Справа № 583/3915/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2025 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000600 від 21.06.2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рибальське Охтирського району Сумської області, громадянки України, освіта вища, працюючої лікарем-інфекціоністом КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ», заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 21 червня 2025 року близько 17.25 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «HYUNDAI TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Н-12 сполучення Охтирка-Хухра, а саме в с. Кардашівка Охтирського району Сумської області, в порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 12.1 ПДР - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним,

- п. 11.3 ПДР - На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу,

не обрала безпечної швидкості, яка дозволяє постійно контролювати рух транспортного засобу, не врахувала дорожню обстановку, внаслідок чого втратила курсову стійкість та з застосуванням гальмування виїхала на зустрічну смугу руху та допустила зіткнення з зустрічним автомобілем «РУТА 25» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по проїзній частині даної автодороги у зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди:

малолітня потерпіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилася в салоні автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому верхньої/середньої третини лівого стегна зі зміщенням, супутній: струс головного мозку, ЗЧМТ, які не були небезпечними для життя в момент заподіяння, але потребували тривалого лікування, і за ступенем тяжкості оцінюються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я більше, ніж 21 день;

потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходилися в салоні автомобіля «РУТА 25» д.н.з. НОМЕР_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: забою лівої половини грудної клітини, забою лівого плечового та лівого кульшового суглобів, перелому 4 ребра по задньоакселярній лінії без зміщення відломків, гематоми мяких тканин заднє бокової ділянки тулуба ліворуч; перелом 4 ребра не являється небезпечним для життя, але потребує тривалого лікування, і за ступенем тяжкості оцінюється як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я більше, ніж 21 день; ушкодження у вигляді гематоми м`яких тканин відноситься до легких тілесних ушкоджень.

потерпіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка знаходилися в салоні автомобіля «РУТА 25» д.н.з. НОМЕР_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: полі травми, зчмт, струсу головного мозку, підшкірної гематоми лобної ділянки, гематоми верхніх і нижніх повік обох очей, ангіопатії сітківки обох очей, поверхневої забійної рани спинки носа, закритої тупої травми грудної клітки, закритого перелому рукоятки грудини, забою поперекового відділу хребта з вторинною люмбалгією, вираженого больового синдрому, забійних саден лівого передпліччя; тілесне ушкодження у вигляді перелому рукоятки грудини не являється небезпечним для життя, але потребує тривалого лікування, і за ступенем тяжкості оцінюється як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я більше, ніж 21 день; тілесне ушкодження у вигляді рани за ступенем тяжкості має ознаки легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я більше 6, але не більше 21 дня; тілесне ушкодження у вигляді гематом, саден, кожне окремо, за ступенем тяжкості оцінюються як легкі тілесні ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_4 мала технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, тобто запобігти зіткнення з зустрічним автомобілем «РУТА 25» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 , шляхом виконання нею вимог пунктів 12.1, 11.3 Правил дорожнього руху України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 , які не відповідають вимогам пунктів 12.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з подією та її наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала та пояснила, що вона 21.06.2025 р. близько 17.25 год. керуючи автомобілем «HYUNDAI TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 , в салоні якого знаходились діти: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , їхала з с. Хухра до м. Охтирка. Швидкість руху її автомобіля була близько 90 км/год. Було пасмурно, мокро, дощило. У зв`язку з погодними умовами вона ( ОСОБА_4 ) не впоралася з керуванням і сталося ДТП з маршрутним таксі РУТА, яке рухалося у зустрічному напрямку. Автомобіль РУТА рухався по своїй полосі руху, а її ( ОСОБА_4 ) автомобіль занесло , вона «хапонула обочину» і відбулося зіткнення. Інших транспортних засобів не було. Після зіткнення в її автомобілі було багато диму і вона витягла дітей з автомобіля, а потім підійшла до автомобіля РУТА, водій якого сказав, що всі живі. Потім викликали бригаду швидкої допомоги. Також зазначила, що вона ( ОСОБА_4 ) має водійський стаж 20 років, вона є власником автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н.з. НОМЕР_4 , який застрахований в СК «Оранта». На момент ДТП поліс обов`язкового страхування був чинний.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що 21.06.2025 р. близько 17.20 год. вона маршрутним таксі їхала додому в с. Хухра Охтирського району. Вона ( ОСОБА_6 ) сиділа в салоні маршрутного таксі над колесом навпроти задніх пасажирських дверей з лівої сторони маршрутки, дивилася у вікно та розмовляла по телефону з донькою. Дощу не було, траса була суха. У вікно вона побачила автомобіль сірого кольору, який на великій швидкості (більше 100 км/год) в`їхав у маршрутку. Телефон випав з її рук. Далі вона ( ОСОБА_6 ) зрозуміла, що потрібно вибиратися з маршрутки та самостійно через розбите лобове скло маршрутки вибралася з салону автомобіля і сіла на обочині. Потім приїхала швидка допомога, її ( ОСОБА_6 ) забрали в лікарню. Від отриманих тілесних ушкоджень вона відчула сильний біль у всьому тілі, були великі гематоми на тілі. Її оперували і потрібна ще операція. Отримана нею гематома не була врахована в експертизі. Вона ( ОСОБА_6 ) втратила працездатність, її чотирнадцятирічна дитина доглядала за нею, на даний час вона ( ОСОБА_6 ) продовжує лікуватись, лікується у психолога. Обвинувачена не відшкодувала їй заподіяну шкоду. Цивільний позов до обвинуваченої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримує.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 21.06.2025 року зі схемою та фототаблицями, згідно якого було оглянуто територію автодороги Н-12 Суми-Полтава, поблизу с. Кардашівка Охтирського району. Огляд розпочато о 18.40 год. Огляд проводився в погодних умовах: похмуро, мряка. Проїзна частина горизонтальна, крива в плані, покриття асфальтобетонне, вологе чисте. Дорожнє покриття загальною шириною 6,5м. Призначено для руху у двох напрямках. Дорожня розмітка наявна: 1.6 ПДР, 1.1. ПДР. . До проїзної частини примикає справа та зліва грунтове узбіччя шириною по 2,8 м. Час доби: сутінки.

В ході огляду було виявлено та вилучено автомобілі РУТА днз НОМЕР_2 та HYUNDAI TUCSON днз НОМЕР_1 . Автомобіль РУТА днз НОМЕР_2 має пошкодження лкф по всьому кузову, деформована зі слідами розриву ліва сторона кузова, пошкоджене лобове скло, ліве та праве бічне скло вибиті, відсутні задні двері, пошкоджений передній бампер, відірваний задній міст з основи рами, пошкоджене ліве та праве бічне дзеркало, з правої сторони відсутнє скло, задній бампер деформовано, газовий балон деформовано, по салону кузова маються сліди деформації. Автомобіль розташований: ліве переднє колесо відносно ор. №1 = 31,3 м, відносно ор.№2 = 7 м, заднє ліве колесо відносно ор.№1 = 33 м, відносно ор.№2 = 11,4 м.

Автомобіль HYUNDAI TUCSON днз НОМЕР_1 має по кузову пошкодження лкф, переднє ліве колесо має пошкодження у виді розрізу, передня частина автомобіля має сліди деформації, відсутній бампер, решітка, фари, маються пошкодження двигуна, передній капот має сліди деформації, пошкоджене лобове скло, переднє ліве крило відсутнє, праве переднє крило має сліди деформації, лівий поріг деформований, ліве бічне дзеркало відсутнє, передня ліва дверка має сліди деформації. Автомобіль розташований: праве переднє колесо відносно ор.№1 = 52 м, відносно ор.№2 = 2 м, заднє праве колесо відносно ор.№1 = 53,8 м, відносно ор.№2 = 3.3 м.

Протоколом зафіксовано розташування слідів юзу, подряпин, осипу (а.с. 62-78).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_4 від 04.08.2025 р. зі схемою, під час якого свідок ОСОБА_4 на місці події показала механізм утворення дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої вона була, який було зафіксовано на схемі, пояснивши, що 21.06.2025 р близько 17.25 год. вона рухалася в напрямку м. Охтирка з с. Хура на своєму автомобілі HYUNDAI TUCSON днз НОМЕР_1 разом з пасажирами - дітьми. Рухалась не швидко. Перешкод та небезпеки перед ДТП на дорозі не виникало. Надалі не впоравшись з неконтрольованим юзом допустила виїзд на зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль РУТА, внаслідок чого трапилося ДТП ( а.с. 97-106).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 04.08.2025 р. зі схемою, під час якого свідок ОСОБА_7 на місці події показав механізм утворення дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої він був, який було зафіксовано на схемі, зазначивши, що 04.08.2025 р близько 17.25 год. він, здійснюючи пасажирські перевезення на транспортному засобі РУТА 25 днз НОМЕР_2 , рухався в напрямку с. Хухра зі сторони м. Охтирка та проїжджаючи повз с. Кардашівка на зустрічній смузі виявив транспортний засіб Хюндай Туксон, який рухався в напрямку його смуги, внаслідок чого в подальшому сталося ДТП. Місце зіткнення відповідно до проведених замірів розташоване на відстані 40,8 м від рівня повздовжнього орієнтиру, 4,8 м від правого краю проїзної частини. Положення автомобіля РУТА на час початку зміни напрямку руху вправо після виявлення ознак некерованого руху зустрічного автомобіля: відповідно до проведених замірів автомобіль РУТА розташовувався лівим краєм на відстані 40 м від правого краю проїзної частини (по напрямку руху до м. Охтирка), та 8,7 м до свого наступного положення на момент зіткнення транспортних засобів. До моменту виникнення нестійкого руху у водія автомобіля HYUNDAI TUCSON перешкод чи небезпеки для руху на дорозі не було. Положення автомобіля РУТА на час зіткнення, який відповідно до проведених замірів своїм переднім габаритом розташовувався на відстані 1,5 м від місця зіткнення. Автомобіль РУТА на момент І положення рухався зі швидкістю близько 60 км/год. Положення автомобіля HYUNDAI TUCSON на час початку втрати контролю автомобіля (в момент виникнення нестійкого руху): відповідно до проведених замірів автомобіль HYUNDAI TUCSON розташовувався переднім краєм на відстані 3,8 м від рівня повздовжного орієнтиру, лівим краєм - на відстані 1,5 м від правого краю прозної частини. Швидкість автомобіля HYUNDAI TUCSON в даному положенні V=90 км/год. До зіткнення водій автомобіля РУТА гальмування не застосовував. Автомобіль HYUNDAI TUCSON з моменту втрати курсової стійкості проїхав 40,8 м. ( а.с. 107-116).

Протоколами тимчасового доступу до речей і документів від 10.08.2025 р., від 12.08.2025 р., від 12.08.2025 р., відповідно до яких з КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ» було вилучено картку стаціонарного хворого ОСОБА_8 , картку стаціонарного хворого ОСОБА_9 , картку стаціонарного хворого ОСОБА_6 (а.с. 118-119, 121-122, 124-125).

Висновком судово-медичної експертизи № 365 від 25.08.2025 р., відповідно до якого згідно оригіналу медичної картки стаціонарного хворого КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ» гр.. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилася на стаціонарному лікуванні з 21.06.2025 р. по 16.07.2025 р. з діагнозом: ДТП (21.06.2025). Закритий перелом верхньої/середньої третини лівого стегна зі зміщенням. Супутній: Струс головного мозку, ЗЧМТ. Виявлені тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупого предмета (предметів), не виключено внаслідок ДТП. Час утворення ушкоджень відповідає часові, вказаному в постанові (21.06.2025), що підтверджується даними медичної документації. Тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої/середньої третини лівого стегна зі зміщенням не були небезпечними для життя в момент заподіяння, але потребували тривалого лікування, і за ступенем тяжкості оцінюються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я більше, ніж 21 день. Діагноз «Струс головного мозку, ЗЧМТ» не підтверджений об`єктивною неврологічною симптоматикою і тому за тілесне ушкодження прийматися не може (а.с. 126-127).

Висновком судово-медичної експертизи № 366 від 25.08.2025 р., відповідно до якого згідно оригіналу медичної картки стаціонарного хворого хірургічного відділення КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ» гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходилася на стаціонарному лікуванні з 21.06.2025 р. по 02.07.2025 р. з діагнозом: «ДТП (21.06.2025). Політравма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Підшкірна гематома лобної ділянки. Гематома верхніх та нижніх повік обох очей. Ангіопатія сітківки обох очей, Поверхнева забійна рана спинки носа, Закрита тупа травма грудної клітки. Закритий перелом рукоятки грудини. Забій поперекового відділу хребта з вторинною люмбалгією. Виражений больовий синдром. Забійні садна лівого передпліччя». Вищеописані ушкодження утворилися внаслідок дії тупого предмета (предметів), можливо в результаті ДТП. Час утворення даних ушкоджень відповідає часові, вказаному в постанові (21.06.2025), що підтверджується даними медичної документації. Вищеописане тілесне ушкодження у вигляді перелому рукоятки грудини не являється небезпечними для життя, але потребували тривалого лікування, і за ступенем тяжкості оцінюється як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я більше, ніж 21 день. Ушкодження у вигляді рани за ступенем тяжкості має ознаки легких, що спричинили короткочасний розгляд здоров`я більше 6, але не більше 21 дня. Ушкодження у вигляді гематом, саден, кожне окремо, за ступенем тяжкості оцінюються як легкі тілесні ушкодження. Поняття «Забій» є клінічним, не підтверджується об`єктивними даними і тому за тілесне ушкодження прийматися не може і за ступенем тяжкості не оцінюється. Діагноз «Струс головного мозку» не підтверджений об`єктивною неврологічною симптоматикою і не повинен прийматися до уваги при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (а.с. 128-129).

Висновком судово-медичної експертизи № 367 від 25.08.2025 р., відповідно до якого згідно оригіналу медичної картки стаціонарного хворого травматологічного відділення КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ» гр.. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходилася на стаціонарному лікуванні з 23.06.2025 р. по 27.06.2025 р. з діагнозом: «ДТП 21.06.2025. Забій лівої половини грудної клітини. Забій лівого плечового та лівого кульшового суглобів». На рентгенографії ребер зліва від 23.06.2025 за № 5835: Перелом 4 ребра по задньоакселярній лінії без зміщення відломків. На рентгенівській КТ від 24.06.2025 за № 6719: ознаки гематоми м`яких тканин заднє-бокової ділянки тулуба ліворуч. Вищеописані ушкодження у вигляді перелому 4 ребра по задньоакселярній лінії без зміщення відломків, гематоми м`яких тканин заднє-бокової ділянки тулуба ліворуч утворилися внаслідок дії тупого предмета (предметів), за механізмом удару/удару-стику, можливо в результаті ДТП. Час утворення даних ушкоджень відповідає часові, вказаному в постанові (21.06.2025), що підтверджується даними медичної документації. Вищеописане тілесне ушкодження у вигляді перелому 4 ребра не являється небезпечними для життя, але потребує тривалого лікування, і за ступенем тяжкості оцінюється як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я більше, ніж 21 день. Ушкодження у вигляді гематоми за ступенем тяжкості оцінюється як легке тілесне ушкодження. Поняття «Забій» є клінічним, не підтверджується об`єктивними даними і тому за тілесне ушкодження прийматися не може і за ступенем тяжкості не оцінюється (а.с. 130-131).

Висновком судової інженерно-технічної експертизи № 210 від 07.08.2025 р., відповідно до якого на період проведення експертного огляду автомобіля «Хюндай Туксон» днз НОМЕР_1 встановлено, що його система рульового керування та робоча гальмівна система знаходилася у працездатному стані, при якому в них технічних несправностей методами, що зазначені в дослідницькій частині висновку, не виявлено, тому вирішення питання відносно часу виникнення несправності перерахованих систем, позбавлено логічного сенсу, і тому експертом не розглядалося. Ходова частина автомобіля знаходиться в технічно несправному стані по причині деформації амортизаційної стійки, важеля підвіски лівого переднього колеса та розриву шини лівого переднього колеса, який привів до її розгерметизації. Виявлені несправності ходової частини автомобіля характерні для виникнення під час дорожньо-транспортної пригоди. Несправності ходової частини автомобіля водій не мала можливості виявити до дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 137-142).

Висновком судової автотехнічної експертизи № 213 від 07.08.2025 р., відповідно до якої в даній дорожній ситуації рух транспортних засобів відбувався в зустрічному напрямку, в світлий час доби, за межами населеного пункту. В процесі зближення водій автомобіля HYUNDAI TUCSON на заокругленні дороги втратила курсову стійкість, з застосуванням гальмування виїхала на зустрічну смугу та допустила зіткнення з зустрічним автомобілем РУТА 25. Водій автомобіля Рута 25 перед зіткненням гальмування застосувати не встиг, лише повернув кермо вправо. На час призначення експертизи водій автомобіля HYUNDAI TUCSON вказати розмірних обставин зближення транспортних засобів не змогла. В свою чергу водій автомобіля Рута 25 зміг надати розмірні обставини зближення транспортних засобів, які не суперечать слідовій інформації місця пригоди. Тому подальше дослідження виконане виходячи зі свідчень водія автомобіля Рута 25. В даній дорожній ситуації водій автомобіля HYUNDAI TUCSON рухалась на технічно справному транспортному засобі, не мала перешкод для вибору безпечної швидкості на заокругленні дороги та допустила втрату курсової стійкості яка призвела до виїзду на смугу зустрічного руху де сталося зіткнення з зустрічним автомобілем. При вказаних обставинах дорожньо-транспортної пригоди від водія автомобіля HYUNDAI TUCSON вимагалося діяти відповідно до вимог п.п. 12.1, 11.3 ПДР України. Так як у водія автомобіля HYUNDAI TUCSON не було перешкод для вибору безпечного швидкісного режиму, який дозволяв би забезпечувати постійний контроль за рухом транспортного засобу, а виникнення некерованого руху автомобіля свідчить про те, що вибрана водієм швидкість не забезпечувала безпеки руху, бо водій втратила контроль за рухом автомобіля та виїхала на зустрічну смугу, не надавши переваги зустрічному транспортному засобу, то в даній дорожній ситуації водій автомобіля HYUNDAI TUCSON мала технічну можливість попередити зіткнення і в її діях вбачається невідповідність вимогам п.12.1, 11.3 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Виходячи з вимог Правил дорожнього руху, в даній ситуації від водія автомобіля РУТА 25 вимагалося з моменту початку втрати курсової стійкості зустрічного автомобіля застосувати своєчасне гальмування з метою попередження зіткнення. В даній дорожній ситуації водій автомобіля водій автомобіля HYUNDAI TUCSON повинна була діяти відповідно до вимог п.12.1, 11.3 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля HYUNDAI TUCSON мала технічну можливість попередити зіткнення. В діях водія автомобіля HYUNDAI TUCSON вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній ситуації водій автомобіля РУТА 25 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР України. Водій автомобіля РУТА 25 не мав технічної можливості попередити зіткнення. В діях водія автомобіля РУТА 25 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України і його дії не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 150-155).

Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченої та допустимості доказів у кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року №13-31кс19 зазначила:

Диспозиція статті 286 КК сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

При цьому належить ураховувати, що злочин, передбачений статтею 286 КК, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 статті 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона цього складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановку; суспільно небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - частина 1; смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - частина 2; загибель кількох осіб - частина 3); причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати у: 1) вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (не зниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені статтею 286 КК.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених статтею 286 КК, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею 286 КК.

Велика Палата звернула увагу на те, що склад злочину, передбачений статтею 286 КК, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

На підставі досліджених матеріалів кримінального провадження суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_4 поза розумним сумнівом доведено.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 допустила порушення пунктів 12.1., 11.3. Правил дорожнього руху, внаслідок чого виникла дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої потерпілі: пасажир автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 та пасажири автомобіля «РУТА 25» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_9 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Таким чином, вина обвинуваченої ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, так як вона вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 статті 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65-67КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та їх наслідки, що полягають у заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень трьом потерпілим, особу винної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працює лікарем в КНП ОМР «Охтирська центральна районна лікарня», за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Суд не враховує як обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , передбачену пунктом 6 частини 1 статті 67 КК, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини. При цьому суд виходить з наступного.

Кримінальний кодекс України відносить статтю 286 до категорії кримінальних правопорушень, вчинених з необережності.

Тобто, обвинувачена не мала і не могла мати умислу завдання шкоди малолітній особі, оскільки вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 КК, яке характеризується такою обов`язковою юридичною ознакою, як необережна форма вини. Отже, травмування особи малолітнього віку в результаті дорожньо-транспортної пригоди не охоплювалось і не могло охоплюватись умислом обвинуваченої, а тому правові підстави для врахування передбаченої пунктом 6 частини 1 статті 67 КК обставини, яка обтяжує покарання, відсутні. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2024 року по справі № 513/1028/23 провадження № 51-1892км24.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, суд вважає, зваживши на роль кари як мети покарання, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді виправних робіт за місцем роботи з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік, так як таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Клопотання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не надійшло, тому суд вважає за необхідне запобіжний захід до обвинуваченої до набрання вироком суду законної сили не застосовувати.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на її ( ОСОБА_6 ) користь матеріальну шкоду у зв`язку з її лікуванням в розмірі 11500,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 позов визнала частково в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., зазначивши, що матеріальну шкоду повинна відшкодовувати страхова компанія.

При вирішення цивільного позову суд виходить з наступного.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесне ушкодження у вигляді перелому 4 ребра, яке не являється небезпечними для життя, але потребує тривалого лікування, і за ступенем тяжкості оцінюється як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я більше, ніж 21 день, та ушкодження у вигляді гематоми, яке за ступенем тяжкості оцінюється як легке тілесне ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 367 від 25.08.2025 р.

Із виписки № 6778 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , КНП Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» встановлено, що остання поступила до травматологічного відділення 23.06.2025 року. Діагноз: Забій лівої половини грудної клітини. Забій лівого плечового та лівого кульшового суглобів». На рентгенографії ребер зліва від 23.06.2025 за № 5835: Перелом 4 ребра по задньоакселярній лінії без зміщення відломків. На рентгенівській КТ від 24.06.2025 за № 6719: ознаки гематоми м`яких тканин заднє-бокової ділянки тулуба ліворуч. Лікувальні та трудові рекомендації згідно з випискою: ЛФК самостійно, дозовані фізичні навантаження, подальше продовження МВТН у лікаря ортопеда травматолога поліклінічного відділення. Дата виписки: 27.06.2025 р. Із виписки №7186 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хірургічного відділення КНП Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» вбачається, що ОСОБА_6 проходила стаціонарне лікування з 04.07.2025 по 18.07.2025 р.; діагноз: згорнута після травматична гематома лівої сідниці великих розмірів, починаюча флегмона лівої сідниці. (а.с. 86).

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 228960048 станом на 21 червня 2025 року транспортний засіб - автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований в ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Згідно з вказаним полісом у разі настання страхового випадку, страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, у тому числі за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілих осіб: на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих - 5000000,00 грн., на одну потерпілу особу - 500000,00 грн.; за шкоду, заподіяну майну потерпілих осіб: на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих - 1250000,00 грн., на одну потерпілу особу - 250000,00 грн. (а.с. 162-163).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 5 ст. 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру цивільного позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини перша та четверта статті 23 ЦК України).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини другої статті 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт перший частини першої статті 1167 ЦК України).

Згідно з статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 3720-IХ), який набирав чинності 20.06.2024 р. та введений в дію з 1 січня 2025 року. Дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні (ч. 1 ст. 18 Закону № 3720-IХ).

Відповідно до ч.1, 3 ст. 20 Закону № 3720-IХ у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи здійснюється страхова (регламентна) виплата у зв`язку з:

1) лікуванням потерпілої фізичної особи;

2) тимчасовою втратою працездатності потерпілою фізичною особою;

3) стійкою втратою чи зменшенням професійної або загальної працездатності потерпілої фізичної особи;

4) моральною шкодою, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

5) смертю потерпілої фізичної особи.

Загальний розмір усіх здійснених страхових (регламентних) виплат у разі заподіяння шкоди життю та здоров`ю однієї потерпілої фізичної особи не може перевищувати розмір страхової суми за таку шкоду, встановлений цим Законом.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У частині першій статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника».

Отже, касаційний суд акцентує увагу, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці. (див. постанову Верховного Суду від 19 березня 2025 року у справі № 727/10408/23 провадження № 61-6157св24).

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що з метою відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди потерпіла звернулися до обвинуваченої ОСОБА_4 із цивільним позовом в межах цього кримінального провадження (т. 1 а. с. 27-33).

Водночас на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність обвинуваченої ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ «НАСК» ОРАНТА», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 228960048, який наявний у матеріалах справи. Договір страхування набрав чинності 03.05.2025 р. та діє по 02.05.2026 р. включно (т. 1 а. с. 162).

Потерпіла клопотання про залучення страхової компанії ПАТ «НАСК» ОРАНТА» як співвідповідача не заявляла.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункти 40, 41).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IХ страхова (регламентна) виплата у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи здійснюється страховиком, а у випадках, передбачених частиною першою і пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у розмірі витрат, пов`язаних з доправленням, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої фізичної особи у відповідному закладі охорони здоров`я, включаючи витрати на спеціальний медичний, постійний сторонній догляд та придбання лікарських засобів (лікарських препаратів). Необхідність здійснення таких витрат документально підтверджується відповідним закладом охорони здоров`я, а розмір витрат - розрахунковим документом. Якщо страховику (МТСБУ) не надано документи на підтвердження розміру витрат, зазначених у частині першій цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим за мінімальний розмір, визначений відповідно до частини третьої цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює страхову (регламентну) виплату в розмірі, передбаченому частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IХ мінімальний розмір страхової (регламентної) виплати у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи становить 1/30 розміру мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування (тимчасової непрацездатності), але не більше ніж за 120 днів.

Заявлена потерпілою до відшкодування сума матеріальної шкоди у зв`язку з її лікуванням в розмірі 11500,00 грн. не перевищує встановленого законом ліміту відповідальності страховика і підлягає відшкодуванню за рахунок ПАТ «НАСК» ОРАНТА».

Однак потерпіла клопотання про залучення страхової компанії ПАТ «НАСК» ОРАНТА» як співвідповідача не заявляла.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «HYUNDAI TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 застрахована в ПАТ «НАСК» ОРАНТА», а розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих осіб, складає 500000,00 грн. на одну потерпілу особу, позов до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 11500,00 грн. поданий в межах ліміту відповідальності страховика, тому в позові в частині вимог про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 матеріальної шкоди слід відмовити у зв`язку з неналежним відповідачем.

Таким чином, в задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з лікуванням потерпілої в розмірі 11500,00 грн. слід відмовити.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з обвинуваченої моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 23 ЦК передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року (справа № 147/66/17), внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (п.п. 149, 150).

У той же час потерпіла особа в разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону № 1961-IV (п. 172).

Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV (п. 173).

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IХ страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, здійснює потерпілій фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у розмірі 10 відсотків страхової (регламентної) виплати у зв`язку з її лікуванням та/або втратою нею працездатності, розрахованої відповідно до статей 21-23 цього Закону.

Таким чином, ПАТ «НАСК» ОРАНТА» є належним відповідачем (співвідповідачем) лише в частині вимог про відшкодування моральної шкоди в межах страхової суми, передбаченої ч.1 ст.24 Закону України № 3720-IХ. Оскільки потерпіла ОСОБА_6 заявила вимогу про стягнення моральної шкоди на суму 200 000,00 грн., тобто яка перевищує розмір страхової суми, передбаченої ч.1 ст.24 Закону України № 3720-IХ, то обвинувачена ОСОБА_4 , яка спричинила настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з ушкодженням здоровя потерпілої у частині, яка перевищує страхову суму.

Розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі 752/17832/14-ц).

При визначенні розміру заподіяної моральної шкоди, суд враховує те, що діями обвинуваченої ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості, в результаті отриманих тілесних ушкоджень потерпілій була спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, потерпіла вимушена була тривалий час лікуватися, що викликало у неї негативні душевні переживання, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя, інших негативних наслідків для неї особисто та для членів її сім`ї.

Проте, визначений потерпілою розмір моральної шкоди у сумі 200000 гривень, суд, виходячи з положень статті 23 ЦК України, з урахуванням характеру та обсягу заподіяних ОСОБА_6 моральних і фізичних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає завищеним, та з урахуванням ліміту відповідальності страховика, приходить до висновку про часткове задоволення зазначеної позовної вимоги та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 50000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 1200,00 грн. обвинуваченою ОСОБА_4 відшкодовані, що підтверджується платіжними квитанціями (а.с. 132, 136, 149).

Арешт на майно, а саме автомобіль «HYUNDAI TUCSON», державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 видане 02.03.2021 ТСЦ 5341, власник ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль «РУТА», державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 видане 19.01.2024 ТСЦ 5943, власник ОСОБА_12 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , накладений ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.06.2025 року, слід скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити їй за цим законом покарання у виді виправних робіт строком на 1 (один) рік за місцем роботи з відрахуванням 10% із суми заробітку в доход держави та з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_7 ) на користь потерпілої ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50000,00 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Арешт на майно, а саме автомобіль «HYUNDAI TUCSON», державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 видане 02.03.2021 ТСЦ 5341, власник ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль «РУТА», державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 видане 19.01.2024 ТСЦ 5943, власник ОСОБА_12 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , накладений ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.06.2025 року, скасувати.

Речовий доказ: автомобіль «HYUNDAI TUCSON», державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 видане 02.03.2021 ТСЦ 5341, власник ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що зберігається на штрафмайданчику №2 СЗ ГУНП в Сумській області (квитанція № 13 книги обліку речових доказів №378), повернути законному володільцю ОСОБА_4 .

Речовий доказ: автомобіль «РУТА», державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 видане 19.01.2024 ТСЦ 5943, власник ОСОБА_12 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що зберігається на штрафмайданчику №2 СЗ ГУНП в Сумській області (квитанція № 15 книги обліку речових доказів №378), повернути законному володільцю ОСОБА_12 .

Після набранням вироком законної сили вилучені в ході тимчасового доступу до речей і документів медичні картки стаціонарного хворого № 6778 ОСОБА_6 , № 6723 ОСОБА_9 , № 6722 ОСОБА_8 - повернути до КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ».

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: ОСОБА_1