УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню за № 0000740 від 06.06.2025 за підозрою :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Баку, Азербайджан, адвоката ради адвокатів Харківській області, свідоцтво № 714, видане Полтавською обласною КДКА 17.12.2009, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК, ч. 3 ст. 332 КК України,-

встановив:

24.11.2025р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене із прокурором ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0003510 від 25.12.2020р. про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Одночасно подано клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання .

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, зазначаючи, що підозра необґрунтована (не згоден із кваліфікацією дій ОСОБА_5 ), ризики не доведені, з урахуванням особи підозрюваного до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний підтримав захисника, зазначив, що не з`являвся до слідчого та суду оскільки хворів ( майже увесь час лежав), повідомити про це не міг не він, ні його родичі.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані матеріали , встановив наступне.

Відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000740, внесеного Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.06.2025, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК, ч. 3 ст. 332 КК України.

13 січня 2025 року виконуючим обов`язки керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 складена підозра ОСОБА_5 , за ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1, ч.3 ст. 332 КК України, яка в той же день вручена підозрюваному.

Згідно пред`явленої підозри, громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2024 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), виник злочинний умисел спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку, уникнути призову під час мобілізації та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність.

З цією метою ОСОБА_8 , розуміючи, що вчинення вказаного кримінального правопорушення потребує значних зусиль та часу, у невстановлений досудовим розслідуванням час підшукав та вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , при цьому розподіливши ролі наступним чином:

ОСОБА_8 координує дії вищевказаних осіб, розподіляє грошові кошти між вказаними особами;

ОСОБА_5 займається підшуканням осіб призовного віку, які мають умисел на незаконне уникнення призову під час мобілізації, а також на незаконне перетинання державного кордону України;

ОСОБА_10 та ОСОБА_9 використовуючи свої зв`язки та вплив на працівників закладів охорони здоров`я, розташованих на території

м. Харкова та Харківської області, допомагають особам призовного віку у проходженні фіктивного лікування та отриманні підроблених медичних документів.

Так ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розуміючи вказані вище положення чинного законодавства України, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішили вчиняти дії спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, тобто у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом організації проходження вказаними особами фіктивного лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, з метою подальшого отримання ними статусу інваліда.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше червня 2024 року, до ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо сприяння останньому в отриманні статусу інваліда ІІ групи з метою уникнення в подальшому призову під час мобілізації, оскільки є особою, що підлягає мобілізації.

Далі ОСОБА_5 , діючи відповідно до раніше розробленого злочинного плану, отримав від ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 5000 доларів США та документи, що підтверджують особу останнього, які в подальшому передав ОСОБА_8 з метою організації проходження ОСОБА_11 фіктивного обстеження та лікування у медичних закладах.

У свою чергу ОСОБА_8 , дотримуючись злочинного плану, розподіливши між всіма учасниками вищевказані грошові кошти, надав вказівку ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про необхідність проходження ОСОБА_11 фіктивного обстеження та лікування, отриманні підроблених медичних документів та набуття останнім статусу інваліда ІІ групи.

В подальшому протягом червня-жовтня 2024 року ОСОБА_11 , діючи за вказівками ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , проходив фіктивне обстеження та лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, за результатами яких отримав фіктивну медичну документацію.

16.09.2024 ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_8 , що на теперішній час не має можливості у дотриманні раніше досягненої домовленості щодо отримання ОСОБА_11 статусу інваліда ІІ групи, однак є можливість в отриманні статусу інваліда ІІІ групи.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_8 , зустрівшись з ОСОБА_5 , повідомив останньому про вищевказані обставини та попросив узгодити це з ОСОБА_11 .

В свою чергу ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, зателефонував ОСОБА_11 та погодив з останнім позицію щодо отримання ним статусу інваліда ІІІ групи, на що останній за результатами розмови надав свою згоду.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у зазначений вище період часу здійснив дії спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, що полягало у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є:

- спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України;

- мета - підрив обороноздатності України в умовах воєнного стану;

- вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію та з моменту введення воєнного стану в Україні 24.02.2022;

- умисне перешкоджання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які є органами військового управління, що забезпечують армію кваліфікованими кадрами, шляхом призову громадян на військову службу на виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території, що передбачено п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154;

- умисні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки свідчать про протиправне злочинне діяння проти основ національної безпеки України.

Крім того, у ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , в ході вчинення кримінального правопорушення щодо перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16.09.2024, також виник злочинний умисел на сприяння у незаконному переправленні ОСОБА_11 через державний кордон України шляхом усунення перешкод, а саме оформлення фіктивної медичної документації, що надає право на отримання статусу інваліда.

Так 16.09.2024 ОСОБА_8 , дізнавшись про виниклі обставини, що перешкоджають в отриманні ОСОБА_11 статусу інваліда саме ІІ групи, зустрівся з ОСОБА_5 та повідомив про вказане останньому, запропонувавши погодити з ОСОБА_11 питання щодо отримання ним статусу інваліда ІІІ групи.

В свою чергу, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи діяти з корисливих мотивів, оскільки раніше отримали від ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 5000 доларів США, зателефонували останньому, та дізнавшись, що отримання статусу інваліда йому потрібно не лише задля уникнення призову під час мобілізації, а й для незаконного перетину державного кордону України, в останніх виник злочинний умисел на сприяння у незаконному переправлені ОСОБА_11 через державний кордон України.

Далі, ОСОБА_5 , будучи адвокатом, тобто особою, що знає та розуміє положення чинного законодавства України, зокрема Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався указами Президента України та діє по теперішній час, Указ Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 в Україні оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України, знаючи що на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та правил перетинання державного кордону України, з метою досягнення спільного злочинного умислу, під час телефонної розмови переконав, надавши поради, ОСОБА_11 у можливості перетинання державного кордону України особами з будь-якою групою інвалідності, зокрема і ІІІ групою, та погодив з останнім подальше проходження фіктивного обстеження та лікування задля отримання статусу інваліда ІІІ групи, тим самим сприявши разом з ОСОБА_8 у незаконному переправленні ОСОБА_11 через державний кордон України, шляхом усуненням перешкод.

В обґрунтування пред`явленої підозри надані наступні докази: протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо відео контроль особи від 16.07.2024; зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 16.07.2024, 07.11.2024; аудіо - відео контроль особи від 20.09.2024, 18.11.2024 та спостереження за особою від 18.11.2024 в яких зафіксовано протиправну діяльність ОСОБА_5 , щодо сприяння особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, шляхом організації проходження вказаними особами фіктивного лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області; висновок судово - фоноскопічної експертизи № СЕ-19/121-25/8199-ВЗ від 10.04.2025 ; висновок судово-фоноскопічної експертизи № СЕ-19/121-25/3351-ВЗ від 03.03.2025; протокол допиту підозрюваної ОСОБА_9 від 06.05.2025; протоколи допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які підтвердили наявність ознак підробки у медичних документах; протоколи огляду речей, вилучених у ході проведення обшуків у фігурантів кримінального провадження, а саме: медичної документації щодо встановлення інвалідності стосовно ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та інших осіб, блокнотом з рукописними нотатками, вилучених у ОСОБА_9 ..

Враховуючи такий обсяг відомостей кримінального провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, згідно повідомленої підозри.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Відповідність кваліфікації дій підозрюваного, інкримінованим кримінальним правопорушенням, надається судом під час судового розгляду, після дослідження усіх зібраних по справі доказів.

Як особа ОСОБА_5 : має постійне місце проживання, раніше не судимий, є адвокатом, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням, одружений, має трьох дітей, батьків, які є пенсіонерами.

З наданих матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування раніше подавалось клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу.

13 січня 2025 року підозрюваному ОСОБА_5 , вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

14 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_18 прийнято рішення про привод підозрюваного для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 16.01.2025 та виконання ухвали доручено співробітникам СБУ.

16 січня 2025 року слідчим суддею Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_18 винесено ухвалу про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

16 січня 2025 року слідчим СУ ГУНП в Харківській області оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 , про що винесено постанову.

19 травня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді про затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу був затриманий підозрюваний ОСОБА_5

20 травня 2025 року підозрюваного ОСОБА_5 доставлено до слідчого судді Київського районного суду м.Харкова для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В судовому засіданні підозрюваному ОСОБА_5 вручена повістку про виклик до суду в кримінальному провадженні на 08.00 год. 21.05.2025 для участі у розгляду вищевказаного клопотання.

21.05.2025р. підозрюваний у суд не з`явився.

21 травня 2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова прийнято рішення про привод підозрюваного для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 22.05.2025 та виконання ухвали доручено співробітникам СБУ.

21 травня 2025 року слідчим СУ ГУНП в Харківській області оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 , про що винесено постанову.

22 травня 2025 року слідчим суддею Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_18 винесено ухвалу про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_5 виділено в окреме та зареєстровано в ЄРДР за № 0000740 від 06.06.2025.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 24.11.2025р. наданий дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

11.02.2026 року ОСОБА_5 затриманий.

Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти

Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваному переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Неявка ОСОБА_5 до слідчого судді для розгляду раніше поданого клопотання про застосування до нього запобіжного заходу, фактичне переховування на протязі восьми місяців від органу досудового розслідування, свідчить про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає встановленим існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного : переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Ризик передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України на теперішній час є недоведений.

З урахуванням викладеного, оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватими у скоєні злочинів, у вчиненні яких підозрюється, особу підозрюваного, наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України , слідчий суддя приходить до висновків про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк досудового розслідування.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Обґрунтовуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу прокурор послався на встановлені під час досудового розслідування та відображені у його клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків, а також те, що основним є ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з чим, лише тримання під вартою здатне забезпечити мету застосування запобіжного заходу, а не жоден більш м`який запобіжний захід.

Таку аргументацію, з огляду на обґрунтованість підозри, доведеність наявних ризиків, фактичне переховування підозрюваного, слідчий суддя вважає достатньою для висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою на досудовому розслідуванні.

Слідчий суддя не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником, однак ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваним і виконання процесуальних рішень по справі.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати спеціальну норму- ч.6 ст. 176 КПК України, відповідно до якої під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи дію на теперішній час воєнного стану в Україні, пред`явлену підозру ОСОБА_5 , в тому числі за підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1КК України, особу підозрюваного, який переховувався від органу досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу, без визначення застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 37 днів, тобто до 19.03.2026р., без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Встановити строк дії ухвали до 19.03.2026р., включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1