Справа № 331/2489/25
Провадження № 1-кп/331/447/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року місто Запоріжжя

Колегія суддів Олександрівського районного суду міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

(в режимі відеоконференції),

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Запоріжжі у залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.111, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258, ч.2 ст. 263-1 КК України,

УСТАНОВИЛА :

У провадженні Олександрівського районного суду міста Запоріжжя перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.111, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258, ч.2 ст.263-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В обґрунтування клопотання посилався на наявність обґрунтованого обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.111, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258, ч.2 ст.263-1 КК України, за обставин, визначених в обвинувальному акті, а також на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються. На переконання прокурора, на час розгляду клопотання вказані ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в суді, кожен в окремості, проти задоволення вказаного клопотання заперечували та зазначили, що прокурор не довів жодного ризику, на які він посилається, та не надав суду жодного доказу з цього приводу. ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень винним себе не визнає ; має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання у м. Запоріжжя, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тому підстав вважати, що він може зникнути від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення не існує. На підставі викладеного, просили обрати інший більш м`який запобіжний захід або розглянути можливість застосування застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_9 в суді, кожен в окремості вважали, проти клопотання прокурора заперечують, вважають, що жодні із наведених прокурором ризиків нічим не підтверджуються, просили обрати щодо обвинуваченої ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, зазначивши, що вона наміру ухилятися від суду не виявляє, тому може виконувати покладені на неї обов`язки.

Колегія суддів, вислухавши доводи прокурора, взявши до уваги думки інших учасників кримінального провадження, кожного в окремості, приходить до такого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 15 березня 2025 року ухвалою слідчого судді Олександрівського (Жовтневого) районного суду міста Запоріжжя щодо ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якої закінчується 11 травня 2025 року.

15 березня 2025 року ухвалою слідчого судді Олександрівського (Жовтневого) районного суду міста Запоріжжя щодо ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якої закінчується 11 травня 2025 року.

Обвинувальний акт затверджено прокурором 28 квітня 2025 року.

Відповідно до супровідного листа прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_5 №10-800-25 від 29.04.2025 обвинувальний акт скерований до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя.

Ухвалою колегії суддів Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 05 травня 2025 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.111, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258, ч.2 ст.263-1 КК України, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою слідчого судді Олександрівського (Жовтневого) районного суду міста Запоріжжя від 08 травня 2025 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 продовжений на 60 діб по 06 липня 2025 року в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвалою слідчого судді Олександрівського (Жовтневого) районного суду міста Запоріжжя від 08 травня 2025 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 продовжений на 60 діб по 06 липня 2025 року в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвалою колегії суддів Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 02 червня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 19 червня 2025 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ "Запорізькій слідчий ізолятор" на час судового розгляду на два місяці терміном дії до 17 серпня 2025 року включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу.

Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 14 серпня 2025 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ "Запорізькій слідчий ізолятор" на час судового розгляду на два місяці терміном дії до 13 жовтня 2025 року включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу.

Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 09 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ "Запорізькій слідчий ізолятор" на час судового розгляду на два місяці терміном дії до 08 грудня 2025 року включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу.

Ухвалою колегії суддів Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 17 листопада 2025 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ « Кропивницький слідчий ізолятор» щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на час судового розгляду продовжено на два місяці терміном дії до 15 січня 2026 року включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним,обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховатися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу колегія суддів враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Необхідно також зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України"-1).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у вчиненні двох епізодів злочинної діяльності, які відносяться до особливо тяжких злочинів, та одного епізоду злочинної діяльності, який відноситься до тяжкого злочину, що, на думку колегії суддів, є однією із підстав для застосування запобіжного заходу у розумінні ч.2 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання саме цього запобіжного заходу під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Зазначені ризики були встановлені і слідчою суддею під час досудового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_6 ймовірно вчинив два епізоди злочинної діяльності, які відносяться до особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна, та один епізод злочинної діяльності, який відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі, що дає підстави колегії суддів вважати, що залишаючись на волі, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання. Крім того, колегія суддів бере до уваги, що наразі частина території Запорізької області тимчасово не контролюється українською владою, що може спонукати обвинуваченого до переховування саме на цій території.

Разом з тим, стороною обвинувачення доведений ризик можливого знищення, сховання та спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме, листувань з мобільних додатків систем миттєвими обмінами повідомленнями: «Telegram», «WhatsApp»», оскільки доступ до вказаних месенджерів може здійснюватися з будь-якого місця, а перебуваючи в слідчому ізоляторі у обвинуваченого ОСОБА_11 така можливість буде відсутня.

Крім того, стороною обвинувачення доведений ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки ОСОБА_11 має сталі та міцні зв`язки з представниками збройних формувань іноземної держави держави-агресора РФ; офіційно не працевлаштований,тобто законного та стабільного джерела доходу він не має; відомості про міцні соціальні зв`язки матеріали провадження не містять, а тому останній може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення тих правопорушень, у яких обвинувачується з метою отримання грошової винагороди для підтримання життєдіяльності.

Враховуючи викладене, а також конкретних обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, з огляду на відсутність у обвинуваченого стримуючих факторів належної процесуальної поведінки та джерел доходу, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувачений, опинившись на волі, потенційно може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити інкриміновану йому в рамках даного провадження злочинну діяльність. Зазначений ризик посилюється з огляду на наявність у обвинуваченого зв`язків із представникамом держави-агресора рф та відомості про корисливу спрямованість інкримінованої ОСОБА_6 діяльність.

Гарантувати запобігання встановленим ризикам та дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки без застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на переконання колегії суддів, не вбачається можливим.

Також у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 висунуто обвинувачення у вчиненні двох епізодів злочинної діяльності, які відносяться до особливо тяжких злочинів, та одного епізоду злочинної діяльності, який відноситься до тяжких злочинів, що є однією із підстав для застосування запобіжного заходу у розумінні ч.2 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання саме цього запобіжного заходу під час досудового розслідування щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , а саме: обвинувачена може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Зазначені ризики були встановлені і слідчою суддею під час досудового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачена ОСОБА_7 ймовірно вчинила два епізоди злочинної діяльності, які відносяться до особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна, та один епізод злочинної діяльності, який відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі, що дає підстави колегії суддів вважати, що залишаючись на волі, обвинувачена може переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання. Крім того, колегія суддів бере до уваги, що наразі частина території Запорізької області тимчасово не контролюється українською владою, що може спонукати обвинувачену до переховування саме на цій території.

Разом з тим, стороною обвинувачення доведений ризик можливого знищення, сховання та спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме, листувань з мобільних додатків систем миттєвими обмінами повідомленнями: «Telegram», «WhatsApp»», оскільки доступ до вказаних месенджерів може здійснюватися з будь-якого місця, а перебуваючи в слідчому ізоляторі у обвинуваченої ОСОБА_7 така можливість буде відсутня.

Крім того, стороною обвинувачення доведений ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки ОСОБА_7 має сталі та міцні зв`язки з представниками збройних формувань іноземної держави держави-агресора РФ, офіційно не працевлаштована, а тому остання може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення тих правопорушень, у яких обвинувачується з метою отримання грошової винагороди для підтримання життєдіяльності.

З урахуванням всіх обставин даного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувати на волі.

Згідно з положенням аб.8 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючий той факт, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, передбачених ч.2 ст.111 та ч.2 ст.258 КК України, колегія суддів не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 31, 372, 615 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Продовжити щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" на час судового розгляду на два місяці терміном дії до 14 березня 2026 року включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу.

Продовжити щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, громадянки України, уродженки м. Запоріжжя, незаміжньої, офіційно не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, яка обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" на час судового розгляду на два місяці терміном дії до 14 березня 2026 року включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченими, їх захисниками, прокурором безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 19.01.2026 року о 12.45 годин.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3