Справа № 203/753/26
Провадження № 1-кс/0203/933/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 15 січня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001060 з попередньою правовою кваліфікацією посягань за ч.2 ст.369-2, ч.5 ст.27, ч. 4 ст. 408 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, із загальною-середньою освітою, який не одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдата, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2026 року під наглядом Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону за проведенням цього досудового розслідування Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, слідчий клопочить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до ОСОБА_5 , підозрюваного в особливо тяжкому військовому злочині за ознаками ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, без визначення розміру застави.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного 31 січня 2026 року о 02:37 год. отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Клопотання обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлені волі до дванадцяти років; також підозрюваний може знищити, сховати, або спотворити речі, що мають істотне значення для досудового розслідування та місцезнаходження яких наразі не встановлено; підозрюваний, володіючи достовірною інформацією про свідків, знаходячись на свободі, може впливати на свідків вчиненого кримінального правопорушення та схиляти їх до показань на його користь, що може перешкодити встановленню істини по справі. Окрім цього, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, вказав, що до мобілізації був волонтером та займався евакуацією людей, отримував дохід від волонтерів з коштів спонсорів. З 23 травня 2025 року його мобілізували, потім він перебував у СЗЧ та чекав на суд, а з серпня 2025 року перебуває у резервній базі. Має погане здоров`я, страждає на гіпертонію, постійно високий тиск, також вказав, що має на утриманні доньку 2014 року народження ,а тому просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти клопотання тим, що ризики слідчим не доведені, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, страждає на хронічні захворювання, має на утриманні малолітню доньку, а тому клопотав про вирішення питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, заперечення підозрюваного та захисника, дослідивши додані до клопотання докази, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_5 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється в пособництві у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, що стороною обвинувачення кваліфіковано за ознаками особливо тяжкого військового кримінального правопорушення, за який санкція ч. 4 ст. 408 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

31 січня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин він, будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, сприяв шляхом надання порад та вказівок, із використанням транспортного засобу вчиненню самовільного залишення місця несення служби (дезертирства) військовослужбовцем ОСОБА_8 за наступних обставин.

У невстановлений під час розслідування час та в невстановленому місці у ОСОБА_5 виник умисел на збагачення шляхом отримання від осіб, які проходять військову службу, грошової винагороди за надання допомоги у самовільному залишенні ними місця служби з метою подальшого ухилення від військової служби.

До вказаної злочинної діяльності ОСОБА_5 у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці залучив раніше знайомого мешканця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який за грошову винагороду здійснює підбір потенційних «замовників» з числа мобілізованих осіб та їх родичів.

26 січня 2026 року до ОСОБА_9 звернулась ОСОБА_10 , яка повідомила йому про те, що її чоловік ОСОБА_8 , який є військовослужбовцем, котрий самовільно залишив військову частину, був затриманий працівниками поліції для подальшої відправки в батальйон резерву військової частини НОМЕР_1 та їй потрібна його консультація.

В подальшому, в ході неоднаразових дзвінків, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_10 про те, що він може сприяти у вивезенні ОСОБА_8 із розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у населеному пункті АДРЕСА_2 , за грошову винагороду у розмірі 2500 доларів США, на що остання погодилась.

З метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, які виражаються у порушенні встановленого законом порядку несення або проходження військової служби, що охоплює боєздатність Збройних Сил України, обороноздатність держави та військову дисципліну, передбачаючи суспільну небезпечність наслідків та бажаючи їх настання, 30 січня 2026 року приблизно о 14:30 год. ОСОБА_5 прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в населеному пункті АДРЕСА_2 , де приблизно о 14.45 зустрівся з ОСОБА_8 .

В цей же час ОСОБА_9 , з метою конспірації та уникнення особистої зустрічі із ОСОБА_10 , направив на зустріч із останньою раніше знайомого йому мешканця м. Кривого Рогу ОСОБА_11 , якому не повідомив про дійсність своїх намірів.

Під час зустрічі ОСОБА_11 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 1000 доларів США в якості часткової плати за вищевказану послугу, які в подальшому повинен був передати ОСОБА_9 .

Після підтвердження інформації щодо отримання грошових коштів, ОСОБА_5 на автомобілі, який перебуває у його користуванні, а саме «Volkswagen Passat», з номерним знаком НОМЕР_2 , вивіз ОСОБА_8 з пункту дилокації військової частини НОМЕР_1 , та, відповідно до попередньої домовленості із ОСОБА_9 , направився із ОСОБА_8 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, де проживає останній, тим самим сприяв останньому вчинити дезертирство. Таким чином, дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.4 ст.408 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру в пособництві у дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану фактичними даними рапортів УСР в Дніпропетровській області від 13 січня 2026 року та 19 січня 2026 року, актом передачі військового, відносно якого є відомості про самовільне залишення військової частини або місця несення служби від 29 січня 2026 року, поіменним списком військовослужбовців яких доставлено до БРез в/ч НОМЕР_1 від 29 січня 2026 року, протоколом огляду мобільного телефона від 30 січня 2026 року, що сукупно з протоколом огляду грошових коштів від 30 січня 2026 року, протоколом видачі та огляду грошових коштів від 30 січня 2026 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , протоколом затримання ОСОБА_5 від 30 січня 2026 року викривають роль останнього у поставленому йому за вину злочині.

Прокурором наведені достатні докази для наступного сумлінного підтвердження фактів та добутої інформації, які переконують у предметі кримінального розслідування, необхідного для підтвердження або розвіювання підозри у можливому вчиненні особою правопорушення відомого ступеня тяжкості, внаслідок чого за практикою тлумачення "обґрунтованої підозри" Європейським судом з прав людини, mutatis mutandis, у §§ 92-93 рішення від 07.06.2018 у справі «Рашад Хасанов та інші проти Азербайджану» (Заява № 48653/13) належить визнати доказаним її існування відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України для застосування заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, включаючи запобіжного заходу з підстав відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, що вимагає оцінити ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджання кримінальному провадженню та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.ч. 6, 7 ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя приходить до висновку про доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлені волі від п`яти до дванадцяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Також, підозрюваний значно краще ніж пересічний українець володіє інформацією щодо місць проходу на територію тимчасово непідконтрольну органам державної влади України та може використати цю інформацію, що може бути підставою для переховування підозрюваного на вказаній території.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним ризик за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний може як у спосіб погроз так і умовляннями впливати на свідків вчиненого кримінального правопорушення до надання завідомо неправдивих показів, в тому числі щодо свідків, які ще не допитані, з огляду на те, що їх свідчення матимуть доказове значення лише після безпосереднього допиту їх судом, що, як наслідок, потягне за собою можливість отримання підозрюваним ОСОБА_5 більш м`якого покарання.

До того ж, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Доведеними є й ризики за п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що підозрюваний до мобілізації законних джерел доходу не мав, притягався до кримінальної відповідальності у 2007, 2015, 2021 роках (за ч.3 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч.3 ст. 303, ч.2 ст. 194 КК України), хоч наразі судимості погашені, а також, те що підозрюваний як військовослужбовець військової служби за мобілізацією може самовільно покинути військову частину або місце служби, вчинити дезертирство та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або іншим способом, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім цього, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки наразі досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває та органом досудового розслідування встановлено не всі обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Посилання підозрюваного на наявність у нього захворювань документально не підтверджено, суду таких доказів не надано.

Таким чином, оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням тяжкості повідомленої підозри, яка допускає застосування тримання під вартою згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, для забезпечення належної поведінки підозрюваного відповідно до ст. 177 цього Кодексу з метою запобігання наявним процесуальним ризикам втечі, впливу на інших учасників кримінального провадження, слідчому судді належить постановити цю ухвалу про застосування тримання під вартою строком на 60 днів в межах строків досудового розслідування з моменту фактичного затримання 30 січня 2026 року, тобто з 30 січня 2026 року до 30 березня 2026 року, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, в умовах воєнного стану не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, і вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

При цьому суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у відповідності до абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» складає з 01 січня 2026 року від 266 240 гривень до 998 400 гривень.

Визначаючи згідно з ст. ст. 183 ч. 3, 194 КПК України розмір застави і обсяг обов`язків, виконання яких має бути нею забезпечене, слідчий суддя виходить з підозри особи в особливо тяжкому злочині без визначення розміру заподіяної шкоди, через що здатна забезпечити належну процесуальну поведінку така застава, що за ст. 132 цього Кодексу має визнаватися виправданою, і, не перевищуватиме передбачений законом граничний розмір, а тому слідчий суддя вважає достатнім обмежитись заставою у 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 665 600 грн., оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, і стане достатнім і співмірним важелем стримування від процесуальних порушень, відхиливши в цій частині клопотання слідчого не визначати розмір застави, оскільки такі вимоги жодним чином не обґрунтовані та вмотивовані.

Керуючись ст. ст. 131 , 176-178 , 193 -197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 15 січня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001060 з попередньою правовою кваліфікацією посягань за ч.5 ст.27, ч. 4 ст. 408, ч.2 ст.369-2 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч. 4 ст. 408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 30 березня 2026 року.

Визначити строк дії ухвали до 30 березня 2026 року.

ОСОБА_5 , може бути звільнений під заставу 665 600 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот) гривень, тобто 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172, одночасно з покладенням на підозрюваного обов`язків згідно з ст. 194 КПК України на строк дії ухвали до 30 березня 2026 року:

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з місця дислокації військової частини, в якій ОСОБА_5 проходить військову службу, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проходження служби та свого місця перебування;

- утримуватися від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави підозрюваного ОСОБА_5 , з моменту звільнення з-під варти вважати таким, до якого у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

Роз`яснити підозрюваному його обов`язки і наслідки їх невиконання з моменту постановлення цієї ухвали, а на випадок забезпечення ним надання у заставу коштів іншою особою заставодавцю, окрім його обов`язків із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом і наслідків невиконання цих обов`язків, також передбачене законом покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та саме таке правопорушення.

Попередити ОСОБА_5 про звернення суми застави в дохід держави із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання підозрюваним покладених на нього за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 06 лютого 2026 року о 16:30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1