Провадження № 1-кп/201/1417/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд м. Дніпра у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , з секретарем судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 04.01.2024 року, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, одружений, до затримання працював неофіційно фотографом, на утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153, ч. 5 ст. 301, ч. 4 ст. 301-1, ч. 1 ст. 301-1 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, яка має вищу освіту по спеціальності інженер-технолог деревообробної промисловості, заміжня, до затримання працювала комплектувальницею у ТОВ «VIF», на утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 153, ч. 5 ст. 301, ч. 4 ст. 301-1 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_9

обвинувачена ОСОБА_7

захисник ОСОБА_10

законний представник ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

У підготовчому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_5 і ОСОБА_7 на 60 днів, посилаючись на тяжкість обвинувачення і наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Законний представник потерпілої ОСОБА_11 клопотання прокурора підтримала.

Обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_7 разом із їхніми захисниками проти задоволення клопотання не заперечили.

Вирішуючи подані прокурором клопотання суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно зі ст. ст. 7, 8, 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_5 і ОСОБА_7 суд дійшов до такого.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 19 червня 2025 року стосовно ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжений.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 19 червня 2025 року стосовно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжений.

Слідчими суддями встановлені ризики, передбачені пунктом 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 і ОСОБА_7 можуть переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на малолітню потерпілу, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

На теперішній час вказані ризики не відпали і, на переконання суду, на даному етапі, з урахуванням стадії кримінального провадження, вони є доведеними і продовжують існувати.

Так, про наявність існування ризику, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК) свідчить тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153, ч. 5 ст. 301, ч. 4 ст. 301-1, ч. 1 ст. 301-1 КК України, за один з яких передбачене довічне позбавлення волі, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, ОСОБА_5 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

Про наявність існування ризику, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК) свідчить тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 153, ч. 5 ст. 301, ч. 4 ст. 301-1 КК України, за один з яких передбачене довічне позбавлення волі, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, ОСОБА_7 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

Про наявність існування ризику, що ОСОБА_5 і ОСОБА_7 можуть незаконно впливати на малолітню потерпілу ОСОБА_6 (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК), свідчить те, що малолітня потерпіла є їх дочкою, з якої вони проживають однією сім`єю і інкриміновані ОСОБА_5 і ОСОБА_7 протиправні дії щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_6 тривали з 2016 року. А тому ОСОБА_5 і ОСОБА_7 можуть незаконно впливати на дитину шляхом погроз або умовлянь із застосуванням фізичного або психологічного впливу примусити їхню дочку надати суду недостовірні показання. Зазначені обставини свідчать про ризик впливу на малолітню потерпілу.

Про наявність існування ризику, що ОСОБА_5 і ОСОБА_7 можуть продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких обвинувачуються (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК) свідчить те, що інкриміновані їм кримінальні правопорушення вчинялися з 2016 року, тобто протягом тривалого періоду часу, а тому вказаний ризик є також доведеним.

При цьому суд звертає увагу, що ризики не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

На переконання суду, в даному випадку суворість покарання в сукупності з даними про осіб ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , які обвинувачуються у систематичному вчиненні злочинів проти статевої недоторканності своєї малолітньої дитини, 2016 року народження, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризиків їх переховування, впливу на малолітню потерпілу та продовження аналогічних кримінальних правопорушень.

При цьому застосований їм запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Отже тримання ОСОБА_5 і ОСОБА_7 під вартою на цьому етапі досудового розслідування залишається виправданим.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_5 і ОСОБА_7 суд на даному етапі не встановив.

Таким чином клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 і ОСОБА_7 слід задовольнити.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_5 і ОСОБА_7 обвинувачуються у систематичному протягом тривалого часу вчиненні злочинів проти статевої недоторканності своєї малолітньої дитини, 2016 року народження, один з яких є особливо тяжким злочином із застосування насильства щодо своєї малолітньої дитини, а тому суд не вбачає підстав для визначення їм застави, так як вона явно не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечити їхню належну процесуальну поведінку.

Керуючись ст. ст. 177,178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_5 застосований під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави продовжити на 60 днів, тобто до 15 лютого 2026 року (включно).

ОСОБА_12 застосований під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави продовжити на 60 днів, тобто до 15 лютого 2026 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3