ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

19 січня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника потерпілих юридичних осіб ОК «Екодом-1», ТОВ «Ханбер» - адвоката ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000164 від 12.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191 КК України,-

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк», який належить ОСОБА_8 , в межах суми грошових коштів - 1 435 000 (один мільйон чотириста тридцять п?ять тисяч) грн. 25 копійок. Мотивуючи подане клопотання представник послався на те, що 21 травня 2018 року між ОК «Екодом-1» та асоційованим членом кооперативу ОСОБА_8 укладений договір про виплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» № 11/4а. 20 березня 2019 року квартира передана ОСОБА_8 , про що складено акт прийому-передачі до Договору № 11/4а про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 21.05.2018, підписаний ОСОБА_8 та головою ОК «Екодом-1» ОСОБА_6 . Таким чином, право власності на квартиру АДРЕСА_1 набуто ОСОБА_8 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_6 . Тобто квартири належить ОСОБА_6 . 19 липня 2024 року в електронні системи примусової реалізації майна «Сетам» з`явився Лот № 556354 (https://setam.net.ua/auction/552609) - квартира АДРЕСА_1 , яка згідно наявної в описовій частині Лоту інформації на праві приватної власності належить ОСОБА_8 . 19 серпня 2024 року вищевказане майно реалізовано громадянину ОСОБА_9 за 2 870 000 (два мільйони вісімсот сімдесят тисяч) грн. 50 коп, згідно акту про проведення електронного аукціону у ВП № 75302527 від 30.08.2024. Згідно матеріалів ВП № 75302527, ОСОБА_8 надано заяву із розрахунковим рахунком НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк», для перерахування йому грошових коштів після реалізації майна. У зв`язку з тим, що квартира АДРЕСА_1 набута під час шлюбу, ОСОБА_6 належить грошових коштів, які будуть перераховані на рахунки ОСОБА_8 від примусової реалізації майна та з метою збереження грошових коштів, які належать ОСОБА_6 для покриття вимог за цивільними позовами ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1».

Представник потерпілого адвоката ОСОБА_4 та прокурор підтримали клопотання про накладення арешту.

Захисник та обвинувачена заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши доводи клопотання та дослідивши матеріали провадження, суд приходить до наступних висновків.

В силу п. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до п. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

За змістом вказаної норми закону, а також положень ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При цьому, арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Представник потерпілого посилається як на підставу для накладення арешту, що дані заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою забезпечення цивільного позову, хоча грошові кошти, які будуть перераховані на рахунок, належать ОСОБА_8 і є його власністю.

Водночас, доводи клопотання заявника ґрунтуються лише на припущеннях, представником потерпілого не надано достатніх доказів того, що зазначене майно перебуває в розпорядженні особи. яка має нести цивільну відповідальність в рамках даного кримінального провадження, а тому на майно ОСОБА_8 не може бути накладено арешт для забезпечення цивільного позову з огляду на положення ст. 170 КПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку про необґрунтованість клопотання про накладення арешту, а також про відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв?язку з чим клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілих юридичних осіб ОК «Екодом-1», ТОВ «Ханбер» , не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання представника потерпілих юридичних осіб ОК «Екодом-1», ТОВ «Ханбер» - адвоката ОСОБА_7 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/10155/21

Номер провадження № 1-кп/ 522/889/26

Головуючий суддя ОСОБА_1