ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/69/26 Справа № 203/5338/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2020 року відомостей за №0000156, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 171 КК Кримінального кодексу України (далі- КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до Центрального районного суду міста Дніпра із скаргою на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2020 року відомостей за №0000156, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 171 КК.

В обґрунтування зазначав, що слідчим не проведено жодної слідчої дії для встановлення обставин, визначених ст. 91 КПК України, окрім перехресного допиту його та ОСОБА_9 , спрямованих на встановлення винної особи, що в своїй сукупності потягло неповноту досудового розслідування та передчасне закриття кримінального провадження без встановлення усіх істотних обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з рішенням слідчого судді представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю.

Вказує, що слідчі дії в межах цього кримінального провадження фактично обмежились допитом заявника, особи, на яку він вказав, а також оглядом телефона, що відображено і в рішенні суду. Проте доводи наведені як заявником, так і паном Калюжним фактично жодним чином не були перевірені та висновок про непричетність останнього до нападу будується фактично лише на його словах.

Вважає некоректними твердження слідчого судді про те, що у поданій скарзі немає вказівки на процесуальні джерела збирання доказів, які не використані слідчим, але мають істотне значення для висновків про обґрунтоване припущення факту незаконного перешкоджання журналістській діяльності ОСОБА_6 з боку службових осіб УПП, оскільки заявник та його адвокат не наділені правом чи обов`язком визначати вичерпний перелік процесуальних дій, які необхідні для з`ясування і перевірки обставин справи. Втім наголошує, що обмеження слідчих дій допитами без подальшої належної перевірки повідомленої інформації вказує на явну недостатню ретельність досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя у своєму рішенні фактично змістив процесуальний тягар доведення саме на потерпілу сторону, що суперечить стандарту судового контролю за ст.ст.303-307 Коимінального процесуального кодексу України (далі-КПК), на стадії якої суд перевіряє чи дійсно слідчий вжив всіх заходів для встановлення обставин, передбачених ст.91 КПК, а не те, чи потерпілий запропонував слідчому перелік невиконаних дій.

Також зазначає, що станом на сьогодні заявник все ще не отримав можливості ознайомитися із стенограмою протоколу одночасного допиту, але з цього приводу вказує, що безпосередньо власними руками ОСОБА_9 не вчиняв зазначених у заяві дій, він не є виконавцем. Проте при допиті та у всіх своїх заявах ОСОБА_6 заявляв, що вважає ОСОБА_9 організатором дій, які прямо підпадають під визначення наведене у ч.1 ст.171 КК, які полягали у нападі на нього та викраденні флеш-карти, що не свідчить про відсутність складу злочину, а лише вимагало б додаткової кваліфікації за ст.27 КК.

Наголошує, що заявник вважає, що ОСОБА_9 передав організаторам інформацію про наявність у нього матеріалів з розслідування захоплення проїзної частини вул. Інженерна організацією ТОВ Саланг-Брова, а отримання ОСОБА_9 матеріалів від ОСОБА_10 вимагало б від нього як від посадової особи прийняття міри реагування, які б порушували бізнес-плани даної організації. У разі підтвердження такі дії мали б ознаки пособництва у перешкоджанні законній діяльності журналіста, що не виключає наявності об`єктивної сторони, а лише описує роль ОСОБА_9 у ньому.

Поміж іншого заявник вважає, що у своєму рішенні слідчий суддя вийшов за межі судового контролю, фактично аналізуючи зміст доказів і визнаючи доведеною відсутність складу кримінального правопорушення, тоді як на цій стадії суд мав встановити, чи є вчинені слідством дії достатніми для перевірки описаних заявником обставин, а не оцінювати наявність чи відсутність складу злочину, виходячи зі змісту отриманих доказів. Тобто, суд виконав роль сторони обвинувачення і підтвердив висновки слідчого, замість оцінити їхню необґрунтованість.

Окрім того, слідчий суддя ніяк не коментував прохання заявника визнати незаконною фактичну відмови у наданні постанови про визнання його потерпілим та/або інформації про це, а також протоколу допиту від 06.01.2022 року.

В цілому заявник продовжує наполягати на тому, що слідчий при проведенні досудового розслідування не вчинив всіх необхідних і достатній дій направлених на встановлення обставин у справі, виключення версії причетності ОСОБА_9 до нападу на нього, пов`язаного саме з його журналістською діяльністю. Ніяк не перевірив свідчення отримані від ОСОБА_9 , не зібрав інших доказів, крім тих, що надав йому самостійно заявник, не призначив НСРД, не встановив контакти ОСОБА_9 із зацікавленими особами, не перевірив з ким міг спілкуватись ОСОБА_9 після отримання інформації від заявника, кому вона могла бути передана, не встановив коло осіб, що могли знати про флеш-накопичував викрадений у заявника, їх зв`язків з патрульною поліцією (прямих чи опосередкованих), наявності особистої зацікавленості, потенційної неправомірної вигоди, тощо.

З огляду на викладене представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року та ухвалити нову, якою визнати незаконною постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2020 року відомостей за №0000156, визнати незаконною бездіяльність слідчого щодо ненадання заявникові постанови про визнання його потерпілим та/або інформації про те, а також протоколу допиту від 06.01.2022 року та зобов`язати слідчого надати зазначені документи.

Одночасно просить поновити йому строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування зазначає, що повний текст оскаржуваної ухвали він отримав лише 24 листопада 2025 року. Тому, на переконання представника потерпілого, вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення суду.

В судове засідання апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи без їх участі, що відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.2 ст.395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвали слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Правило дотримання строку на оскарження ухвали слідчого судді з дня її оголошення, передбачене п.3 ч.2 ст. 395 КПК, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

За змістом ч.1 ст.117 КПК строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

З цього питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 27.05.2019 (справа № 461/1434/18, провадження № 51-6470 кмо 18) зробила правовий висновок про те, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч.2 ст.376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Натомість у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст.117 КПК.

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, неодноразово висловлював у своїх рішеннях Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява №32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Частиною 1 статті 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Як убачається з матеріалів судового провадження розгляд скарги представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2020 року відомостей за №0000156, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 171 КК та ухвалення слідчим суддею оскаржуваного рішення відбулися 07 жовтня 2025 року. Натомість слідчим суддею цього дня було оголошено лише вступну та резолютивну частину свого рішення (а.с.102).

У свою чергу, згідно довідки про доставку електронного документу (а.с.110) адвокат ОСОБА_7 отримав повний текст оскаржуваної ухвали 24 листопада 2025 року. Строк подання апеляційної скарги спливав 12 жовтня 2025 року, що свідчить про відсутність у представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 достатнього часу для ознайомлення з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення та підготовки і подання апеляційної скарги.

Враховуючи приписи п.3 ч.2 ст.395 КПК та вищенаведені правові позиції, як Об`єднаної палата ККС ВС, так і Першої судової палати ККС ВС, суд апеляційної інстанції вважає, що у даній справі наявні поважні причини, які унеможливили представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 своєчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду у визначений законом строк, а тому цей строк підлягає поновленню відповідно до приписів ч.1 ст.117 КПК.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як зазначено у ч.2 ст.309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволені скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчим суддею зазначених вимог закону не дотримано, з огляду на таке.

Відповідно до вимог статей 2, 284 КПК закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних і перевірених доказів.

При розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені ст. 284 КПК підстави для його закриття.

У свою чергу, у відповідності до п.18 ч.1 ст.3 КПК слідчий суддя, на якого цим Кодексом покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні скарги представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2020 року відомостей за №0000156, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 171 КК, слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до скарги та зміст постанови про закриття кримінального провадження від 25.03.2022 року дійшов висновків, що вимоги кримінального процесуального закону при закритті провадження слідчим були дотримані у повному обсязі, а їх сукупність дійсно свідчить про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Свої висновки слідчий суддя аргументував тим, що слідчим перевірена версія потерпілого ОСОБА_6 про вчинення на нього нападу 24 травня 2018 року з метою перешкоджання його журналістській діяльності, обсяг обставин чого визначений протоколом допиту ОСОБА_6 в якості потерпілого від 30 вересня 2020 року.

Зокрема, 30 вересня 2020 року здійснено під протокол огляд мобільного телефона ОСОБА_6 на предмет його листування з ОСОБА_9 та зміст останнього, який окрім обміну контактами та публікацій у мережі Фейсбук матеріалів журналістських розслідувань не містить даних, які б вказували на наявність ознак перешкоджання журналістській діяльності чи повідомлення ОСОБА_9 місця знаходження потерпілого чи матеріалів його журналістської діяльності чи цікавість останнього з приводу вказаних обставин.

Також в порядку ст. 93 КПК слідчим зібрані докази щодо розслідування кримінального провадження № 0001081 передбаченого ч.2 ст. 125 КК за фактом побиття ОСОБА_6 , де проведений ряд слідчих і розшукових дій щодо цього нападу, в ході якого не було встановлено обставин, які б вказували на перешкоджання журналістській діяльності ОСОБА_6 з боку службових осіб УПП в Дніпропетровській області.

Слідчий суддя вважав, що дані протоколу огляду від 30 вересня 2020 року, протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 09 червня 2020 року повністю узгоджуються з даними протоколу одночасного допиту потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_11 06 січня 2022 року, в ході якого потерпілий під відеофіксацію показав, що жодних дій щодо перешкоджання йому у його журналістській діяльності ОСОБА_9 не вчиняв, як і не вчиняли таких діянь відносно нього, як журналіста, працівники управління патрульної поліції, яким керував на той час ОСОБА_9 , як і не було будь-яких погроз у його бік з боку вказаних осіб, як явних, так і прихованих, так само ОСОБА_6 , не повідомляв ОСОБА_9 , ні переліку документів, що має в розпорядженні з приводу журналістської діяльності, ні значення цих документів, ні свого місця перебування чи інших координат.

Вказані здобуті докази сукупно з протоколом одночасного допиту свідчать про недоведеність об`єктивної сторони проступку за ч.1 ст. 171 КК з боку службових осіб УПП та керівника УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 .

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що при всій повноті, об`єктивності та всебічності ретельно проведеного досудового слідства у кримінальному провадженні постанова про його закриття в частині викладених слідчим мотивів не може не викликати справедливих зауважень до його сумлінності у дотриманні вимог форми прийнятого рішення відповідно до ч.5 ст.110 КПК, але такі формальні міркування не можуть виправдати необхідності скасування цієї постанови, слідуючи лише оманливому правовому пуризму, коли провадження закрито, по суті, з мотивів відсутності об`єктивної сторони перешкоджання журналістській діяльності, оскільки сам ОСОБА_6 в ході одночасного допиту зі свідком показав на відсутність таких фактів чи діянь у будь-якій з форм, передбачених ч.1 ст. 171 КК, що повністю узгоджується з іншими зібраними у належній процесуальній формі доказами.

Між тим, з такими доводами слідчого судді не може погодитися колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 , в особі представника адвоката ОСОБА_7 звернувся до Центрального районного суду міста Дніпра із скаргою на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2020 року відомостей за №0000156, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 171 КК, в якій зазначив, що під час проведення досудового розслідування слідчим не проведено жодної іншої слідчої дії для встановлення обставин, визначених ст. 91 КПК, окрім перехресного допиту його та ОСОБА_9 , спрямованих на встановлення винної особи, що в своїй сукупності потягло неповноту досудового розслідування та передчасне закриття кримінального провадження без встановлення усіх істотних обставин (а.с.1-4).

Зі змісту постанови слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2020 року відомостей за №0000156, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 171 КК (а.с.12-15) вбачається, що під час досудового розслідування 06.01.2022 проведено одночасний допит між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , під час якого встановлено, що відносно ОСОБА_6 перешкод для здійснення його діяльності як журналіста, перепон, обмежень, заборон щодо одержання, використання, поширення та зберігання інформації, примушування до поширення інформації або відмов у її поширенні, позбавлень прав в одержанні інформації, безпідставних відмов в поширенні інформації або ж погроз на адресу ОСОБА_6 не застосовувалось.

Навівши в постанові об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 171 КК, слідчий дійшов до висновку, що в ході досудового розслідування вжито всіх можливих заходів здобуття доказів перешкоджання законній професійній діяльності журналістів, однак будь-яких фактичних даних вчинення вказаними службовими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.171 КК не виявлено, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

За змістом статті 110 КПК процесуальне рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду це оформлений до вимог Кримінального процесуального кодексу України правовий акт, який містить відповіді на правові питання, що виникають у ході кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, прокурора складається з обов`язкових частин, передбачених ч.5 ст. 110 КПК, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження, в контексті положень ст.284 КПК, можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В свою чергу слідчий суддя, на якого КПК покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито кримінальне провадження за відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.

Колегія суддів вважає, зазначені положення кримінального процесуального закону при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження слідчим були порушені, оскільки ним не було проведено повне дослідження всіх обставин кримінального провадження та його висновки про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 171 КК ґрунтуються на припущеннях, а викладені у скарзі обставини не в повній мірі стали предметом судового контролю.

Зокрема, як правильно зазначає в апеляційній скарзі представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 під час досудового розслідування слідчим не вчинено всіх необхідних і достатній дій направлених на встановлення обставин у справі, виключення версії причетності ОСОБА_9 до нападу на нього, пов`язаного саме з його журналістською діяльністю, ніяк не перевірено свідчення отримані від ОСОБА_9 , не зібрано інших доказів, крім тих, що надав йому самостійно заявник, не перевірено з ким міг спілкуватись ОСОБА_9 після отримання інформації від заявника, кому вона могла бути передана, не встановлено коло осіб, що могли знати про флеш-накопичував викрадений у заявника, їх зв`язків з патрульною поліцією (прямих чи опосередкованих), наявності особистої зацікавленості, потенційної неправомірної вигоди, тощо, а отже слідчий прийняв передчасне і необґрунтоване процесуальне рішення щодо закриття кримінального провадження.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ «розслідування повинно бути ефективним». Так, у справі «Аднаралов проти України» (Заява № 10493/12) ЄСПЛ зазначив, що розслідування має бути ретельним. Це означає, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. вищезазначене рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.). Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (див. рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року). Будь - який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин та винних осіб, є загрозою недотримання цього стандарту.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, без належної перевірки всіх доводів заявника.

На вказані обставини слідчий суддя не звернув своєї уваги та безпідставно визнав законною постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2020 року відомостей за №0000156, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 171 КК.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що досудове розслідування було проведено неповно, з порушенням вимог кримінального процесуального закону, що слідчий суддя необґрунтовано залишив поза увагою, а тому, за таких обставин, оскаржувану ухвалу слід скасувати на підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 409 КПК через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, щодо апеляційних вимог про визнання незаконною бездіяльність слідчого щодо ненадання заявникові постанови про визнання його потерпілим, протоколу допиту від 06.01.2022 року, та зобов`язання слідчого надати зазначені документи, колегія суддів зазначає, що вказані питання підлягають вирішенню під час подальшого проведення досудового розслідування слідчим або процесуальним керівником у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, з постановленням апеляційним судом нової ухвалу про скасування постанови слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2020 року відомостей за №0000156, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 171 КК, з направленням матеріалів кримінального провадження для подальшого досудового розслідування.

Під час досудового розслідування слід перевірити свідчення отримані від ОСОБА_9 під час допиту, інформацію з ким міг спілкуватись ОСОБА_9 після отримання інформації від заявника, кому вона могла бути передана, встановити коло осіб, що могли знати про флеш-накопичував викрадений у заявника, їх зв`язки з патрульною поліцією, та прийняти за результатами досудового розслідування законне та обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам КПК.

Наведений перелік слідчих дій не є вичерпним, під час досудового розслідування слід провести й інші слідчі дії, у яких виникне необхідність для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, як це передбачено положеннями ст.2 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.117 та ст.ст. 404, 407, 409, 410, 411, 415 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні скарги представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2020 року відомостей за №0000156, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 171 КК.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2020 року відомостей за №0000156, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 171 КК скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2020 року відомостей за №0000156, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.171 КК - задовольнити.

Постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2020 року відомостей за №0000156, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 171 КК, - скасувати, а матеріали кримінального провадження №0000156, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.171 КК направити до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, для подальшого досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4