Справа № 524/9811/25
Провадження 1-кп/524/689/25
УХВАЛА

22.12.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000983 від 30.05.2025 року відносно вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначенням розміру застави, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що обвинувачений може ухилитись від явки до суду, також скоїв тяжке кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на свідків,які не допитані в судовому засіданні , знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, не має постійного місця роботи та заробітку, також усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується, може ухилитися від суду, тому застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не зможе в повній мірі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Суд вислухавши думку учасників судового процесу, захисника ОСОБА_4 , який не заперечує проти задоволення клопотання прокурора, але просить суд при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 визначити мінімальний розмір застави , обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав думку захисника, розглянувши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 331 ч.1 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.331 ч.3 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, двомісячний строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, застосований ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 11.11.2025 року спливає 09.01.2026 року.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.4 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого, у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, знаходячись на волі він може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які не допитані судом та які відносяться до кола знайомих обвинуваченого ОСОБА_5 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду,також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, ніде не працює, тобто не має офіційних джерел для існування , раніше судимий за ст. 185 ч.2, ст. 186 ч.2 КК України, 01.04.2025 року згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова був умовно- достроково звільнений для проходження військової служби за контрактом, на шлях виправлення не став, так як через незначний період вчинив нове кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим вище зазначене свідчить про наявність ризиків переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, можливості скоювати інші злочини.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, вважає суд не перестали існувати та істотно не зменшуються .

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного , суд вважає продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме з 22.12.2025 року до 19.02.2026 року включно.

Згідно положень ст. 183 ч.4 п.1 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки злочин у якому висунуте органами досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_5 вчинений із погрозою застосування насильства, то суд вважає не визначати у даному кримінальному провадженні при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заставу, а тому клопотання захисника ОСОБА_4 в цій частині не підлягає задоволенню.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 р. по справі №3-208/2018, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Керуючись ст.ст. 331 ч.3, 369, 372, 392, 394 ч.5, ст. 395 ч.2 п. 1-1 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ :

Клопотання, заявлене прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме з 22.12.2025 року до 19.02.2026 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Головуючий суддя : ОСОБА_6