печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за клопотанням представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0001235 від 06.07.2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням в порядку ст.ст. 170, 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.04.2025 у справі № 757/17760/25-к на майно, в рамках кримінального провадження № 0001235 від 06.07.2025 року, в частині арешту грошових коштів в розмірі 800 000грн. В обґрунтування доводів клопотання адвокат зазначив, що арешт накладено безпідставно та необґрунтовано.

Власник майна ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, просили розглядати справу у їх відсутність, вимоги клопотання підтримали та просили задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

14.10.2025 до суду надійшли письмові заперечення за підписом прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , який проти задоволення клопотання заперечував та просив розглядати справу у його відсутність.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом за наданими матеріали встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001235 від 06.07.2023, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом привласнення та розтрати майна, ввіреного особі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Так, як вбачається із матеріалів клопотання, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.04.2024 у справі № 757/17760/25-к було накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 15.04.2025 в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду за місцем подання податкової звітності ТОВ «ЕВРО ЛАЙН ІСТ» за адресою: м. Одеса, Овідіопольська дорога, будинок 3, корпус 1, нежитлові приміщення 7Н, а саме: флеш носій сірого кольору об`ємом 8Gb, флеш-носій з навою «Е.ключ Кристал-1 1032007», флеш-носій марки «Apacer» чорного кольору, флеш-носій марки HI-RAH об`ємом 8 Gb чорного кольору, що містять відомості кваліфікованих підписів, а також грошові кошти 2430800 грн., 27700 доларів США із забороною користування та розпоряджання вказаним майном з метою збереження речових доказів.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 від 15.04.2025, вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001235 від 06.07.2023.

25.08.2025 Київським апеляційним судом ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2025, судова справа № 757/17760/25-к залишено без змін, а апеляційну скаргу власника майна без задоволення.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилається представник заявника, що на його думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в межах кримінального провадження № 0001235 від 06.07.2023.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Крім того, правомірність та підставність накладення арешту була предметом контролю суду апеляційної інстанції. Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.08.2025 ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2025 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, чим також спростовуються доводи власника майна щодо необґрунтованість накладеного арешту.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1