№ 1-кс/756/67/26
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року місто Київ

Слідча суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження №0001315 від 30.07.2022, -

ВСТАНОВИЛА:

До Оболонського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 зі скаргою на повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження №0001315 від 30.07.2022.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_4 зазначив, що слідчим слідчого відділу Оболонського УПГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 під процесуальним керівництвом прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженням №0001315 від 30.07.2022 року, у якому ОСОБА_3 , було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 та ч.2 ст. 366 КК України.

Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0001315 від 30.07.2022 року, стало відомо, що повідомлення ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України було складено слідчим 09.10.2025 року, та того ж дня погоджено прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

Сторона захисту приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 09.10.2025 року є незаконним та складеним з істотним порушенням вимог КПК України, містить твердження про вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а тому повідомлення про підозру ОСОБА_3 підлягає скасуванню згідно п. 1-1) ч. 2 ст. 307 КПК України з наступних підстав:

1. Підозрюваний ОСОБА_3 офіційно та постійно проживає та працює за кордоном - в Великій Британії в м. Лондон, а не за адресою, за якою направлено повідомлення про підозру; це було завчасно та достовірно відомо органу досудового розслідування; такий спосіб та форма повідомлення про підозру не відповідають вимогам процесуального закону та умисно порушують права ОСОБА_3 (порушення ст. 20, п. 2, п. 7 ч. 1 ст. 277, ч. 1 ст. 278 КПК);

2. Фактичні обставини, викладені в повідомленні про підозру не відповідають матеріалам кримінального провадження і не підтверджуються доказами (порушення ст. 19, 62 Конституції, п. 3 ч. 1 ст. 276, п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України).

Я зазначає адвокат, що оголошення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, було здійснено слідчим СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 за відсутності підозрюваного ОСОБА_3 в кримінальному проваджені № 0001315, тобто фактично «in absentia» але без суворого дотримання процедур, визначених законом.

У випадку ОСОБА_3 слідчий та прокурор були обізнані, що ОСОБА_3 проживає понад три роки за межами України. Отже вони мали застосовувати положення ч. 7 ст. 135 КПК України для повідомлення про підозру.

В даному випадку сторона обвинувачення в порушення порядку, визначеного КПК України, фактично почала реалізацію процедури «in absentia» щодо ОСОБА_3 саме з моменту складення повідомлення про підозру. Сторона обвинувачення вирішила недопустимо спростити для себе умови, які визначені КПК України, а саме:

1) сторона обвинувачення свідомо приховала в повідомленні про підозру інформацію, що ОСОБА_3 з 2022 року проживає у Великій Британії (сторона обвинувачення умисно не здійснила офіційних дій для отримання офіційної інформації від консульської установи України у Великій Британії щодо місця офіційного проживання ОСОБА_3 та його сім`ї - дружини та дітей);

2) сторона обвинувачення свідомо проігнорувала імперативні вимоги ч. 7 ст. 135 КПК України, а вчинила дії, визначені ч. 2 ст. 135 КПК України - вручила повідомлення про підозру неповноваженій особі - голові правління ОСББ (див п. 1.2. скарги);

3) сторона обвинувачення сфальсифікувала в один день постанови про державний та міжнародний розшук ОСОБА_3 , проігнорувавши, що до цього ОСОБА_3 сам вийшов на офіційну комунікацію із слідчим та прокурором та повідомив свою офіційну адресу проживання у Великій Британії, та засоби зв`язку;

4) сторона обвинувачення терміново звернулась до слідчого судді за дозволом на проведення спеціального досудового розслідування «in absentia», щоб негайно завершити досудове розслідування і мати змогу ігнорувати ОСОБА_3 , його права, його активність та негайно направити обвинувальний акт до суду, переклавши вже на суд відповідальність за подальше об?єктивне з?ясування обставин справи;

Причина вищенаведеної незаконної тактики слідчого та прокурора дуже проста - в цій справі відсутня подія злочину. І це можливо було встановити ще в 2022 році. Проте орган досудового розслідування та прокурор ймовірно передчасно доповіли про ефективне розкриття «корупційного злочину» із значною шкодою Державі, вважаючи що цьому сприяє відсутність ОСОБА_3 на території України. Слідчому та прокурору вигідно, щоб ОСОБА_3 як найскоріше отримав статус обвинуваченого в процедурі «in absentia», щоб не проводити інших об?єктивних слідчих дій, оскільки всі подальші слідчі дії мають призвести виключно до закриття кримінального провадження за відсутності події злочину та складу злочину в діях ОСОБА_3 .

Фактично у такий спосіб сторона обвинувачення має намір в порушення ст. 2, 17, 91-92 КПК України перекласти на сторону захисту здобуття доказів невинуватості ОСОБА_3 , та має намір штучно створити таку ситуацію, коли сторона захисту буде вимушена самостійно здобувала такі докази виключно під час судового розгляду.

Справа ОСОБА_3 для розслідування була дуже проста. Зокрема вона складається з таких послідовних елементів:

1) МРЦ «Пуща-Водиця» був закуплений товар і кошти для цього були витрачені за їх цільовим призначенням відповідно до закону;

2) товар був закуплений за тендерною процедурою у поставника ПП «Торгпродсервіс» - це підприємство тривалий час здійснювало і продовжує здійснювати таку діяльність (воно не є так званою «прокладкою» чи «податковою ямою»);

3) товар був значного об?єму і потребував відповідних умов зберігання - глибокої заморозки; отже після приймання на баланс МРЦ «Пуща-Водиця» придбаний товар був переданий на відповідальне зберігання постачальнику ПП «Торгпродсервіс» - це було звичайною для МРЦ «Пуща-Водиця» процедурою (саме тому це було прийнято новопризначеними керівниками та головними бухгалтерами МРЦ «Пуща-Водиця» з 2021 по 2022 рік);

4) всі операції були відображені в бухгалтерському обліку - купівля, прийняття зареєстрованих податкових накладних та відображення суми ПДВ в податковому кредиті МРЦ «Пуща-Водиця»; відображення товарних запасів МРЦ «Пуща-Водиця» у фінансовій та податковій звітності з річної звітності 2020 року до квартальних, піврічних та річних 2021-2022;

5) придбаний товар і зараз не списаний зі складських запасів МРЦ «Пуща-Водиця» у бухгалтерській та податковій звітності, а всі попередні бухгалтерські проводки не були сторновані, як нібито недійсні;

6) передача справ від ОСОБА_3 новопризначеному директору ОСОБА_8 відбулась 16.03.2021 року, з подальшим відображенням ним та головним бухгалтером протягом 2021 року у фінансовій та податковій звітності (квартал, півріччя, рік) товарних запасів;

7) до посадових осіб ПП «Торгпродсервіс» не пред?явлено жодних обґрунтований претензій, не зроблено повідомлень в податковий орган про нібито безтоварну операцію, не проведено жодних перевірок діяльності ПП «Торгпродсервіс» - проте в повідомленні про підозру діяльність їх посадових осіб фактично визначена як злочинна - участь в безтоварній операції та привласнення бюджетних коштів фактично шахрайським шляхом.

Обставини передачі товару на відповідальне зберігання ПП «Торгсервіс» на склади в м. Гостомель об?єктивно підтверджені, зокрема показами свідків.

Отже, якби операція з закупки була безтоварною - а саме про це намагається стверджувати слідство в повідомленні про підозру, то факт нестачі товару був би об?єктивно виявлений при передачі справ від ОСОБА_9 до новопризначеного директора ОСОБА_8 в березні 2021 року.

Слідство отримало об?єктивні дані, що товар зберігався на складах ПП «Торгпродсервіс» в м. Гостомель. Під час намагання оточити Київ військами рф в березні 2022 року ці склади були знищені та розграбовані, документація, обладнання, товарні запаси були знищені, зіпсовані або втрачені.

Проте, як було зазначено вище, слідство всупереч здоровому глузду та реально трагічній ситуації намагається перекласти на сторону захисту всі дії, з отримання доказів вищенаведених обставин (зокрема слідством навіть не допитані посадові особи ПП «Торгсервіс», не допитані директор та головний бухгалтер, що були призначені після звільнення ОСОБА_3 , тощо).

Слідчий та прокурор фактично сфальсифікували повідомлення про підозру та порушили процедуру її оголошення. Все це зроблено виключно з метою, щоб умисно не отримувати доказів невинуватості ОСОБА_3 та не брати на себе відповідальність закривати «корупційну справу» на підставі п. 1-2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 просить скасувати повідомлення про підозру від 09.10.2025 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України в кримінальному провадженні №0001315 від 30.07.2022 стосовно ОСОБА_3 , складене слідчим СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 зазначив, що повідомлення про підозру було вручено голові ОСББ за місцем реєстрації ОСОБА_3 . Водночас, ОСОБА_3 перебуває на обліку у Великій Британії. Слідчий порушив вимоги ст. 135 КПК України, повинен був вручити повідомлення про підозру, щодо осіб, які постійно проживають за кордоном, в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України. Крім того, у повідомленні про підозру відсутні будь-які докази, щодо вчинення кримінального правопорушення. Відсутня суб`єктивна сторона злочину.

Скаржник ОСОБА_3 підтримав позицію захисника, зазначив, що отримав закордонний паспорт громадянина України у Великій Британії та відповідна інформація була у розпорядженні слідчого з 08.01.2025. Також вказав, що 21.10.1025 направив на адресу органу досудового розслідування лист з інформацією про своє місце проживання. Не вважає себе підозрюваним у кримінальному провадженні, ніяких збитків не завдавав. Натомість, не був обізнаний про існування кримінального провадження щодо нього.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги. Зауважив, що до вручення повідомлення про підозру на адресу ОСОБА_3 були скеровані повістки про виклик до слідчого, натомість ОСОБА_3 не з`явився. Також повідомлення про підозру було направлено засобами телефонного зв`язку у месенджер за номером, який був встановлений кримінальним аналізом. Зазначив, що повідомлення про підозру обґрунтоване, підтверджене висновками експерта та іншим доказами.

Представник потерпілого ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_3 був обізнаний щодо існування стосовно нього кримінального провадження від свого кума, який був повідомлений про наведені обставини. Зауважив, що була відсутня необхідність у придбанні продуктів харчування через проведення капітального ремонту в МРЦ «Пуща-Водиця».

Слідча суддя, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження, вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 КПК законодавець встановив перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на їх оскарження.

Так, згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК, на досудовому провадженні, підозрюваним та його захисником, зокрема, може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру.

Зі змісту цієї норми, можна зробити висновок, що в ній передбачено право на оскарження як прийнятого слідчим чи прокурором рішення - «повідомлення про підозру», так і дій чи бездіяльності, що мали місце під час здійснення повідомлення про підозру.

За наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, слідчий суддя може ухвалити рішення про: 1) скасування рішення слідчого, чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги (ч. 2 ст. 307 КПК).

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України, зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За змістом ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається затриманій особі в день його складання слідчим або прокурором не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом ст. 135 КПК України, порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Оболонського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001315 від 30.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України.

Слідчою суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості та вручено у спосіб передбачений ч. 1 ст. 278, ст. 111, ст. 135 КПК України для вручення повідомлень у зв`язку із не встановленням місця перебування підозрюваного, що спростовує доводи скаржника про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 вручено з порушенням вимог КПК України.

Дослідивши матеріали провадження у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно ОСОБА_3 , будь яких очевидно необґрунтованих чи недопустимих обставин слідчою суддею не встановлено. Наявність у органу досудового розслідування інформації стосовно отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон в посольстві України в Сполученому Королівстві Великобританії та Північної Ірландії не є достеменним підтвердженням існування місця проживання ОСОБА_3 за кордоном.

Крім того, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру скаржник вважає порушення вимог КПК України, а саме, що повідомлення про підозру містить інформацію про події, які не мали місце та не містить посилання на докази, що свідчать про вчинення злочину підозрюваним, відсутня суб`єктивна сторона злочину.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до положень ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором, а також визначено вимоги, яким це повідомлення має відповідати.

Зміст повідомлення про підозру узгоджується з вимогами вказаної статті - ст. 277 КПК України.

Під час досудового розслідування у повідомленні зазначається стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, які відомі на момент здійснення повідомлення про підозру.

При цьому слідчою суддею на даній стадії провадження не перевіряється наявність всіх елементів складу кримінального правопорушення, наведені у повідомленні про підозру.

Наведені обставини у повідомлені про підозру мають бути достатніми вважати, що особа могла вчинити вказане кримінальне правопорушення.

Даних на спростування зазначеного стороною захисту під час розгляду скарги за ст. 303 КПК України надано не було.

Слідча суддя зазначає, що фактично у скарзі підозрюваний наводить обставини, які підлягають з`ясуванню та перевірці під час судового розгляду по суті обвинувального акту, який можливо буде складений після закінчення досудового розслідування. Станом на теперішній час підстав для скасування підозри за доводів, викладених у скарзі слідчій судді не наведено.

Отже, у світлі обставин цієї справи та наведених вище висновків, слідча суддя, зазначає, що заявлена у скарзі захисника вимога про скасування повідомлення про підозру, з підстав того, що орган досудового розслідування у неналежний спосіб вчинив певні процесуальні дії щодо вручення повідомлення про підозру та підозра є необґрунтованою , не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303-307, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження №0001315 від 30.07.2022 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідча суддя ОСОБА_1