, в місцях постійного проведення бойових дій або місцях, непідконтрольних органам державної влади України. Окрім того, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України має зв`язки в Державній прикордонній службі України, знає про роботу прикордонних загонів та може перетнути Державний кордон України як приховано так і поза межами контролю. Тож слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду. Через специфіку інкримінованих злочинів, на даний час ще не встановлені всі його обставини, не з`ясовано відомості щодо усіх незаконно переправлених через державний кордон осіб та повне коло причетних до такої протиправної діяльності осіб, у зв`язку з чим, зокрема, не витребувано (вилучено) всі необхідні речі й документи, а тому підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на службі у відповідному підрозділі Держприкордонслужби, може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового слідства та судового розгляду, через прохання, погрози або іншим шляхом намагатися знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також речі та документи, які містять інформацію щодо вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, вказана обставина свідчить про необхідність запобігання ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, для уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, маючи навички поводження та доступ до вогнепальної зброї, може здійснювати вплив на свідків та інших учасників кримінального провадження не лише шляхом прохань, а й залякування, примусу, погроз або застосування насильства з метою зміни або ненадання ними викривальних показів, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу може призвести до неможливості притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності, що в свою чергу говорить про існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КК України. Так, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 підтверджується тим, що останній є військовослужбовцем військової служби, що обумовлює ймовірність вчинення ним військового кримінального правопорушення пов`язаного з ухиленням від виконання обов`язків військової служби, у разі переховування ним від органу досудового розслідування та/або суду. На даний час досліджуються обставини можливої причетності до вказаних злочинів інших осіб, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими причетними особами, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України). Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, інші запобіжні заходи з огляду на м`якість, а також встановлені у судовому засіданні ризики не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків. З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 419, ч.2 ст. 332 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було. За вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків. Розмір застави підозрюваному визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, за якими підозрюється ОСОБА_4 . Також слідчим суддею враховується майновий та сімейний стан підозрюваного та вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які встановлені слідчим суддею щодо підозрюваного. Крім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, яку може бути ним внесено у будь-який момент, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 : 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) утриматись від спілкування із діючими та звільненими військовослужбовцями та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та його структурних підрозділів; 4) не відвідувати територію та приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 та його структурних підрозділів; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Покладення даних обов`язків в разі внесення застави є застереженням від настання наслідків, що супроводжуються вище встановленими слідчим суддею ризиками, передбаченими п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК. Підозрюваний у відповідності до ч. 4 ст. 202 КПК України звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. Виходячи з наведеного вище, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із правом внесення застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити. Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком до 01.12.2025 року включно з утриманням на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 514 000 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві:

отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

МФО: 820172

банк: Державна казначейська служба України, м. Київ

р/р UA1012089.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого судді, прокурора та слідчого, а також виконувати наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утриматись від спілкування із діючими військовослужбовцями та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та його структурних підрозділів (зобов`язати прокурора надати список осіб);

4) не відвідувати територію та приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 та його структурних підрозділів;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту внесення застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали визначити до 01.12.2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів.

Повний текст ухвали буде виготовлений та проголошений о 14:00 год. 31.10.2025 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1