справа № 208/1632/26
провадження № 1-кс/208/705/26
УХВАЛА

11 лютого 2026 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, Донецької області, українця, громадянина України, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України у кримінальному провадженні № 0000445 від 02.06.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законом України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, учасники збройного формування були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ДНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказане формування дислокувалось в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мало загальну координацію керівництва.

Захопивши владу на вказаній території керівництво не передбаченого законом збройного формування «ДНР» на протязі 20142016 років на окупованій території почало створювати так звані органи влади, а саме державні установи, організації та адміністрації, серед вказаних, була створена адміністрація Куйбишевського та Київського районів міста Донецька Донецької області, на посаду голови вказаних адміністрацій призначено ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_6 прийняв пропозицію невстановленої досудовим слідством особи, погодившись підкоритися жорсткій ієрархії і дисципліні в цьому злочинному співтоваристві.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, із метою скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів, починаючи з 16.10.2014 року стає учасником не передбаченого законом збройного формування «ДНР», та займає посаду голови адміністрації Куйбишевського та Київського районів міста Донецька Донецької області, розташованої за адресою: Донецька область, м. Донецьк, Ворошиловський р-он, пр-к. Карпова, 4, таким чином стає головою вказаної адміністрації не передбаченого законом збройного формування та знаходиться на вказаній посаді до 14.07.2016 року.

З моменту вступу до «ДНР», ОСОБА_6 , маючи характер лідера, перебрав на себе функції керівника псевдо підрозділу у складі не передбаченого законом збройного формування, виконуючи організаційно-розпорядчі функції, забезпечуючи її стійкість, професійність, керованість і тривалість намічених злочинних дій, плануючи злочинну діяльність псевдодержавного підрозділу «ДНР», як у формі наказів, так і вказівок, інструктажів, координуючи дії усіх його учасників, і отримуючи від скоєння злочинів протиправний дохід та забезпечуючи фінансування кожного його учасника.

Відповідно до відведеній йому ролі у плані спільних злочинних дій та на виконання функцій, покладених на нього, ОСОБА_6 , умисно, переслідуючи мету незаконного збагачення, виконував наступні обов`язки:

- Відновлення зруйнованих житлових будинків, храмів, державних і колективних підприємств;

- Відновлення інфраструктури, а саме газово-енергетично-водяного постачання;

- Розподіл серед населення гуманітарної допомоги;

- Виплата пенсій заробітних плат;

- Виплата фінансової допомоги сім`ям загиблим в ході бойових дій;

- Видача нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів псевдодержавної влади «ДНР»;

- Проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності не передбаченого законом збройного формування «ДНР» із метою схиляння їх до участі у вказаному формуванні та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- Інше сприяння діяльності не передбаченого законом збройного формування.

При цьому ОСОБА_6 , усвідомлював, що збройне формування, учасником якого він є, діє на території України незаконно та що його учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції.

Тобто ОСОБА_6 , тим самим прийняв активну участь в діяльності не передбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались виконанням в інтересах такого формування вище перелічених дій, здійснення частини функцій формування, виконання дій в інтересах формування разом з іншими його учасниками чи самостійно, виконання окремих злочинів, планування їх, здійснення допоміжних дій, виконання окремих доручень керівників формування.

02.06.2015 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

У зв`язку із не встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 , 02.06.2015 року його оголошено у розшук, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що останній ухиляється від явки до органу досудового розслідування, що перешкоджає проведенню із ним слідчих і процесуальних дій та унеможливлює своєчасне прийняття законного процесуального рішення по даному кримінальному провадженню у розумні строки.

30.10.2015 обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000445 від 02.06.2015, згідно ст. 291 КПК України, направлено до Павлоградського міського районного суду Дніпропетровської області.

22.09.2016 обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000445 від 02.06.2015, згідно ст.ст. 291, 314 КПК України повернуто прокурору для усунення недоліків.

25.10.2016 строк досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000445 від 02.06.2015, було продовжено до 4-х місяців.

11.11.2016 по кримінальному провадженню № 0000445 від 02.06.2015, була змінена правова кваліфікація злочину з ч. 1 ст. 258-3 КК України на ч. 2 ст. 260 КК України.

25.11.2016 року відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України відносно ОСОБА_6 була змінена раніше повідомлена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено внаслідок не встановлення місцезнаходження останньої на території будь якого населеного пункту, де органи державної влади повністю здійснюють свої повноваження, таким чином встановлено, що він переховується від органів досудового слідства. Згідно вимог, передбачених ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України було вжито заходів для вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, але вручити повідомлення про підозру та повістку про виклик близьким родичам та членам сім`ї підозрюваного не представлялося можливим, тому повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри 25.11.2016 року була вручена захиснику ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подане клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначила, що підставами застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а також наявність ризиків передбачених п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які у своїй сукупності дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними. Крім того, підозрюваний наразі перебуває на тимчасово окупованій території України. З урахування наведеного, прокурор вважає, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не здатний забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Вислухавши думку прокурора та дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями ч.6 ст.193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Обставини викладені у клопотанні слідчого, підтверджуються матеріалами досудового розслідування.

З досліджених матеріалів кримінального провадження, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної обґрунтованої підозри передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що повідомлена ОСОБА_6 підозра є достатньою та обґрунтованою для цілей застосування запобіжного заходу.

З наданих до клопотання документів, які характеризують особу підозрюваного, а також встановлених в судовому засіданні обставин, вбачається, що ОСОБА_6 :

- народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Донецьк, Донецької обл;

- громадянин України;

- зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- раніше не судимий.

На думку слідчого судді, ризиками, визначеними пунктами 1, 3 та 5 частини першої ст.177 КПК України та доведеними слідчим та прокурором, у даному кримінальному провадженню є: ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчий суддя, при розгляді клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу враховує обставини, перелік яких передбачений ст.178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст.177 КПК України для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Разом з цим, з наявного клопотання та з пояснень наданих в судовому засіданні прокурором, слідчим суддею вбачається, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні буде недостатнім.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застави та особистого зобов`язання не зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183, 193, 194 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, а також те, що останній підозрюється у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, має можливість незаконного впливу на свідків, переховується від органів досудового розслідування та суду, наразі перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, після затримання ОСОБА_6 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки його права, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до абз.7 ч.4 ст.183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відтак, зважаючи на перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 196 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходуу рамках кримінального провадження № 0000445 від 02.06.2015 року задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюваному у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його слід негайно, але не пізніш як через сорок вісім годин, доставити до Заводського районного суду м. Кам`янського для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 12.02.2026 року о 08:40 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1