г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4612/25
Номер провадження 1-кп/213/96/26
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2026 року місто Кривий Ріг

Колегія суддів Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінального провадження за №0000327 та №0000194

стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 369, ч.4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні суду перебуває дане кримінальне провадження, в якому ОСОБА_6 обвинувачується за ч.3 ст 27, ч.3 ст 307, ч.4 ст 369, ч.4 ст 189 КК України, запобіжний захід обрано у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , зазначив, що продовжують існувати ризики, недопитані свідки, не досліджені докази, неможливо змінити запобіжний захід на більш м`який. Вказав, що ризики не зменшились, встановлений розмір застави є справедливим.

Захисник обвинуваченого заперечував проти клопотання прокурора та зазначив, що ризики з часом сплинули, досудове розслідування завершено, справу передано до суду. Обвинувачений не має можливості впливати на свідків, зібрані всі докази, не має наміру переховуватися від суду, тому тримання під вартою є недоцільним. Також просив зменшити розмір застави до 200 прожиткових мінімумів, оскільки матеріальний стан не дозволяє внести розмір, визначений судом раніше.

Обвинувачений просив визначити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів вислухавши клопотання та думку з приводу заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи в межах клопотання, приходить до наступних висновків.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, особа обвинуваченого, який раніше не судимий, інкриміновані кримінальні правопорушення один з яких особливо тяжкий; обвинувачений не працює, не одружений, інвалідності обвинувачений не має, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, судом враховані вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом встановлено, що продовжують існувати та не зменшились ризики за п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні та продовженні запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду, доведений, оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, а тому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, це може спонукати останнього до переховування від суду з метою уникнення зазначеного вище покарання.

Ризики передбачені п.2 та 3 ч.1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що з кримінального провадження №0000327 виділені матеріали досудового розслідування відносно невстановлених осіб, які входили до організованої групи; крім того свідки та обвинувачений судом не допитувались. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Письмові докази по справі, речові докази судом також не досліджувались. Тому існує ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно впливати на учасників кримінального провадження, інших обвинувачених.

У відповідності до ч.3 ст 199 КПК України, судом встановлено, що ризики не зменшились та продовжують діяти.

Стороною захисту не надано до суду доказів того, що вказані ризики суттєво зменшились чи взагалі перестали існувати. Не надано доказів наявності тісних соціальних зв`язків, що б спростували або зменшили наявні ризики. Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який. На даний час по справі не допитані свідки, не вивчено матеріали кримінального провадження та не допитано обвинувачених.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним заданих обставин.

Суд зазначає, що на даний час, коли по справі не допитані обвинувачений, свідки, не досліджені всі докази, та за існування вказаних ризиків, наявні аргументи тільки "проти" звільнення, тобто "за" продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки даний захід є необхідним за вказаних обставин.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і особистого зобов`язання не зможуть запобігти вказаним ризикам, що посилюється введенням в країні воєнного стану. Особиста порука не може бути застосована, оскільки суду не повідомлено про наявність осіб, які б заслуговували на довіру та поручились за обвинуваченого.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи вказане, суд вважає клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню, тому слід продовжити запобіжний захід тримання під вартою та визначити альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 314-316,343,371,372 КПК України, колегія суддів-

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 04 квітня 2026 року включно.

Визначити розмір застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 998400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок, в разі сплати якого вважати обраним запобіжний захід - заставу.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки:

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному проваджені;

- здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього може бути застосовано інший запобіжний захід.

Строк дії ухвали та термін дії покладених на обвинуваченого обов`язків визначити до 04.04.2026р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, для осіб, що перебувають під вартою з моменту отримання копії.

Повний текст ухвали проголошено 04 лютого 2026 року о 16 годині 00 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2