Провадження №1-кп/523/2033/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

26.11.2025 м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за № 0000264 від 01.11.2025 року відносно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Новоолександрівка Братського району Миколаївської області, із неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча: АДРЕСА_2 , раніше судима: 19.09.2025 року вироком Пересипського районного суду міста Одеси: за ч. 1 ст. 309 КК України, до пробаційного нагляду строком 2 роки, обвинуваченої за ч. 1 ст.125 КК України

ВСТАНОВИВ:

29.10.2025 приблизно о 22:00, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння та знаходилась в житловому будинку в АДРЕСА_3 , посварилась із знайомим їй ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вирішила заподіяти йому тілесні ушкодження.

Переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_4 з мотивів особистої до нього неприязності, ОСОБА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи кримінально-протиправний характер своїх дій, наблизилась до ОСОБА_4 та, схопила правою рукою останнього за ліву бокову поверхню шиї, та після чого кулаком лівої руки нанесла один удар в область верхньої та нижньої повік правого ока, від чого потерпілий ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на підлогу, внаслідок чого вдарився тім`яною ділянкою голови об підлогу та пошкодив правий ліктьовий суглоб та ліву кисть.

У результаті умисних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді одного синця в області верхньої та нижньої повік правого ока із переходом на праву виличну ділянку, одного садна в тім`яній ділянці по центру, одного садна на шиї по лівій боковій поверхні у верхній третині, одного синця в проекції правого ліктьового суглобу та одного садна по тильній поверхні лівої кисті, в проекції 3-ї п`ясної кістки, які як окремо та і разом не були небезпечним для життя, має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, згідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил судово-медичного визнання ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Отже, ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме : умисне легке тілесне ушкодження.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України встановлена судом поза розумним сумнівом з наступних підстав.

21.11.2025 року до Пересипського районного суду міста Одеси надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у якому міститься клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додані:

- письмова заява підозрюваної, складена в присутності захисника , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні;

- заяву потерпілого про відсутність заперечень відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 302 КПК України, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному порядку за обвинуваченням ОСОБА_3 ;

- матеріали досудового розслідування.

Як видно з наданих матеріалів, до ОСОБА_3 не застосовувалось затримання під час виявлення вчинення нею кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог ч. 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акта вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 29.10.2025 приблизно о 22:00, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння та знаходилась в житловому будинку в АДРЕСА_3 , посварилась із знайомим їй ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вирішила заподіяти йому тілесні ушкодження.

Переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_4 з мотивів особистої до нього неприязності, ОСОБА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи кримінально-протиправний характер своїх дій, наблизилась до ОСОБА_4 та, схопила правою рукою останнього за ліву бокову поверхню шиї, та після чого кулаком лівої руки нанесла один удар в область верхньої та нижньої повік правого ока, від чого потерпілий ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на підлогу, внаслідок чого вдарився тім`яною ділянкою голови об підлогу та пошкодив правий ліктьовий суглоб та ліву кисть.

У результаті умисних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді одного синця в області верхньої та нижньої повік правого ока із переходом на праву виличну ділянку, одного садна в тім`яній ділянці по центру, одного садна на шиї по лівій боковій поверхні у верхній третині, одного синця в проекції правого ліктьового суглобу та одного садна по тильній поверхні лівої кисті, в проекції 3-ї п`ясної кістки, які як окремо та і разом не були небезпечним для життя, має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, згідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил судово-медичного визнання ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, з правовою кваліфікацією: умисне легке тілесне ушкодження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності.

Окрім того, обвинувачена і потерпілий ознайомлені з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Отже, саме з підстав викладеного, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Вивченням обставин справи, встановлено, що обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченій є визнання своєї вини та щире каяття . Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що підстави застосування ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченій покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості, як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається, як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченої, яка раніше судима, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, відсутності в обвинуваченої сталого матеріального стану, відсутність обставин, що пом`якшує покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо, шляхом призначення обвинуваченій покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті якою передбачена відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченої.

Крім того при остаточному визначенні покрання необхідно застосувати ст.71,72 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 7, 17, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд:-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді 200 годин громадських робіт, що відповідно до ст.72 КК України відповідає 25 дням пробаційного нагляду.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання призначене за вироком Пересипського районного суду міста Одеси від 19.09.2025 року яким ОСОБА_3 засуджена за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком 2 роки, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк 2 роки 25 днів зобов`язавши на підставі ч.2 ст.59-1 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 впродовж строку застосування пробаційного нагляду: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання у вигляді пробаційного нагляду рахувати з моменту взяття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на облік в уповноваженому органі з питань пробації за вироком Пересипського районного суду міста Одеси від 19.09.2025 року яким ОСОБА_3 засуджена за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком 2 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили - не обирати.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя : ОСОБА_1