ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 753/4125/23

провадження № 51-1495км25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року в кримінальному провадженні № 0002351 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 321Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за:

- ч. 1 ст. 307 КК України - на 4 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69, ст. 691 КК України - на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- ч. 1 ст. 309 КК України - на 1 рік обмеження волі;

- ч. 1 ст. 321 КК України - на 2 роки позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 321 КК України - на 3 роки позбавлення волі.

2. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

3. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 3 роки та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 цього Кодексу.

4. Оскарженим вироком Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасовано в частині призначеного покарання із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Ухвалено в цій частині новий вирок, за яким призначено ОСОБА_7 покарання за:

- ч. 1 ст. 309 КК України - 1 рік обмеження волі;

- ч. 1 ст. 307 КК України - 4 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю, окрім житла;

- ч. 1 ст. 321 КК України - 2 роки позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 321 КК України - 3 роки позбавлення волі.

5. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю, окрім житла.

6. Постановлено зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 24 січня 2023 року по 24 березня 2023 року включно із співвідношення, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

7. Згідно з вироком ОСОБА_7 засуджено за те, що він, у невстановлені досудовим розслідуванням день, час та місці придбавши наркотичний засіб метадон (фенадон) та сильнодіючі лікарські засоби зопіклон і дифенгідрамін (димедрол), приніс їх до місця свого проживання у кв. АДРЕСА_2 , де зберігав з метою збуту. 03 жовтня 2022 року під час здійснення контролю за вчиненням злочину в ході проведення першого етапу оперативної закупки особа зі зміненими анкетними даними ОСОБА_8 за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 придбала у нього за 750,00 грн 5 пігулок білого кольору, які містять наркотичний засіб метадон (фенадон) загальною масою 0,110 г, і за 1 250,00 грн блістери з 8 пігулками блакитного кольору та 10 пігулками жовтого кольору, які містять сильнодіючий лікарський засіб зопіклон загальною масою 1,333 г, і блістери з 14 пігулками, які містять сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол) загальною масою 0,593 г.

8. 05 листопада 2022 року під час здійснення контролю за вчиненням злочину в ході проведення другого етапу оперативної закупки особа зі зміненими анкетними даними ОСОБА_8 за повторною домовленістю з ОСОБА_7 придбала у нього за 800,00 грн 6 пігулок білого кольору, які містять наркотичний засіб метадон (фенадон) загальною масою 0,132 г, і за 800,00 грн 4 пігулки блакитного кольору, які містять сильнодіючий лікарський засіб зопіклон загальною масою 0,029 г, та 8 пігулок білого кольору, які містять сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол) загальною масою 0,348 г.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

9. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на дані, які позитивно характеризують особу ОСОБА_7 , обставини, які пом`якшують йому покарання, повне визнання ним винуватості та щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях, його посткримінальну поведінку, незадовільний стан здоров`я та перебування на утриманні дитини, яку він виховує самостійно, вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без реального відбування покарання, і просить звільнити його від відбування призначеного апеляційним судом покарання з випробуванням на підставі положень ст. 75 КК України та виключити із вироку рішення про призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Позиції інших учасників судового провадження

10. У засіданні суду касаційної інстанції захисник підтримав касаційну скаргу.

11. Прокурор проти задоволення касаційної скарги сторони захисту заперечила.

Мотиви Суду

12. Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

13. Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

14. Згідно із ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

15. Обґрунтованість засудження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 у касаційній скарзі не заперечуються.

16. Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно має ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

17. Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

18. При цьому, з огляду на приписи ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

19. При обранні виду й міри покарання ОСОБА_7 апеляційним судом було враховано, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, не працює, перебуває на замісній підтримувальній терапії і отримує наркотичний засіб за призначенням лікаря, є вдівцем. Обставинами, які пом`якшують покарання засудженому, суд визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. Додатково суд зважив на те, що ОСОБА_7 є батьком, який самостійно виховує дитину, має захворювання - посттромботична хвороба нижніх кінцівок, хронічна лімфовенозна недостатність нижніх кінцівок, що також було визнано судом апеляційної інстанції обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 . З урахуванням даних про особу засудженого та відсутності обставин, які обтяжують покарання, апеляційний суд визнав за можливе застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_7 основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України, визначивши йому остаточне покарання шляхом часткового складання покарань за вчинені ним кримінальні правопорушення.

20. Вирішуючи питання про можливість застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, колегія суддів касаційного суду виходить з наступного.

21. Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, характеризується задовільно, скарг на його поведінку від сусідів не надходило, дані про його перебування на обліках правоохоронних органів відсутні. Більше 10 років хворіє, має трофічні виразки обох нижніх кінцівок. До ув`язнення в порядку виконання вироку апеляційного суду неофіційно працював. Протягом двох років із часу вчинення останнього злочину, перебуваючи на волі, нових кримінальних та інших правопорушень не вчинив.

22. Тривалий час (із показань засудженого більше 12 років) вживає наркотичні засоби, перебуває на метадоновій терапії та регулярно отримує наркотичні засоби та психотропні речовини відповідно до державної програми, водночас кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу таких засобів і речовин вчинив уперше, до будь-яких інших видів відповідальності раніше також не притягувався. Будучи допитаним під час розгляду справи судом першої інстанції, ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість, розповів про обставини збуту ним наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів, що дозволило суду першої інстанції розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджуючи докази щодо тих фактичних обставин, які ніким із учасників судового процесу не оспорювались.

23. Також ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, запевнивши суд, що не допустить подібної поведінки у майбутньому. При цьому повідомив, що внаслідок тривалого вживання наркотичних засобів у нього почались тяжкі хронічні захворювання, він тривалий час не міг працювати, у нього померла дружина і йому необхідно було самостійно утримувати сина. Він двічі продав наркотичні та лікарські засоби, які отримав за державною програмою, своїй сусідці, яку давно знає, яка також має наркотичну залежність і перебуває на замісній підтримувальній терапії та звернулася до нього сама, пропонувала повернути гроші або наркотичний засіб. Зараз він працює на дому.

24. Зважаючи на конкретні обставини цього кримінального провадження, дані про особу засудженого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, невелику кількість епізодів злочинної діяльності, ініціатором якої він не був, його ставлення до вчиненого, посткримінальну поведінку, а також сімейний стан та незадовільний стан здоров`я, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без реального відбування призначеного йому покарання із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та в умовах нагляду за його поведінкою. При цьому з огляду на положення ст. 77 цього Кодексу конфіскація майна як додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, не може бути призначена.

25. Урахувавши наведене, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 необхідно задовольнити, а вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_7 змінити.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 3 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 цього Кодексу.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,з-під варти з місця позбавлення волі.

У решті вирок залишити без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3