У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5835/25

№ 1-кп/183/1914/25

23 грудня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1, ч.2, ч.3, ч.3, ч.5 ст. 190 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілих ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 обґрунтувавши тим, щовідповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Водночас, ОСОБА_3 достовірно знаючи, про введення повномасштабних бойових дій українського народу проти збройних сил та інших силових відомств російської федерації, у зв`язку з чим до оборони України залучено значну кількість осіб, які безпосередньо приймають участь у бойових діях, захищаючи населення та державний суверенітет, діючи на межі морального та фізичного виснаження та потребують кваліфіковану правову допомогу для захисту своїх особистих прав, належного представництва у органах державної влади, медичних закладах та інших установах. Однак остання, нехтуючи загальноприйнятими правилами моралі та людяності, користуючись тяжким становищем військовослужбовців та членів їх сімей, в порушення вимог чинного законодавства України, вирішила діяти у власних корисливих інтересах, з метою особистого збагачення.

Так, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, однак не пізніше жовтня 2022 року, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сім`ї.

Після чого, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, однак не пізніше жовтня 2022 року, ОСОБА_3 розробила злочинний план, який полягав у незаконному заволодінні грошовими коштами військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сім`ї, шляхом обману, який полягав у пропозиції надання послуг з вирішення юридичних питань щодо переводу військовослужбовців до іншої військової частини, звільнення зі служби у Збройних Силах України за станом здоров`я, отримання статусу учасника бойових дій, а також представництва інтересів військовослужбовців у військових частинах, органах територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, медичних закладах, тощо.

Реалізуючи заздалегідь розроблений план ОСОБА_3 , користуючись введенням на території України воєнного стану, розповсюдила серед військовослужбовців Збройних Сил України інформацію про можливість надання останньою юридичної допомоги у вирішенні військових питань у якості юриста та адвоката, яким остання відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України не являється.

У подальшому, в кінці жовтня 2022 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_3 зв`язався ОСОБА_7 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , з метою отримання юридичної допомоги щодо звільнення з військової служби у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний корисний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , в кінці жовтня 2022 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом (яким за освітою не є), яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_7 допомогу щодо звільнення з військової служби, заздалегідь розуміючи, що жодних дій остання вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде коштувати 40 000 гривень, які ОСОБА_7 , будучи введеним в оману, не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_3 перерахував зі свого рахунку на банківський рахунок названий останньою.

Після цього, у період з березня 2023 року по 25 грудня 2024 року ОСОБА_7 та

ОСОБА_3 проводили зустрічі на території м. Самар Дніпропетровської області, в ході яких за вказівкою ОСОБА_3 , ОСОБА_7 будучи введеним в оману передавав останній на її вимоги грошові кошти на загальну суму 285 000 гривень у якості плати за юридичний супровід та представлення його інтересів у відповідних державних органах, будучи повністю впевненим у таких намірах ОСОБА_3 , яка не зупиняючись на досягнутому продовжувала свою злочинну діяльність.

25 грудня 2024 року ОСОБА_7 самостійно звільнився з військової служби у зв`язку отриманням ІІІ групи інвалідності.

Таким чином у період часу з жовтня 2022 року по 25 грудня 2024 року ОСОБА_3 , отримавши оплату від ОСОБА_7 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу останньому щодо звільнення з військової служби за станом здоров`я не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 325 000 гривень, шляхом обману, чим спричинила останньому значну шкоду, розпорядившись коштами на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, в серпні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_3 зв`язався ОСОБА_8 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , з метою отримання юридичної допомоги щодо отримання статусу учасника бойових дій.

В цей час у ОСОБА_3 виник корисний, злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , шляхом введення останнього в обману, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , в серпні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом (яким за освітою не є), яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_8 допомогу щодо отримання статусу учасника бойових дій, заздалегідь розуміючи, що жодних дій вона вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде складати 2500 доларів США, що відповідно до курсу валют Національного банку України становить 91 421 гривень, які ОСОБА_8 особисто передав останній, будучи введений в оману і не здогадуючись про дійсні злочинні наміри ОСОБА_3 .

Після цього, у вересні 2024 року ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_3 передав останній грошові кошти у розмірі 500 доларів США, що відповідно до курсу валют Національного банку України становить 18 284 гривень, у якості плати за юридичний супровід та представлення його інтересів у відповідних державних органах, будучи повністю впевненим у таких намірах ОСОБА_3 , яка не зупиняючись на досягнутому продовжувала свою злочинну діяльність.

Надалі 27 листопаді 2024 року ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_3 перерахував на банківську картку № НОМЕР_3 , яку надала остання, грошові кошти у сумі 10 000 гривень, двома переказами по 5 000 гривень.

На теперішній час ОСОБА_8 статус учасника бойових дій не отримав, жодний заздалегідь обіцяних послуг юридичного супроводу ОСОБА_3 не надала.

Таким чином, у період часу з серпня 2023 року по 27 листопада 2024 року ОСОБА_3 , отримавши оплату від ОСОБА_8 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу останньому щодо отримання статусу учасника бойових дій не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 на загальну суму 119 705 гривень, шляхом обману.

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, в серпні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_3 зв`язався ОСОБА_9 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 , з метою отримання юридичної допомоги щодо переведення до іншої військової частини.

В цей час у ОСОБА_3 виник корисний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , шляхом обману, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , в серпні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом військової частини НОМЕР_1 (яким за посадою та освітою не є), яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_9 допомогу щодо переведення до іншої військової частини, заздалегідь розуміючи, що жодних дій остання вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде коштувати 5 500 доларів США, що відповідно до курсу валют Національного банку України становить 201 127 гривень, які ОСОБА_9 особисто передав останній.

Після цього, у жовтні 2024 року ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу автовокзалу за адресою: АДРЕСА_1 , передав останній грошові кошти у сумі 100 000 гривень у якості плати за юридичний супровід та представлення його інтересів у відповідних державних органах, будучи повністю впевненим у таких намірах ОСОБА_3 , яка не зупиняючись на досягнутому продовжувала свою злочинну діяльність.

Таким чином у період часу з серпня 2023 року по жовтень 2024 року ОСОБА_3 , отримавши оплату від ОСОБА_9 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу останньому щодо переведення до іншої військової частини не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілого

ОСОБА_9 на загальну суму 301 127 гривень, шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілому.

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, у вересні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_3 зв`язалась ОСОБА_10 в інтересах її сина ОСОБА_11 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , з метою отримання юридичної допомоги щодо проходження медичного обстеження для визначення його придатності до військової служби.

В цей час у ОСОБА_3 виник корисний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом обману, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , у вересні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом-адвокатом (яким за освітою не є, статусу адвоката не має), яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_10 допомогу щодо проходження медичного обстеження для визначення придатності до військової служби її сина ОСОБА_11 , заздалегідь розуміючи, що жодних дій остання вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде коштувати 160 000 гривень, які ОСОБА_10 будучи введеною в оману і не здогадуючись про дійсні злочинні наміри ОСОБА_3 29 вересня 2023 року перерахувала на банківську картку № НОМЕР_3 , яку їй надала ОСОБА_3 .

Після цього у 09 жовтня 2023 року ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_3 , переказала на банківську картку № НОМЕР_5 , яку їй надала ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 80 000 гривень, у якості плати за юридичний супровід та послуги адвоката та представлення інтересів її сина у відповідних державних органах, будучи повністю впевненою у таких намірах ОСОБА_3 , яка не зупиняючись на досягнутому продовжувала свою злочинну діяльність

Продовжуючи свою злочинну діяльність, приблизно в середині жовтня 2024 року

ОСОБА_3 , перебуваючи у м. Синельникове Дніпропетровської області надала вказівку передати їй додатково 40 000 тис. грн. за її послуги, на що ОСОБА_10 будучи введеною в оману погодилась та передала останній грошові кошти у сумі 40 000 гривень, однак жодних дій ОСОБА_3 вчинено не було.

Таким чином у період часу з вересня 2023 року по жовтень 2024 року ОСОБА_3 , отримавши оплату від ОСОБА_10 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу сину останньої ОСОБА_11 щодо проходження медичного обстеження для визначення його придатності до військової служби не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 280 000 гривень, шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілому.

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, в вересні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_3 зв`язалась ОСОБА_12 в інтересах її сина ОСОБА_13 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_6 , з метою отримання юридичної допомоги щодо переведення до іншої військової частини.

В цей час у ОСОБА_3 виник корисний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , шляхом обману, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , у вересні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом (яким за освітою не є) ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_12 допомогу щодо переведення до іншої військової частини її сина

ОСОБА_13 , заздалегідь розуміючи, що жодних дій остання вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде коштувати 150 000 гривень, які ОСОБА_12 не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_3 особисто передала останній у вересні 2023 року поблизу з ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього 12 січня 2024 року ОСОБА_12 за вказівкою ОСОБА_3 , переказала на банківську картку № НОМЕР_7 , яку їй надала ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 8 000 гривень, , у якості плати за юридичний супровід та представлення інтересів її сина у відповідних державних органах, будучи повністю впевненою у таких законних намірах ОСОБА_3 , яка не зупиняючись на досягнутому продовжувала свою злочинну діяльність.

Таким чином у період часу з вересня 2023 року по 12 січня 2024 року ОСОБА_3 , отримавши оплату від ОСОБА_12 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу сину останньої ОСОБА_13 щодо переведення до іншої військової частини не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілої

ОСОБА_12 на загальну суму 158 000 гривень, шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілому.

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, в вересні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_3 зв`язався ОСОБА_14 в інтересах його сина ОСОБА_15 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_8 , з метою отримання юридичної допомоги щодо отримання статусу учасника бойових дій.

В цей час у ОСОБА_3 виник корисний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 , шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , у вересні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом (яким за освітою не є), яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_14 допомогу щодо отримання статусу учасника бойових дій його сину ОСОБА_15 , заздалегідь розуміючи, що жодних дій остання вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде коштувати 100 000 гривень, які ОСОБА_14 будучи введеним в оману, не здогадуючись про злочинні наміри останньої, особисто передав їй 08 вересня 2023 року поблизу з ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, приблизно 15 вересня 2023 року ОСОБА_14 за вказівкою ОСОБА_3 , особисто передав останній поблизу з ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 грошові кошти у сумі 1 350 доларів США, що відповідно до курсу валют Національного банку України становить 49 367 гривень, у якості плати за юридичний супровід та представлення його інтересів у відповідних державних органах, будучи повністю впевненим у таких намірах ОСОБА_3 , яка не зупиняючись на досягнутому продовжувала свою злочинну діяльність.

Таким чином у період часу з 08 вересня 2023 року по 15 вересня 2023 року

ОСОБА_3 , отримавши оплату від ОСОБА_14 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу сину останнього ОСОБА_15 щодо отримання статусу учасника бойових дій не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_14 на загальну суму 149 367 гривень, шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілому.

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, в жовтні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_3 зв`язався ОСОБА_16 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , з метою отримання юридичної допомоги щодо проходження медичного обстеження для визначення його придатності до військової служби.

В цей час у ОСОБА_3 виник корисний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_16 , шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , у жовтні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом (яким за освітою не є), яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_16 допомогу щодо юридичного супроводу під час проходження медичного обстеження для визначення його придатності до військової служби, заздалегідь розуміючи, що жодних дій остання вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде коштувати 160 000 гривень, які ОСОБА_16 будучи введеним в оману та будучи впевненим у законності дій ОСОБА_3 03 жовтня 2023 року особисто передав останній.

Після цього, 03 жовтня 2023 року ОСОБА_16 за вказівкою ОСОБА_3 , переказав на банківську картку № НОМЕР_9 , яку йому надала ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 20 000 гривень, , у якості плати за юридичний супровід та представлення його інтересів у відповідних державних органах, будучи повністю впевненим у таких намірах ОСОБА_3 , яка не зупиняючись на досягнутому продовжувала свою злочинну діяльність.

Після цього приблизно 06 жовтня 2023 року ОСОБА_16 за вказівкою ОСОБА_3 , прибувши до місця мешкання останньої за адресою: АДРЕСА_3 , особисто, додатково передав їй грошові кошти у сумі 60 000 гривень, однак жодних дій ОСОБА_3 вчинено не було.

Таким чином у період часу з 03 жовтня 2023 року по 06 жовтня 2023 року ОСОБА_3 , отримавши оплату від ОСОБА_16 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу щодо проходження медичного обстеження для визначення його придатності до військової служби не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_16 на загальну суму 240 000 гривень, шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілому.

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, в травні 2024 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_3 зв`язався ОСОБА_17 , з метою отримання юридичної допомоги щодо бронювання від мобілізації на період військового стану.

В цей час у ОСОБА_3 виник корисний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_17 , шляхом обману, вчинений повторно, в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 22 червня 2024 року (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом (яка за посадою та освітою не є), яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_17 допомогу щодо бронювання від мобілізації на період військового стану, заздалегідь розуміючи, що жодних дій остання вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде коштувати 45 000 доларів США, що відповідно до курсу валют Національного банку України становить 1 823 328 гривень, які ОСОБА_17 особисто передав останній.

Таким чином, ОСОБА_3 , отримавши оплату від ОСОБА_17 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу останньому щодо бронювання від мобілізації на період військового стану не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_17 на загальну суму 1 823 328 гривень, шляхом обману, що завдало шкоди потерпілому в особливо великих розмірах.

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч.5 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та вчинене в особливо великих розмірах.

18.04.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч.5 ст. 190 КК України.

12.06.2025 обвинувальний акт відносно останньої скеровано для розгляду до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

06.10.2025 року ухвалою судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області вказані справи об`єднано в одне кримінальне провадження.

Ухвалою судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 року обвинуваченій ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави у виді 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) грн.

Станом на теперішній час встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що

ОСОБА_3 на даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні 1 особливо тяжкого та 7 нетяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Разом з тим, ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання її судом винною у вчиненні вказаного злочину, її може буде засуджено судом до реального позбавлення волі, а також те що норми Кримінального кодексу України не дають можливості застосування звільнення від покарання з іспитовим строком, тому існує ризик переховування останньої від суду з метою ухилення від покарання. Крім того, з моменту направлення обвинувального акту до суду, ОСОБА_3 систематично клопоче перед судом про перенесення судових засідань, в останнє судове засідання не з`явилась.

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що

ОСОБА_3 мешкає в одному районі із потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , свідком ОСОБА_15 , які ще не допитані у судовому засіданні тому, перебуваючи на волі, може впливати на потерпілих та свідків з метою змусити їх змінити свої показання.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що

ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчинені 8 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії особливо тяжкого та нетяжких злочинів, у період часу з жовтня 2022 по червень 2024 року. Кількість кримінальних правопорушень та тривалість їх вчинення свідчить про те, що ОСОБА_3 не бажає припиняти свою злочинну діяльність, а тому маючи можливість вільного пересування,обвинувачена може вчиняти і інші кримінальні правопорушення, у тому числі продовжити свою злочинну діяльність щодо незаконного заволодіння грошовими коштами, шляхом обману.

На підставі викладеного, вважає, що з врахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків можливо лише при продовженні до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів належним чином не забезпечить поведінку обвинуваченої.

Крім того, просить суд врахувати тяжкість інкримінованих злочинів, що виправдовує такий ступінь втручання в права і свободи обвинуваченої та тримання її під вартою як виключну міру запобіжного заходу.

Отже, запобігти вказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворих запобіжних заходів не зможе таким чином обмежити свободу його пересування, щоб запобігти цьому ризику та забезпечити його належну процесуальну поведінку, враховуючи також і те, що навіть звільнення від покарання з випробуванням не стало перешкодою для вчинення інкримінованого злочину.

На підставі вищевикладеного просить суд продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Представник потерпілих ОСОБА_5 підтримала заявлене клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в задоволені клопотання.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала думку свого захисника.

Дослідивши клопотання, вислухавши обґрунтування прокурора, думку захисника та обвинуваченої, суд прийшов до таких висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які віднесено законом до особливо тяжкого та нетяжких злочинів, що підтверджується наявними доказами.

При розгляді клопотання, суд вважає їх на підставі ст. 178 КПК України вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Тому існують всі підстави вважати обвинувачення у відношенні ОСОБА_3 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.5 ст. 190 КК України, обґрунтованою.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 суд враховує, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що

ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів та особливо тяжкого, санкція яких передбачає покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Разом з тим, ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання її судом винною у вчиненні вказаного злочину, її може буде засуджено судом до реального позбавлення волі, а також те що норми Кримінального кодексу України не дають можливості застосування звільнення від покарання з іспитовим строком, тому існує ризик переховування останньої від суду з метою ухилення від покарання. Крім того, з моменту направлення обвинувального акту до суду, ОСОБА_3 систематично клопоче перед судом про перенесення судових засідань, та попереднє судове засідання не з`явилась.

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що

ОСОБА_3 мешкає в одному районі із потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , свідком ОСОБА_15 , які ще не допитані у судовому засіданні тому, перебуваючи на волі, може впливати на потерпілих та свідків з метою змусити їх змінити свої показання.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що

ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії особливо тяжкого та нетяжких злочинів, у період часу з жовтня 2022 по червень 2024 року. Кількість кримінальних правопорушень та тривалість їх вчинення свідчить про те, що ОСОБА_3 не бажає припиняти свою злочинну діяльність, а тому маючи можливість вільного пересування, обвинувачена може вчиняти і інші кримінальні правопорушення, у тому числі продовжити свою злочинну діяльність щодо незаконного заволодіння грошовими коштами, шляхом обману.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_3 , ніж тримання під вартою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним застосувати обвинуваченій найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту відносно обвинуваченій ОСОБА_3 пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Тому застосувати інші, більш м`які запобіжні заходи (особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт) ніж взяття під варту, не можливо з наступних причин:

1. особисте зобов`язання - не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_3 і попередити ненастання вищевказаних ризиків, так як дії останньої потребують постійного контролю;

2. особиста порука слідчому чи прокурору не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_3 , окрім того такий запобіжний захід не забезпечить її належну процесуальну поведінку;

4. домашній арешт не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої, так як місцеперебування останньої, особи з якими вона спілкується, а також інші її дії потребують постійного контролю з метою запобігання вищевказаних ризиків.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_3 , ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Достатнім розміром застави в даному випадку, який зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, є 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на теперішній час становить 3028 гривень та складає 454 200 гривень.

Аналізуючи вищевикладене, вислухавши думку учасників процесу, кожного окремо, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянці України, продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 лютого 2026 року включно.

Визначити розмір застави у відношенні ОСОБА_3 у виді 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) грн.

У разі внесення обвинуваченій ОСОБА_3 застави, покласти на останньої строком на два місяці наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1