Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-кп/4805/47/26
Категорія ч.1 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0002121 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2025, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Житомира, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму

- за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди 2184 грн. 03 коп. та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 3184 (три тисячі сто вісімдесят чотири) грн. В решті вимог відмовлено.

Скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 14.05.2020.

Питання про долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд, у достовірно невстановлений слідством час 27.01.2020 ОСОБА_6 перебувала разом з ОСОБА_11 в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де надала ОСОБА_11 з метою авторизації в особистому кабінеті мобільного додатку «Приват24» для перевірки балансу грошових коштів на карті АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить останньому, власний мобільний телефон марки «Redmi 8» IME1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 в корпусі червоного кольору.

В подальшому, 02 березня 2020 близько 12 години 05 хвилин ОСОБА_6 перебувала у достовірно невстановленому слідством місці де у неї виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 належної ОСОБА_11 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_6 таємно, використовуючи власний мобільний телефон марки «Redmi 8» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 в корпусі червоного кольору на якому збереглись логін та пароль необхідні для входу до особистого кабінету карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 належної ОСОБА_11 через мобільний додаток «Приват24», авторизувалась у системі та о 12 годині 09 хвилин перерахувала на картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , грошові кошти в сумі 60 гривень 00 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 в цей же день о 12 годині 14 хвилин перерахувала на картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 грошові кошти в сумі 1980 гривень 00 копійок та таким чином таємно викрала останні.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 в цей же день о 12 годині 14 хвилин здійснила поповнення мобільного рахунку абонентського номеру ? НОМЕР_6 ? на суму 41 гривня 00 копійок та таким чином таємно викрала останні.?

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 в цей же день о 14 годині 34 хвилини перерахувала на картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 грошові кошти в сумі 201 гривня 01 копійка та таким чином таємно, викрала останні.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 в цей же день о 15 годині 11 хвилин перерахувала на картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 грошові кошти в сумі 201 гривня 01 копійка та таким чином таємно викрала останні.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 в цей же день о 18 годині 38 хвилин перерахувала на картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 грошові кошти в сумі 201 гривня 01 копійка та таким чином таємно викрала останні.

B подальшому ОСОБА_6 вказаними грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 2684 гривні 03 копійки.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_12 просить вирок суду змінити у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання у виді штрафу в сумі 17000 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом та кваліфікації дій обвинуваченої, вважає, що вказаний вирок підлягає зміні у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку. З моменту вчинення кримінального проступку пройшло більше 5 років.

На думку прокурора, наявні безумовні підстави для звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченої та захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, але заявили клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, представника потерпілого, якій заперечував проти заявлених клопотань колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим. Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, апеляційний суд не проводить їх детальний аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги. Стосовно доводів про незастосування апеляційним судом до ОСОБА_6 положень ст. 49 КК України колегія суддів зазначає наступне. Суд першої інстанції вироком Богунського районного суду м.Житомира від 20 листопада 2025 року визнав ОСОБА_6 винною у вчиненні нею 02 березня 2020 року кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до проступків, за яке передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Відтак диференційований строк давності за вчинення цього кримінального проступку згідно із п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України становить 3 роки, а загальний строк давності згідно з ч. 2 ст. 49 КК України становить 5 років.

За приписами частин 2, 3 ст. 285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільненим від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено право та підстави такого звільнення, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

У разі якщо обвинувачений заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності, судове провадження здійснюється в повному обсязі в загальному порядку.

Тоді така особа за вироком суду може бути звільнена від покарання на підставі передбаченій ст. 49 КК України, у порядку визначеному ч. 5 ст. 74 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та винесення вироку 20 листопада 2025 року з дня вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (02 березня 2020 року) минуло понад 5 років, тобто минув строк давності, передбачений ч. 2 ст. 49 КК України. У постанові ВС від 02.02.2023 у справі № 735/1121/20 Велика Палата зазначила, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення. Не роз`яснення судом першої інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК України зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Обвинувачена ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду надала свою згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Оскільки на момент апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі положень п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, колегія суддів вважає необхідним звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України, тому вирок підлягає скасуванню. Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у разі закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства. За таких обставин цивільний позов ОСОБА_11 в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до ОСОБА_6 необхідно залишити без розгляду.

'Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2025 щодо ОСОБА_6 - скасувати. Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі положень ч. 2 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо неї закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4