В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгород кримінальне провадження №0000544 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, українця, з незакінченою вищою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей 2015, 2021 та 2025 р.н., який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

17.08.2025 року близько 15:00 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, 3 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025 № 235/2025 від 15.04.2025), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу знаходячись у кімнаті будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно та поза волею власника вилучив належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A26 5G 5/256 GB» ринковою вартістю 7633 (сім тисяч шістсот тридцять три) гривні 00 коп., який знаходився у приміщенні будинку, тобто викрав чуже майно. Після скоєння зазначеного діяння ОСОБА_3 покинув місце події та мав змогу вільно розпорядитись викраденим майном.

Зазначеними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому матеріального збитку на суму 7633 (сім тисяч шістсот тридцять три) гривні 00 коп..

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та пояснив, що 17.08.2025 близько 15:00 год. пішов у гості до ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , вживали алкогольні напої, побачив телефон марки «Samsung», який забрав собі та в подальшому здав в ломбард.

Вчинив таке через те що потрібні були кошти, розкаюється у вчиненому, шкодує що так вчинив,телефон повернув потерпілому, шкоду відшкодував. Просив призначити йому мінімальну міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому в судовому засіданні прокурором подано заяву потерпілого ОСОБА_5 , в якій він просить проводити судовий розгляд без його участі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечили щодо розгляду справи за відсутності потерпілого та враховуючи положення ст.325 КПК України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без потерпілого.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України. Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, суд визнав за недоцільне проводити дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, вчинено умисно, особу винного, який є особою молодого віку, згідно вимоги у ДІТ ГУНП в Закарпатській області від 18.09.2025 раніше не судимий згідно ст. 89 КК України, має на утриманні трьох малолітніх дітей, та виховує двох дітей дружини, що підтверджено довідкою про склад сім`ї № 47-1 від 18.09.2025 та характеристикою Баранинської сільської ради від 18.09.2025, згідно відповіді КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» ЗОР №1234 від 17.09.2025 ОСОБА_3 амбулаторно чи стаціонарно не лікувався, згідно відповіді від 22.09.2025 р. КНП «УМБКЛ» УМР у лікаря психіатра та фтизіатра не спостерігається.

Судом заслухано думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із застосуванням ст. 75 КК України, позицію потерпілого викладену у заяві, що матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі, думку обвинуваченого, який просив призначити мінімальне покарання.

За наведеного, з урахуванням характеру та виду вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, його вік, сімейний стан, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обтяжуючих обставини, відношення обвинуваченого до вчиненого, принципу законності, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 50 КК України, слід призначити покарання в мінімальній межі санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Між тим, суд, приймаючи до уваги вищенаведене, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відшкодування шкоди, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 30.09.2025 (справа №308/14126/25) застосовано відносно ОСОБА_3 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю до 27.11.2025 року, та покладено ряд обов`язків.

Під час судового розгляду, прокурор про обрання чи продовження запобіжного заходу не звертався, узв`язку із призначенням обвинуваченому ОСОБА_3 покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, підстав для обрання запобіжного заходу суд не має.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути в дохід держави процесуальні витрати за проведення Закарпатським НДЕКЦ МВС України судово-товарознавчої експертизи №CE-19/107-25/11655-ТВ від 25.09.2025 в розмірі 2228,50 грн.

Керуючись ст. ст. 349, 373-374, 381-382 КПК України, ст. ст.12, 50, 185 КК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A26 5G 5/256 GB», чорного кольору, який згідно розписки прийнято на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , - повернути власнику.

- диск «CD-R» на якому наявний відеозапис«D65 IP02_D65 Ужгород, Заньковецької 77_38_ 0958_3700_610508» з камери спостереження, - зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом всього строку їх зберігання.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати за проведення Закарпатським НДЕКЦ МВС України судово-товарознавчої експертизи №CE-19/107-25/11655-ТВ від 25.09.2025 в розмірі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) грн.. 50 коп.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1