справа № 208/656/21
провадження № 1-кп/208/71/25
УХВАЛА

18 листопада 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Кам`янське в порядку ч.6 ст. 193 КПК України клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001447 від 31.10.2020 року (до якого об`єднано кримінальне провадження № 0000347 від 12.12.2020 року) відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.162, ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду міста Кам`янського перебуває кримінальне провадження № 0001447 від 31.10.2020 року і за № 0000347 від 12.12.2020 за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст.185 КК України.

Ухвалою суду від 10.02.2025 року провадження по справі було зупинено у зв`язку із оголошенням обвинуваченого у розшук.

11.09.2025 року до Заводського районного суду міста Кам`янського надійшло клопотання прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою, в порядку ч.6 ст. 193 КК України .

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначає, що 30.10.2020 року приблизно о 12.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , перебували біля житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_5 , виник прямий протиправний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого майна, що має майнову цінність, поєднаний з проникненням до житла, а саме: до квартири АДРЕСА_3 , розташованої на третьому поверсі вищевказаного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням до житла, перебуваючи в означений час у вказаному місці, а саме: біля житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 ввів в оману ОСОБА_6 щодо правомірності свого перебування у вказаній квартирі та підійшов разом з останнім до вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 за вказаною адресою. Далі ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_6 , який не усвідомлював факт протиправних дій, відчинивши за допомогою невстановленого під час досудового розслідування предмета замок вхідних дверей, зайшов до вказаної квартири.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням до житла, ОСОБА_5 , діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів та корисливої мети, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями здійснює незаконне безоплатне вилучення чужого майна, поза волею власника, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілої ОСОБА_7 , таємно викрав належне їй майно, а саме: мобільний телефон «HUAWEI Y6 2019» моделі MRD-LX1, чорного кольору, вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/958 від 23.12.2020, станом на 30.10.2020, становить 2266 гривень 33 копійок та грошові кошти у сумі 500 гривень (2 купюри номіналом по 200 (двісті) гривень кожна та 2 купюри номіналом 50 (п`ятдесят) гривень кожна), а всього на загальну суму 2766 гривень 33 копійки.

Далі, ОСОБА_5 , почувши сторонні звуки, а саме те, що потерпіла ОСОБА_7 намагається відчинити вхідні двері вказаної квартири, маючи намір залишити місце вчинення злочину, разом з ОСОБА_6 вийшли з квартири та, утримуючи викрадене майно при собі, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_7 не усвідомлювала факт протиправних дій, та не перешкоджала їм будь-яким чином, пішли з місця вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому ОСОБА_5 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 2766 гривень 33 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що 11.12.2020 об 11.00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 знаходився на сходовому майданчику біля квартири АДРЕСА_5 , де в цей час побачив, що з вказаної квартири вийшла потерпіла ОСОБА_8 , яка зачинивши вхідні двері вказаної квартири на замок, та впевнившись, що двері зачинено, пішла. В цей час у ОСОБА_5 раптово виник протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла ОСОБА_8 , а саме: до квартири АДРЕСА_5 .

ОСОБА_5 , переконавшись в тому, що власника немає вдома, реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, 11.12.2020 року приблизно об 11:15 годин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), діючи з прямим умислом, без законного дозволу власника, усвідомлюючи, що порушує недоторканість приміщення громадян і бажаючи вчинити такі дії, підійшов до квартири АДРЕСА_5 та відчинивши невстановленим в ході досудового розслідуванням предметом замок вхідних дверей, проти волі власника проник всередину вказаної квартири, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_8 та перебував там, чим порушив недоторканність її житла, передбачене ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному право на недоторканність житла та недопущення проникнення до житла чи до іншого володіння особи, тим самим довівши свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а саме у незаконному проникненні до житла.

Обвинувачення ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, у тому числі показаннями потерпілих, свідків, протоколами слідчих дій, експертними дослідженнями, іншими доказами, які в своїй сукупності дають підстави стороні обвинувачення вважати їх обґрунтованими та достатніми.

Обвинувачений ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, підстави для декриміналізації статей, за якими обвинувачується останній на момент вчинення кримінального правопорушення, відсутні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підставами обрання запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставини, викладені вище, вказують на те, що відносно ОСОБА_5 необхідно обрати найбільш суворий запобіжний захід, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачений ст.183 КПК України, так як жодний із більш м`яких запобіжних заходів не здатний у повній мірі нівелювати вище вказані ризики, а також не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В результаті проведених оперативно-розшукових заходів при виконанні ухвали суду про розшук обвинуваченого, встановлено, що місцем перебуванням ОСОБА_5 є територія російської федерації, тому з метою подальшого оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук на даний час є обґрунтовані підстави для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під, так як розшукуваний може виїхати з території російської федерації в інші країни.

У зв`язку з надходженням до суду 11.09.2025 року клопотання прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою, провадження у справі відновлено ухвалою суду від 12.09.2025 року.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просить суд обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою його подальшого оголошення у міжнародний розшук.

В підготовчому судовому засіданні 17.11.2025 року прокурор ОСОБА_3 підтримала подане нею клопотання за його змістом та обґрунтуванням, а також зазначила, що підставами застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а також наявність ризиків передбачених п.п.1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України, які у своїй сукупності дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними. Крім того, підозрюваний наразі перебуває на території російської федерації яка Верховною Радою України визнана державою - агресором. З урахування наведеного, прокурор вважає, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не здатний забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку прокурора, захисника обвинуваченого, та дослідівши клопотання з доданими до нього документами, приходить до наступних висновків.

Положеннями ч.6 ст.193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 185 КК України та ч.1 ст. 162 КК України, які у своїй сукупності відносяться до тяжких кримінальних правопорушень.

ОСОБА_5 до суду не з`являється, причини його неприбуття суду не відомі, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в ході проведення оперативно-розшукових заходів обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на території російської федерації, а саме в м. Москва що підтверджується доданим до клопотання матеріалами.

Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

При цьому, наявність відповідних ризиків того, що обвинувачений може вчинити певні дії, передбачені ст. 177 КПК України є припущенням, але з певною значною долею вірогідності. Натомість сторона обвинувачення має довести можливість такого припущення не загальними міркуваннями, а конкретними фактами та обставинами, які підтверджуються відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного клопотання у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя, суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд, розглядаючи дане клопотання, досліджує та встановлює такі обставини: чи доведено, що обвинувачений перебуває за межами України і обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідною умовою для його подальшого оголошення у міжнародний розшук, чи може бути застосовано такий виключний запобіжний захід як тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; мету застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку або видужання. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

10.02.2025 обвинуваченого ОСОБА_5 було оголошено в розшук та під час проведення оперативно-розшукових дій органами досудового розслідування встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 знаходиться в м. Москва, російська федерація.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно, у разі, якщо прокурором , крім наявності підстав, передбаченмх ст. 177 цього Кодексу буде доведено, що перебуваючи на волі обвинувачений переховувався від суду, перешкоджав кримінальному провадженню.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, встановлено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_9 може бути застосований.

Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, в клопотанні та у судовому засіданні прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду. Даний ризик (передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 на даний час перебуває поза межами території України, а саме в м. Москва російської федерації (держави-агресора), що свідчить про його умисне переховування від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачениз ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

В даному конкретному випадку, взявши до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , факт його умисного переховування з метою уникнення покарання, суд вважає, що суспільний інтерес перебування останнього під вартою, переважає над його особистим інтересом.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Виходячи зі змісту ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого, у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу. В даному випадку, суд обирає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, а не застосовує, що є підставою не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст.177-183, 193, 194, 309 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не пізніше, як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, доставити його до Заводського районного суду міста Кам`янського для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Кримінальне провадження №0001447 від 31.10.2020 року (до якого об`єднано кримінальне провадження № 0000347 від 12.12.2020 року) відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.162, ч. 3 ст. 185 КК України - зупинити до розшуку обвинуваченого.

Організацію виконання ухвали доручити прокурору Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали негайно після оголошення вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1