ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/279/26 Справа № 175/6259/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь

в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000062 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2026 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Новоолександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, або визначити заставу в межах, визначених ч. 5 ст. 182 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не доведені.

Зазначає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою не містить достатньої аргументації чому інші запобіжні заходи не є достатніми.

Стверджує, що в клопотанні слідчого не обгрунтовано визначення підозрюваному розміру застави, яка перевищує встановлений законом максимальний розмір.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2026 року було задоволено клопотання старшого слідчого та продовжено строк запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до 18 лютого 2026 року, з визначенням застави в розмірі 1 514 000 грн.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Як вбачається з наданих матеріалів, строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було продовжено постановою керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області від 09.01.2026 року до 3-х місяців.

На цей час органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання доказів, у зв`язку з чим для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне: розсекретити матеріали, що стали підставою для проведення негласних слідчих розшукових дій, проведених в межах цього кримінального провадження; призначити судові експертизи відео-, звукозапису проведених негласних слідчих дій; отримати висновки судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; отримати матеріали наданих доручень в порядку ст. 40 КПК України, щодо проведення слідчих (розшукових) дій; отримати матеріали тимчасових доступів до речей та документів мобільних операторів; з урахуванням проведених слідчих дій, повідомити ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри.

Прокурор Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , в межах строку досудового розслідування, з визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 1 514 000,00 грн., з тих підстав, що на цей час наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання дотримані.

Так, ще під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України.

Також з матеріалів провадження вбачається, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами, доданими до клопотання, а саме:

- протоколом від 21 травня 2025 року про результати проведення негласної слідчої ( розшукової) дії контроль за вчиненням злочину, відповідно до якого особа під вигаданими анкетними даними ОСОБА_9 здійснив закупку психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін у ОСОБА_8 ;

- протоколом від 20 березня 2025 року про результати проведення негласної слідчої ( розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, а саме з мобільного телефону, який використовує ОСОБА_8 , з якого вбачається спілкування з приводу незаконного збуту психотропних речовин;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.04.2025 року, який зазначив, що протягом одного - двох років систематично придбавав психотропну речовину метамфетамін у ОСОБА_10 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.04.2025 року за участю свідка ОСОБА_9 , який в присутності понятих впізнав ОСОБА_8 , який займається збутом психотропних речовин, а саме метамфетаміну за місцем свого мешкання.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення є доведеною.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися і продовжують існувати.

Так, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, що свідчить про ризик за п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому підозрюваний може залишити межі України.

Також підозрюваний може впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. До клопотання долучені покази свідка ОСОБА_9 , а тому зазначене підтверджує наявність ризику за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та спростовує доводи апеляційної скарги захисника щодо «можливих» свідків та те, що свідки залегендовані, оскільки із протоколу НСРД від 21.05.2025 року вбачається, що ОСОБА_8 бачив особу під вигаданими анкетними даними.

Що стосується впливу на інших підозрюваних, то ОСОБА_8 до затримання проживав разом з іншою підозрюваною ОСОБА_11 , а тому у разі зміни запобіжного заходу є ризик впливу на інших підозрюваних.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджуються тим, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, тобто відсутнє джерело доходу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, відсутнє постійне джерело доходу, раніше судимий.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на тяжкість кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, у вчиненні якого підозрюється особа, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки підозрюваного не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміноване кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , не є дійовим запобіжним заходом щодо підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, тобто відсутнє постійне джерело доходу, ОСОБА_8 за показаннями свідка ОСОБА_9 збував психотропні речовини за місцем мешкання.

Також слідчий суддя відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України розглянув можливість застосування альтернативного запобіжного заходу - застави у розмірі 1 514 000, 00 гривень.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_8 , а саме те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що полягає в незаконному збуті психотропних речовин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, санкція якого передбачає покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, його ролі як виконавця, значний дохід від реалізації психотропної речовини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано визначив заставу у розмірі 1 514 000, 00 гривень, і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, тоді як за вказаних обставин застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених обов`язків.

Посилання захисника в апеляційній скарзі щодо неогрунтованого визначення розміру застави, яка перевищує встановлений законом максимальний розмір, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки при визначенні розміру застави слідчим суддею враховано обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 . Також колегія суддів звертає увагу на показання свідка ОСОБА_9 , який пояснював, що протягом 1-2 років систематично придбавав у ОСОБА_8 психотропну речовину, що свідчить про наявність доходу у ОСОБА_8 для сплати застави.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2026 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2026 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4