справа № 208/8226/20
провадження № 1-кп/208/71/26
УХВАЛА

03 лютого 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у підготовчому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001437 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Караганда, Казахстан, громадянина України, має вищу освіту, не одружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, 28.10.2020 року приблизно о 10.50 годині, раніше знайомі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 знаходились в приміщенні готелю «Зоря», розташованого за адресою: Дніпропетровські область, м. Кам`янське, вул. Бурхана, буд. 13, де перебуваючи на 4 поверсі побачили на підлозі у кімнаті № 1, перфоратор «Craft CBH-1450 VCS», який належить потерпілому ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вступили у попередню змову та діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними, заволоділи зазначеним інструментом, вартість якого складає 1 306 гривень 97 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, для отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 утримуючи перфоратор при собі, покинули місце вчинення кримінального правопорушення, довівши тим самим свій спільний протиправний умисел до кінця.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпорядилися ним на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_8 , майнову шкоду на зазначену вище суму.

Умисні дії ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні сторона захисту заявила клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Клопотання аргументовано тим, що 09.08.2024 року набув чинності Закон № 3886-ІХ, яким декриміналізовано майнові кримінальні правопорушення, в тому числі за ст. 185 КК України, де розмір майнової шкоди становить суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідного періоду.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника. Підстави закриття кримінального провадження йому зрозумілі.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, суд встановив наступне.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 0306/7567/12 за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_10 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої за попередньою змовою групою осіб 28.10.2020 року, де майнова шкода становить суму 1 306 гривні 97 копійок.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон), відповідно до якого ст. 51 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної ст. 169 цього Кодексу для відповідного року, та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Станом на 01.01.2020 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» становить 2 102 грн.

Отже, на даний час інкриміноване ОСОБА_10 діяння передбачається ст. 51 КУпАП, так як новим Законом встановлюється не сама сума вартості предметів злочину, яка може різниться внаслідок зміни неоподаткованого мінімуму доходів громадян на поточний рік, а саме застосування кратної математичної формули розрахунку розміру заподіяної шкоди.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частина 7 ст. 42 Закону України «Про правотворчу діяльність», у разі викладення структурного елемента нормативно-правового акта в новій редакції попередня його редакція втрачає чинність з дня набрання чинності новою редакцією цього структурного елемента.

Суд вважає, що внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ, втратив чинність закон яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_10 , оскільки розмір завданої майнової шкоди зазначеної в обвинувальному акті є меншим ніж передбачено новим законодавством.

Частина 3 ст. 479-2 КПК України передбачає, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст. 284 цього Кодексу.

Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Обвинувачений ОСОБА_10 не заперечував проти закриття кримінального провадження з зазначених підстав, і суд приходить до висновку, що клопотання адвоката про закриття кримінального провадження є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Викрадене майно повернуто. Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлявся.

Підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані із змінами законодавства про кримінальну відповідальність.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17, зазначено, що оскільки процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні не є збитками, то такі витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли.

КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що процесуальні витрати понесені державою по проведенню судових експертиз, підлягають стягнення з обвинуваченого.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284 ч.1 п.4-1, 369, 371, 372, 376, 479-2 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката задовольнити.

Кримінальне провадження № 0001437 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрити, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової експертизи в сумі 653,80 гривень.

Речові доказі по справі - договір фінансового кредиту № ас18756 від 28.10.2020, CD-R диску з відео записом з камер відео спостереження 28.10.2020, який знаходиться в матеріалах справи, зберігати у справі; перфоратор «Craft CBH-1450 VCS», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , знявши арешт, залишити у власника.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , не обирався.

Копію ухвали направити до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за наявності в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд міста Кам`янського, протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1