Провадження №: 1-кп/336/1515/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000537 від 10.08.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Чапаєва Пологівського району Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно працевлаштований в АТ «Укрзалізниця» на посаді заступника начальника з СЦБ, одружений, який на утриманні має неповнолітню доньку та малолітнього сина, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні обвинуваченим було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотанняОСОБА_5 покликається на те, що свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, примирився з потерпілим та відшкодував завдані збитки. Потерпілий моральних претензій стосовно спричиненої йому обвинуваченим шкоди не має, та в подальшому мати не буде.

Крім того, потерпілий та обвинувачений визнають, що обставини, події досудовим розслідуванням встановлені правильно та визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 саме за ч. 1 ст. 286 КК України.

Тому, посилаючись на вимоги ст. 46 КК України, ст. 284 КК України, просив звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням, як винної особи із потерпілим ОСОБА_4 та провадження у справі закрити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, вказав про скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди за викладених в обвинувальному акті обставин. Зазначив, що ним відшкодовано спричинену шкоду потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_4 проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого не заперечувала, зазначивши, що заподіяну шкоду їй відшкодовано у повному обсязі, про що надала заяву.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, розглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 КК України, провадження в кримінальній справі може бути закрито відносно особи, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані збитки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Згідно змісту ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК України.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Крім того, як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 439/397/17, в провадженні № 13-66кс18, що саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно ст. 46 КК України.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

В момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений не перебував у стані сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують у вагу та швидкість реакції від 09.08.2025 року.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, згідно ч. 4 ст. 12 КК України - є необережним нетяжким злочином.

Потерпілий ОСОБА_4 примирився з обвинуваченим, не висуває до нього жодних матеріальних чи моральних претензій та просить звільнитиОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Будь-яких обставин, які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за заявленим клопотанням, не встановлено.

Під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження застосовані заходи забезпечення кримінального провадження.

Так, відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2025 року накладено арешт на транспортний засіб Chevrolet Aveo» р.н. НОМЕР_1 , що перебуває у власності ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , у вигляді заборони права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Ухвалою слідчого судді від 01.09.2025 року скасовано арешт в частині заборони користування транспортним засобом та передачу на його відповідальне зберігання обвинуваченому.

Ухвалою слідчого судді від 14.08.2025 року накладено арешт на велосипед «Titan», що перебуває у власності ОСОБА_4 , у вигляді заборони права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Отже, вирішуючи питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арештів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, зважаючи на наведені вимоги кримінального процесуального закону, суд приходить до висновку про необхідність скасування арештів.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як було вище зазначено, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 підлягає закриттю на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

За таких обставин, стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 8914,00 грн.

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 46 КК України, ст. 100, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Кримінальне провадження №0000537 від 10.08.2025 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України закрити.

Скасувати накладені ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2025 арешти на транспортний засіб Chevrolet Aveo» р.н. НОМЕР_1 та велосипед «Titan»

Речові докази:

транспортний засіб Chevrolet Aveo» р.н. НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні ОСОБА_5 залишити у володінні останнього;

велосипед «Titan», який перебуває на зберіганні на території майданчика тимчасового тримання ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 8914,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1