Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9739/25
Провадження № 1-кп/644/933/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Харкова

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

законний представник обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

представника Департаменту служб у справах

дітей Харківської міської ради - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань04.09.2025 за №0001246 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, учня 10 класу ліцею №119, не одруженого,раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

УСТАНОВИВ:

04.09.2025 приблизно о 20 годині 00 хвилин неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де між ним та його дядьком ОСОБА_4 на ґрунті виниклих особистих неприязних стосунків сталася свара, в ході якої неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, розуміючи, що від його дій можуть настати тяжкі наслідки для здоров`я потерпілого, діючи умисно, пішов до себе в кімнату, де взяв ніж та, тримаючи його у правій руці, завдав один удар ножем в область живота потерпілому ОСОБА_4

04.09.2025 бригадою ШМД потерпілого ОСОБА_4 доставлено до КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №25» ХМР, де йому було надано кваліфіковану медичну допомогу.

Внаслідок протиправних умисних дій неповнолітнього ОСОБА_5 згідно з висновком судово-медичної експертизи №09/845-С/2025 від 10.10.2025, потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: ножового поранення живота проникаючого до черевної порожнини з пошкодженням великого чепця та тонкої кишки, з розвитком гемоперитоніумом 1 ступеня, що відноситься до тяжкого тілесного

ушкодження що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав в повному обсязі,не заперечував обставини спричинення ним потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та кваліфікацію інкримінуємого йому кримінального правопорушення. Пояснив , що ввечері 04.09.2025 між ним та його рідним дядьком потерпілим ОСОБА_4 виник конфлікт, який переріс у сварку, в ході якої він, діючи емоційно , нанісодин удар ножем в область живота потерпілого ОСОБА_4 . Не оспорює , що внаслідок його противоправних дій потерпіломуОСОБА_4 було спричинено тілесне ушкодження, зазначене в обвинувальному акті. Стверджує, що ініціатором конфлікту був потерпілий ОСОБА_4 , оскільки саме його дядько - потерпілий ОСОБА_4 став висловлювати зауваження щодо його поведінки, спровокувавши на вчинення злочину. Про скоєне ним шкодує, засуджує себе та свою поведінку, просив вибачення у потерпілого ОСОБА_4 . При цьому, просив суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись його поясненнями та розглянути справу відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що ввечері 04.09.2025 після вживання ним алкоголю, він зробив декілька зауважень своєму рідному небіжу - ОСОБА_5 , чим спровокував конфлікт, який переріс у сварку з ОСОБА_9 . В ході виниклої сварки ОСОБА_5 наніс йому один удар ножем в живіт, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження, а саме ножове поранення живота проникаючого до черевної порожнини. Далі він був госпіталізований до у КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25», де проходив стаціонарне лікування в тому числі і в реанімаційному відділенні. Не оспорює, що ініціатором конфлікту був саме він. Будь-яких претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого він не має; прохав не застосовувати до ОСОБА_5 сувору міру покарання. Не заперечує проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, зазначивши, що положення та наслідки судового розгляду у вказаному порядку розуміє.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за ч.1 ст.121 КК України, кається у скоєному, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального правопорушення та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які також не оспорюють фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин, не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до положень статті 103 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше несудимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, навчання, де позитивно характеризується, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Суд враховує ставлення неповнолітнього обвинуваченого до вчиненого ним - беззастережне визнання ОСОБА_5 винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; умови життя та виховання неповнолітнього (зростає у неповній сім`ї, в належних умовах для проживання та виховання); на профілактичному обліку в секторі превенції не перебуває .

Суд також враховує досудову доповідь, складену 04.12.2025 Сектором ювенальної пробації Основ`янського відділу м. Харкова, з якої вбачається, що за результатами вкрай низької оцінки ризику вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи можливо без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття обвинуваченого,яке виражається у визнанні винуватості у повному обсязі обвинувачення та відвертому визнанні своєї провини, осуду своїх дій; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які відповідно ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за скоєне суд виходить з положень ст.65 КК України та вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні запропонованого прокурором застосування до покарання положень ст.ст. 75, 104 КК України суд повинен належним чином дослідити й оцінити всі обставини, які мають значення для справи, у тому числі обставини вчинення злочину, ступінь суспільної небезпеки, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення та належним чином обґрунтувати підстави для висновків про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без реального відбування покарання.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, тяжкість злочину, особу неповнолітнього обвинуваченого, який є соціально адаптованим в суспільстві, вів активний спосіб життя, притаманний людям з правомірною моделлю поведінки, раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, умови проживання в неповній родині, поведінку обвинуваченого як під час скоєння кримінального правопорушення, так і після цього, ставлення ОСОБА_5 до вчиненого ним, думку потерпілого щодо відсутності будь-яких претензій до обвинуваченого та прохання не застосовувати до ОСОБА_5 суворої міри покарання, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність тих, що обтяжують покарання, повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , що свідчить про те, що каяття дійсне та відверте, визнання своєї провини у вчиненні злочину, жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, бажання виправити наслідки вчиненого, подальша належна процесуальну поведінка, то суд доходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без відбування призначеного покарання і до нього доцільно застосування положень ст.ст. 75, 104 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлений, судові витрати в провадженні відсутні,

Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ч.4 ст. 174 КПК України. Накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Харкова від 10 вересня 2025 року арешт майна підлягає скасуванню.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років .

На підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази - CD диск, CD-R диск, залишити на зберіганні в матеріалах провадження; змиви речовини бурого кольору та ніж довжиною 24 см, із довжиною клинка 11 см, із слідами речовини бурого кольору, поміщеного до паперового конверту, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП№1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області після набрання вироком законної сили знищити. Шорти чорного кольору з білими вставками по боках та футболку сірого кольору, які упаковані в картонну коробку та зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП№1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням ч.2 ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1