Справа № 223/463/17
Провадження № 1-в/204/1746/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі справу за поданням відділу №14 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Чечелівського районного суду міста Дніпра надійшло вищевказане подання, в обґрунтування якого зазначено, що 04.10.2018 року до відділу №14 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях (далі відділ №14) із Волноваського районного суду Донецької області надійшли на виконання розпорядження та копія ухвали у відношення ОСОБА_4 04.10.2018 року засуджений був поставлений на облік та викликаний до уповноваженого органу з питань пробації на 09.10.2018 року. 09.10.2018 року засуджений до відділу №14 за викликом для постановки на облік не з`явився, про причини неявки не повідомив. 10.10.2018 року йому було направлено повторний виклик до відділу пробації №14 на 12.10.2018 року. Але засуджений знову не з`явився. 16.10.2018 року в ході бесіди із дільничним інспектором поліції Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області було встановлено, що ОСОБА_4 скоїв злочин 17.05.2018 року за ч.2 ст.185 КК України та перебуває в розшуку згідно постанови слідчого поліції про зупинення досудового розслідування Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області від 12.10.2018 року. 18.10.2018 року з метою встановлення причин неявки за викликами до органу пробації, ОСОБА_4 був відвіданий за місцем проживання: АДРЕСА_1 . На час відвідування засудженого вдома не було. В ході перевірки було встановлено, що засуджений за вказаною адресою відсутній тривалий час та місцезнаходження його невідоме. 18.10.2018 року засуджений ОСОБА_4 був оголошений в розшук Вугледарським ВП Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області та заведено ОРС категорії «Розшук» за №21-1/3/18 як на особу, що переховується від органів досудового розслідування. 02.04.2025 року до Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області було спрямовано подання для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт на підставі ч. 2 ст. 389 КК України. 12.06.2025 до сектору пробації надійшла інформація з Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області про те, що у наведених фактах відсутні ознаки будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого статтями КК України. На теперішний час відсутня інформація щодо вчинення засудженим нових кримінальних правопорушень та притягнення до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного, просить суд вирішити питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, відповідно до закону.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення подання.

Представник органу пробації та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, суд провів судове засідання без участі осіб, які були належним чином повідомлені та не з`явилися в судове засідання.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право вирішувати питання про усякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ст. 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Згідно з ч.1, 3 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

На підставі ч.4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин.

Вказані положення свідчать, про те, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Існування в Кримінальному кодексі України цього виду звільнення від відбування покарання обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що не вчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

Загальними умовами, за яких особа, крім тих, що засуджені за злочини, передбачені ст. ст. 437-439 і ч. 1 ст. 442 КК України, або за інші злочини до довічного позбавлення волі, звільняється від відбування покарання відповідно до ст. 80 КК України, є: закінчення зазначених у ч. 1 ст. 80 КК України строків; не вчинення протягом цих строків нового злочину; не ухилення засудженого від відбування покарання.

Отже, тривалість строків давності, передбачених, зокрема, п.1-5 ч. 1 ст. 80 КК України, диференціюється залежно від тяжкості вчиненого злочину, а також виду та міри призначеного судом покарання, у тому числі остаточного покарання за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків та початком перебігу строку давності є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінальним процесуальним законодавством.

Правила звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, встановлені правилами ст. 80 КК України, стосуються як основного, так і додаткового покарання.

Судом встановлено, що вироком Вугледарського міського суду Донецької області від 19.10.2017 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.1 ст.296 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу розміром 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок. Вказаний вирок набрав законної сили 20.11.2017 року.

18 вересня 2018 року ухвалою Волноваського районного суду Донецької області було задоволено подання фахівця з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Мар`їнського РВ з питань пробації та замінено засудженому ОСОБА_4 покарання у вигляді несплаченої суми штрафу в сумі 7300 гривень на громадські роботи у кількості 240 годин.

Факту ухилення ОСОБА_4 від відбування покарання не встановлено.

Щодо розпочатих кримінальних проваджень №0000222 від 10.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та № 0000079 від 23.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, в яких ОСОБА_4 було оголошено підозри, то слід зазначити наступне. Так, дані про ухвалення вироків та набрання ними законної сили відсутні. Вказані обставини виключають можливість переривання перебігу давності виконання обвинувального вироку з огляду на положення ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості.

Таким чином, наведені обставини свідчать про закінчення строків давності виконання покарання призначеного вироком Вугледарського міського суду Донецької області від 19.10.2017 за ч. 1 ст. 296 КК України та зміненого ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 18.09.2018 у вигляді 240 годин громадських робіт, відповідно до приписів п.1 ч.1 ст. 80 КК України.

Наведений висновок підтверджується правовою позицією Верховного Суду України щодо застосування ст. 80 КК України. Так, правовим висновком Верховного Суду України, наведеному у постанові від 24.12.2015 року у справі № 5-324кс15, передбачено, що стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки подання органу пробації про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку знайшло своє обґрунтування в судовому засіданні, останнє підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.152 КВК України, ст.ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання відділу №14 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Вугледарського міського суду Донецької області від 19 жовтня 2017 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Суддя ОСОБА_1