Єдиний унікальний номер справи 185/2294/25
Провадження № 1-кп/185/890/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001880 від 14 грудня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська Івано-Франківської області, громадянина України, неодруженого, утриманців не має, з неповною середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , має військове звання «солдат», зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-31 березня 2023 Івано-Франківським міським судом за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

-23 травня 2023 року Івано-Франківським міським судом за ч. 4 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі;

-27 листопада 2023 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року 29 днів позбавлення волі;

-11 вересня 2024 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області на підставі ст. 81-1 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом. Звільнився умовно-достроково 11 вересня 2024 року, невідбутий строк 4 роки 23 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 (дистанційно)

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

Військовослужбовець ОСОБА_3 , порушуючи військову дисципліну, самовільно залишив військову частину та місце служби і прибув в м. Павлоград Дніпропетровської області, де переховувався в різних районах міста.

14 грудня 2024 року близько 12 год.25 хв., ОСОБА_3 , перебував навпроти магазину «Нектар» за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська буд.340. В зазначений день і час в цьому місті знаходився ОСОБА_8 , з яким у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник конфлікт і злочинний умисел на спрямованим на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , в ході якого ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень потерпілому, наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в область обличчя, від якого ОСОБА_8 впав на спину. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 підійшов до лежачого ОСОБА_8 і наніс йому не менше двох ударів ногою в область потиличної частини голови, тим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді тяжкої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку ІІІ ст. з великими геморагічними вогнищами у задньолобних та тім`яних частках з двох боків, масивного субарахноїдального крововиливу, багатоуламкового перелому лобної та тім`яних кісток з двох сторін, із потраплянням кісткових фрагментів у тім`яну частку, які ускладнилися тетрапарезом, гемігіпестезією, порушенням функції тазових органів, забійних ран лівої потиличної ділянки та слизової оболонки нижньої губи ліворуч, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину визнав повністю і пояснив, що у вересні 2024 року він звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково для проходження військової служби . В липні 2024 року він самовільно залишив військову частину і приїхав у м. Павлоград, де переховувався в різних місцях, жебракував та просив у мешканців продукти . 14 грудня 2024 року в обідній час він зустрів потерпілого ОСОБА_8 , який ішов в магазин. Біля магазина «Нектар» у них з потерпілим стався конфлікт , через те, що останній відмовився купувати йому цигарки і він розсердився та вдарив ОСОБА_8 кулаком в обличчя, від якого потерпілий впав на землю, після чого він ще наніс ОСОБА_8 два удари ногою в область голови.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив суду, що 14 грудня 2024 року о 12.00 год. він пішов у магазин «Нектар» . Біля магазину стояв ОСОБА_3 , який став йому щось казати. Через отриману травму суті розмови він не пам`ятає. Пам`ятає, що він повернувся йти до магазину і в цей момент відчув удар кулаком в обличчя. Він упав на землю і подальші події не пам`ятає. Внаслідок отриманої тяжкої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми він перебував в лікарні більше 40 днів, в даний час має обмежені рухи і потребує стороннього догляду. Просить призначити обвинуваченому суворе покарання.

Свідок ОСОБА_9 пояснив в судовому засіданні, що в грудні 2024 року він йшов у магазин «Нектар», який знаходиться по вул. Дніпровській, 340 в м. Павлограді і став свідком того, як ОСОБА_3 наніс чоловіку удар кулаком в обличчя, від якого останній упав на спину, після чого ОСОБА_3 наніс лежачому чоловіку удар ногою по голові у тім`яну частину . Після того , як завдав ударів, ОСОБА_3 втік. Ввечері того ж числа він зустрів ОСОБА_3 в нетверезому стані, затримав і передів працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду , що 14 грудня 2024 року його мама ОСОБА_11 розповіла, що біля магазину «Нектар» хтось побив чоловіка.

Свідок ОСОБА_11 підтвердила в судовому засіданні, що 14 грудня 2024 року близько 12.00 год. біля магазину «Нектар» в м. Павлограді вона побачила, як молодий хлопець кулаком вдарив чоловіка і від удару той чоловік упав. Вона спитала хлопця, за що той вдарив чоловіка, але хлопець пішов.

Допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_12 у судовому засіданні зазначив, що тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тяжкої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку ІІІ ст. з великими геморагічними вогнищами у задньолобних та тім`яних частках з двох боків, масивного субарахноїдального крововиливу, багатоуламкового перелому лобної та тім`яних кісток з двох сторін, із потраплянням кісткових фрагментів у тім`яну частку у потерпілого ОСОБА_8 - не могли утворитися при падінні його з висоти власного зросту, оскільки мають різну локалізацію.

Згідно протоколу огляду місця події від 14 грудня 2024 року з фототаблицею, проведений огляд місця події територію, прилеглу до магазину «Нектар»,в м. Павлограді по вул. Дніпровській буд.340. На місці побиття ОСОБА_8 на кам`яній поверхні ґрунту зафіксовано пляму, схожу на кров.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, 21 лютого 2025 року потерпілий ОСОБА_8 впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, що 14 грудня 2024 року завдала йому тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту, 26 лютого 2025 року потерпілий ОСОБА_8 розповів про обставини його побиття ОСОБА_3 14 грудня 2024 року.

Висновком судово-медичного експерта № 110-пв від 21.02.25 року підтверджено , що у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді тяжкої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку ІІІ ст. з великими геморагічними вогнищами у задньолобних та тім`яних частках з двох боків, масивного субарахноїдального крововиливу, багатоуламкового перелому лобної та тім`яних кісток з двох сторін, із потраплянням кісткових фрагментів у тім`яну частку, які ускладнилися тетрапарезом, гемігіпестезією, порушенням функції тазових органів, забійних ран лівої потиличної ділянки та слизової оболонки нижньої губи ліворуч, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, 26 лютого 2025 року свідок ОСОБА_11 на фото № 3 упізнала обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, що 14 грудня 2024 року мав конфлікт з іншим чоловіком.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту з DVD диском, який переглянуто в судовому засіданні, 14 грудня 2024 року свідок ОСОБА_9 розповів обставини побиття ОСОБА_8 і показав як ОСОБА_3 завдав йому удар кулаком в обличчя, від якого потерпілий впав, а ОСОБА_3 двічі вдарив його ногою по голові.

Висновком експерта № 112пв-Д від 21.02.25 року підтверджено, що тяжкі тілесні ушкодження, які завдано потерпілому ОСОБА_8 , не суперечать механізму їх утворення, на який вказав свідок ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, 26 лютого 2025 року свідок ОСОБА_9 на фото № 3 упізнав обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, що 14 грудня 2024 року наносив удари ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, 26 лютого 2025 року свідок ОСОБА_9 на фото № 2 впізнав ОСОБА_8 як чоловіка, якого 14 грудня 2024 року побив ОСОБА_3 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту з DVD диском, який переглянуто в судовому засіданні, 14 грудня 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 розповів обставини побиття ним потерпілого ОСОБА_8 і показав , як він завдав удари потерпілому в обличчя і по голові.

Висновком експерта № 111пв-Д від 21.02.25 року підтверджено, що тяжкі тілесні ушкодження, які завдано потерпілому ОСОБА_8 , не суперечать механізму їх утворення, на який вказав обвинувачений ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту.

Згідно висновку експерта № 843-пв від 18.12.25 року у ОСОБА_3 будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень не виявлено.

Відповідно до висновку експерта №453/481-БД ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» встановлено наступне. На куртці з тканин сірого кольору (об`єкти №№1-7), яка належить ОСОБА_3 , встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини. На штанах з джинсової тканини синього кольору (об`єкти №№ 8-14) і на парі черевиків (об`єкти №15-24), наявність крові не встановлена. У результаті серологічного дослідження крові на куртці виявлені ізогемаглютиніни анти А і анти В, а антигени А і В не виявлені. Отримані результати не виключають можливість походження крові на куртці від особи групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти А і анти В. При дослідженні крові в інших слідах на куртці антигени А і В не виявлені. Результат дослідження не виключає можливість походження крові в слідах на куртці з тканини сірого кольору від потерпілого ОСОБА_8 , оскільки групова приналежність крові у вказаних слідах співпадає з груповою приналежністю його крові.

Зазначені докази винуватості ОСОБА_3 сумнівів у достовірності не викликають, самим обвинуваченим не оспорюються і викривають обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого злочину. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст. ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Суд вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо належних, допустимих та переконливих доказів, що підтверджують винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину поза розумним сумнівом. Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження були встановлені та підтверджені об`єктивні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованого злочину, перебіг обставин вчинення зазначеного злочину, ступінь реалізації злочинних намірів обвинуваченого та наслідки їх вчинення. Так , судом встановлено, що 14 грудня 2024 року ОСОБА_3 своїми протиправними діями умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар кулаком і два удари ногою в область голови, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження. При цьому судом з`ясовано, що між завданими ОСОБА_3 ударами потерпілому ОСОБА_8 і наслідками, що настали у вигляді тяжких тілесних ушкоджень , наявний причинно-наслідковий зв`язок, так як обвинувачений, потерпілий та свідки стверджували, що під час конфлікту ОСОБА_3 завдав одного удару кулаком в обличчя потерпілому, від чого той упав та вже лежачого потерпілого двічі вдарив ногою по голові. Таким чином, тяжке тілесне ушкодження є безпосереднім наслідком саме заподіяних обвинуваченим ударів в ділянку голови потерпілого і виникнення вказаних тілесних ушкоджень не могло утворитися при падінні його з висоти власного зросту, що підтвердив в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_12 .

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своєму рішенні "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини "поза розумним сумнівом". Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 доведена "поза розумним сумнівом", оскільки наведені судом у вироку докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.

Обставин , що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено. ОСОБА_3 незважаючи на те, що повідомив про повне визнання вини, фактично надавав покази на своє виправдання , на початку його допиту приховав завдання ударів ногами по голові потерпілому. У зв`язку з цим, суд робить висновок, що визнання ОСОБА_3 вини робилося не для каяття, а для створення стратегії захисту для пом`якшення міри покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше судимий, характеризується посередньо, вчинив у відповідності до ст. 12 КК України тяжкий злочин, в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом.

Таким чином, покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується у вигляді позбавлення волі.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 травня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним і засуджено за ч. 4 ст. 186, 70 ч.4 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком шість років.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2024 року засудженого ОСОБА_3 на підставі ст.81-1 КК України, звільнено умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки 23 дні, для проходження військової служби за контрактом.

Після вказаного звільнення ОСОБА_3 отримав припис про вибуття у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , проте, порушуючи військову дисципліну, самовільно залишив військову частину та місце служби, приїхав у м. Павлоград Дніпропетровської області, де скоїв інкримінований йому злочин , не відбувши фактично покарання за попереднім вироком.

Частиною першою ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив вищевказане кримінальне правопорушення у період строку умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби за контрактом , суд вважає необхідним, у відповідності до ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного покарання не відбуту частину покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 травня 2023 року.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Цивільний позов заявлено не було.

Судові витрати на проведення

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 травня 2023 року та призначити ОСОБА_3 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у вигляді 8 ( восьми ) років позбавлення волі.

Строк обчислення покарання ОСОБА_3 рахувати з 02 жовтня 2025 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 14 грудня 2024 лютого (дня затримання) по 01 жовтня 2025 року , з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності залишити у вигляді тримання під вартою.

Речові докази:

-зрізи краю нігтьових пластин лівої та правої руки ОСОБА_3 та 7 камінців з РБК, які зберігаються в камері схову Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до квитанції № 0011218 знищити;

-джинсові штани синього кольору, куртка зі слідами РБК сірого кольору, ботинки чорного кольору з написом EvoS1P 42-го розміру, які зберігаються в камері схову Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до квитанції № 0011266 повернути за належністю ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Суддя ОСОБА_13