ВИРОК

іменем України

(на підставі угоди про визнання винуватості)

28 січня 2026 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

обвинувачений ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

захисник ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001858 від 25.10.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля, Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд уважає доведеним, що ОСОБА_4 , в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року №622, вчинила кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом бойових припасів, за наступних обставин.

Так, приблизно в першій декаді жовтня 2025 року, в першій половині дня, більш точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , проходячи поруч будинку АДРЕСА_1 , знайшов на узбіччі землі корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 разом з від`єднаним запалом типу AF-11.

Усвідомлюючи, що вказані предмети в своєму поєднанні є саморобним вибуховим пристроєм по типу ручної гранати, який придатний для здійснення вибуху, ОСОБА_4 , в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, які забороняють носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу вогнепальної зброї та боєприпасів, не маючи передбаченого законом дозволу, діючи з прямим умислом, підняв вказані запал типу AF-11 та корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 з землі та поклав їх у одягнену на нього нагрудну сумку через плече, тим самим придбав без передбаченого законом дозволу вибуховий пристрій.

Того ж дня, ОСОБА_4 переніс незаконно придбані запал типу AF-11 та корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав до 25.10.2025.

В подальшому, 25.10.2025, ОСОБА_4 , вирішив направитись в особистих справах до міста Білозерське Покровського району Донецької області, при цьому зберігаючи у належній йому нагрудній сумці через плече, знайдені запал типу AF-11 та корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1.

Того ж дня, 25.10.2025 року о 11 год. 17 хв. ОСОБА_4 , був зупинений працівниками поліції з метою перевірки документів, за адресою біля будинку №5 по вул. Маяковського м. Білозерське Покровського району Донецької області, яким повідомив, що має при собі вибуховий пристрій, у зв`язку з чим на місце події було викликано слідчо-оперативну групу.

У період часу з 11 год. 26 хв. по 11 год. 36 хв., 25.10.2025, під час огляду місця події ОСОБА_4 видав:

- корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 (1 од.), виготовлений промисловим (заводським) способом, який споряджений вибуховою речовиною;

- засіб підриву (засіб детонування) запал ручної гранати типу AF-11 (1 од.), виготовлений промисловим (заводським) способом, який споряджений вибуховою речовиною, які у конструктивному поєднанні утворюють саморобний вибуховий пристрій по типу ручної гранати, яку ОСОБА_4 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

11.12.2025 року у кримінальному провадженні складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України та між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості останнього.

Відповідно до даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у кримінальному правопорушенні та обсяг підозри за ч. 1 ст. 263 КК України.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, а саме - на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без застосування спеціальної конфіскації.

В угоді передбачені наслідки її ухвалення та затвердження, невиконання яких роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 .

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України при обставинах, місті та часу, викладених у обвинувальному акті. Суду показав, що дійсно він, при обставинах, місті та часу, викладених у обвинувальному акті, без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав бойову гранату. Він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відноситься до умисних тяжких злочинів, беззастережно і добровільно, повністю визнає свою вину у пред`явленому обвинувачені.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він повністю розуміє та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.ст. 472, 473 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди та наполягає на затвердженні даної угоди.

За таких підстав суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, - придбав, зберігав, носив вибуховий пристрій, без передбаченого законом дозволу, а тому дії обвинуваченого повинно кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 судом роз`яснено, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має права передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Таким чином, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку про відповідність угоди вимогам ст.ст. 470, 472 КПК України, добровільність її укладення, відповідності інтересам суспільства, можливості її виконання та наявності всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Обставини які обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні та прокурор на такі обставини не посилається.

З урахуванням вищевикладеного, а, також, даних, які характеризують особу обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, тобто: ОСОБА_4 щиро кається, дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готова нести кримінальну відповідальність, характеризується позитивно, відсутня шкода матеріального характеру, обвинувачений раніше не судим, має реєстрацію та постійне місце проживання,, не перебуває під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, відсутні відносно нього інші кримінальні провадження, тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки, встановивши відповідно до ст. 76 КК України певні обов`язки, і вважає це доцільним з огляду на наявність декількох обставин, пом`якшуючих покарання, а також, враховуючи, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів як останнім так іншими особами.

Спеціальну конфіскацію не застосувати.

Під час досудового розслідування обвинуваченій запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 витрати на користь держави у загальному розмірі 7131 грн. 20 коп, які пов`язані з залученням експерта Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центра МВС України та складанням висновку експерта від 31.10.2025 року № СЕ-19/105-25/15136-ВТХ.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 369-371, 468-476, ч. 15 ст. 615 КПК України суд,

У Х В А Л И В:

Угоду від 11 грудня 2025 року про визнання винуватості між начальником Добропільського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001858 від 25.10.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 11 грудня 2025 року покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 75, п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України встановити ОСОБА_4 іспитовий строк 2 (два) роки, та обвинуваченого звільнити від відбуття основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Без застосування спеціальної конфіскації.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на користь держави у загальному розмірі 7131 грн. 20 коп, які пов`язані з залученням експерта Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центра МВС України та складанням висновку експерта від 31.10.2025 року № СЕ-19/105-25/15136-ВТХ.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази після набрання вироку законної сили:

- флеш і носій з відеозаписом протоколу огляду від 25.10.2025, - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 (1 од.), виготовлений промисловим (заводським) способом, який споряджений вибуховою речовиною; засіб підриву (засіб детонування) запал ручної гранати типу AF-11 (1 од.), виготовлений промисловим (заводським) способом, який споряджений вибуховою речовиною, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

28.01.2026