Дата документу 29.01.2026 Справа № 336/2304/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/2304/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/297/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 81 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

представника органу пробації ОСОБА_9 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_10 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2025 року, якою засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на невідбутий строк 5 місяців 5 днів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, 30 липня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Своє рішення про можливість звільнення засудженого умовно-достроково суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що засуджений ОСОБА_7 12 серпня 2025 року без погодження уповноваженого органу з питань пробації здійснив перетин державного кордону України, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 34 КВК України.

Із заявою про погодження на виїзд за межі України ОСОБА_7 до уповноваженого органу з питань пробації не звертався, погодження/відмову у погодженні на виїзд не отримував.

Вказаними діями ОСОБА_7 порушив порядок та умови відбування призначеного покарання, що може бути підставою для звернення до територіального відділу поліції з поданням про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування призначеного покарання.

За таких обставин умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання є передчасним.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, представника органу пробації, яка також підтримала апеляційну скаргу, засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2022 року ОСОБА_7 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та засуджений до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вироком Запорізького апеляційного суду від 23 лютого 2023 року вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2022 року було скасовано в частині призначення додаткового покарання, призначено ОСОБА_7 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки, а в іншій частини вирок суду залишено без змін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2025 року ОСОБА_7 був звільнений від відбування призначеного основного покарання у зв`язку з тим, що призначений ОСОБА_7 іспитовий строк закінчився 12 липня 2025 року.

30 липня 2025 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2025 року суд прийняв рішення про можливість звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування додаткового покарання, мотивуючи своє рішення тим, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

З огляду на ч. 1 ст. 81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Порядок виконання покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю визначений у Главі 7 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Зокрема, у статті 34 КВК України визначено обов`язки осіб, які засуджені до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Так, частина 2 вищевказаної статті містить чітку заборону виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З особової справи № 05/2023 засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він був належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, у тому числі йому було роз`яснено положення частини 2 статті 34 КВК України та правові наслідки за ухилення від відбування призначеного покарання.

Зокрема, засудженому ОСОБА_7 було роз`яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 34 КВК України, йому забороняється без погодження з уповноваженим органом з питань пробації виїжджати за межі України.

23 липня 2025 року засуджений ОСОБА_7 з`явився до відділу пробації з питанням щодо можливості виїзду за межі України, на що йому було роз`яснено механізм отримання погодження на виїзд з України та роз`яснено право подати заяву про погодження на виїзд, яка буде розглянута в установлені законом строки.

Проте, як вбачається з матеріалів провадження та особової справи, з відповідною заявою про погодження на виїзд за межі України засуджений ОСОБА_7 до уповноваженого органу з питань пробації більше не звертався, погодження/відмову в погодженні не утримував.

Незважаючи на відсутність погодження на виїзд за межі України, 12 серпня 2025 року засуджений ОСОБА_7 перетнув державний кордон України, а 22 серпня 2025 року повернувся на територію України, що підтверджується інформацією, наданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Таким чином, засуджений ОСОБА_7 здійснив виїзд за межі України в порушення норм ч. 2 ст. 34 КВК України, що підтверджує порушення порядку та умов відбування призначеного додаткового покарання.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини по справі і прийшов до помилкового висновку, що засуджений ОСОБА_7 підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування додаткового покарання, тому судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2025 року, якою засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на невідбутий строк 5 місяців 5 днів, скасувати.

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4