Справа № 182/5540/25
Провадження № 1-кп/0182/603/2026
У Х В А Л А

Іменем України

29.01.2026 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000747 від 10.07.2025 року стосовно ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.115 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 , в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових за №0000747 від 10.07.2025 року стосовно ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.115 КК України. Стосовно обвинуваченої у кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 10 лютого 2026 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав письмове клопотання про продовження запобіжного у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої на строк судового розгляду, але не більше двох місяців, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду, оскільки у разі доведеності вини обвинуваченої, їй може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що може спонукати їїдо переховування від суду, з метою уникнення покарання. Крім того, на його думку, існує ризик впливу на свідків, з якими обвинувачена особисто знайома. Прокурор просив врахувати відомості про репутацію обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована, не має постійного місця проживання, не має законних джерел прибутку та в її оточенні не має осіб, які б змогли її забезпечувати та контролювати її процесуальну поведінку.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення судового розгляду кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої і просили обрати запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту за місцем її фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Заслухавши доводи прокурора, думку сторони захисту, дослідивши наявні матеріали провадження, вважаю, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є не лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, на які в даному випадку вказав прокурор. Суд враховує такі ризики, як можливість ухилитися від суду, оскільки ОСОБА_3 вчинила злочин стосовно знайомого, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, який відповідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. І, у разі доведеності її провини у вчиненні зазначеного злочину, їй може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що є свідомим для обвинуваченої, яка фактично визнала свою провину в судовому засіданні. І це може спонукати її до ухилення від суду в подальшому, оскільки, зі слів обвинуваченої напередодні події злочину, вона мала намір виїхати за межі України в Норвегію. До того ж, обвинувачена не має власного житла, немає родичів або близьких осіб, які б могли поручитися за її поведінку. Суд вважає до до тепер існує ризик впливу на свідків, зокрема на свідка ОСОБА_6 , з якими обвинувачена перебуває у дружніх стосунках, називає його батьком і мешкала в помешканні останнього, де і відбулася подія злочину. Що на даний час виключає обрання стосовно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання ОСОБА_6 .

У справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). Надаючи оцінку можливості обвинуваченою переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їй злочину може вдатися до відповідних дій.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Враховуючи викладене, з метою уникнення ризиків, на які послався прокурор, тримання обвинуваченої під вартою на даній стадії судового розгляду є дієвим запобіжним заходом, який гарантуватиме її належну процесуальну поведінку. Тому, клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню.

Враховуючи, те що злочин вчинений обвинуваченою з застосуванням насильства, розмір застави стосовно обвинуваченої не визначався і підстави для його визначення на теперішній час теж відсутні.

Керуючись ст. 335 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, тобто до 29 березня 2026 року.

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 і її захисника ОСОБА_5 щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Копію ухвали вручити ОСОБА_3 та направити начальнику ДУВП (4) для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1