Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/774/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №296/10922/25 в межах кримінального провадження №0001338 від 29.07.2025 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24.10.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у тому числі свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.;

5) заборонити спілкуватися з потерпілим ОСОБА_10 , підозрюваним ОСОБА_11 та свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

В апеляційній скарзі з доповненнями адвокат ОСОБА_7 просить змінити ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. При цьому, наголошує, що ухвала слідчого судді по кримінальному провадженню №0001338 від 29.07.2025 постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального та матеріального закону, та є такою, яка підлягає скасуванню. При цьому, зазначає, що слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн. не повно взято до уваги, що на сьогодні члени сім`ї ОСОБА_8 вибули за кордон, як біженці і там живуть на соціальні виплати і не мають можливості приїхати в Україну для вчинення дій із внесення застави. Окрім того, розмір застави є значним і потребує часу, щоб зібрати кошти для виконання рішення суду. Звертає увагу, що слідчим суддею покладено на підозрюваного ОСОБА_8 такі ж обов`язки як і при застосуванні запобіжного заходу як особисте зобов`язання. Зазначає, що потерпілий ОСОБА_10 перебуває в СІЗО ДУ «Житомирська УВП №8» за підозрою за ст.307 КК України. Наголошує, що на сьогодні ОСОБА_8 є військовослужбовцем, людиною, яка підпорядковується наказам командира військової частини і не може самостійно залишати військову частину, а отже пропорційний запобіжний захід це особисте зобов`язання або ж цілодобовий домашній арешт в межах військової частини НОМЕР_1 , яку за жодних обставин з відома командира та підпорядкованих йому командирів не можливо залишити. Звертає увагу, що положеннями КПК України надано можливість уповноваженим особам відповідного органу з досудового розслідування приймати рішення про зупинення досудового розслідування, в зв`язку з проходженням мобілізованими військовослужбовцями служби в ЗСУ. При цьому, ОСОБА_8 , є особою, яка не має судимості та має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та до проходження військової служби він працював на будівництві в м.Києві. Наголошує, що слідчим суддею застосовано до військовослужбовця ОСОБА_8 - значний розмір застави і зважаючи, що він безперервно перебуває у військовій частині, яка розташована далеко від банківських установ, то це унеможливлює виконання рішення суду, та ще є один фактор це те, що у військовослужбовців задля бойового залагодження вилучають телефони і видають їх у вихідний день на нетривалий час, що унеможливлює ОСОБА_8 знайти відповідальну особу, яка вчинить дії із внесення застави в його інтересах. Крім того, за період проходження військової служби ОСОБА_8 зарекомендував себе позитивно, що підтверджується характеристикою командира навчального центру.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора відносно безпідставності апеляційних вимог захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

В свою чергу, як убачається з матеріалів судового провадження №296/10922/25, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0001338 від 29.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

У відповідності до змісту клопотання слідчого, не пізніше 17.07.2025, у ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, на ґрунті вигаданого та не існуючого боргового зобов`язання виник злочинний умисел направлений на вимогу передачі йому грошових коштів ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , поєднаний з погрозою насильства над потерпілим.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне збагачення, ОСОБА_11 , за точно невстановлених досудовим розслідуванням обставин, день, час та місці, проте не пізніше 17.07.2025, залучив до даної злочинної діяльності свого знайомого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , якому запропонував вчинити спільно з ним психологічний тиск на ОСОБА_10 , шляхом висловлення останньому вимоги у передачі грошових коштів в сумі 40000 гривень, у якості повернення неіснуючого боргу. На вказану пропозицію ОСОБА_14 та ОСОБА_8 погодився, і таким чином вступили у злочинну діяльність за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11

17.07.2025, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним умислом, знаходячись у на перехресті вулиць Князів Острозьких та Київська у м. Житомир, в усній формі, рішучим та агресивним тоном висловили ОСОБА_15 вимогу у передачі йому грошових коштів в сумі 40000 гривень. Після чого, на підтвердження реальності погроз щодо застосування до потерпілого протиправних дій, маючи на меті вчинення психологічного тиску на ОСОБА_15 шляхом залякування, з метою схиляння до виконання висловлених ними вимог, а також недопущення будь-якого опору зі сторони потерпілого, ОСОБА_11 наніс ОСОБА_15 один удар в груди кулаком руки, спричинивши фізичну біль останньому.

У свою чергу потерпілий ОСОБА_15 , перебуваючи під психологічним тиском з боку ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , реально сприймаючи висловлені ними погрози та усвідомлюючи загрозу своєму життю і здоров`ю, погодився на виконання вимог щодо передачі грошових коштів, а тому, з метою недопущення вчинення відносно нього насильницьких дій передав їм грошові кошти в сумі 1500 гривень, які мав при собі.

26.07.2025, близько 19 год. 15 хв. ОСОБА_11 , не припиняючи своїх злочинних дій, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним умислом, перебуваючи по вул. Хлібна в м. Житомир зустріли потерпілого ОСОБА_15 та в черговий раз рішучим та агресивним тоном повторно висловили йому вимогу у передачі їм грошових коштів в сумі 40000 гривень, після чого почергово висловили погрози застосування насильства відносно потерпілого, у разі невиконання ним цієї вимоги, усвідомлюючи при цьому, що висловлені погрози здатні викликати в потерпілого побоювання здійснення цих погроз, що позбавить спокою через можливість їх реалізації, і бажаючи настання саме таких наслідків, створили для ОСОБА_15 реальні підстави побоюватися здійснення цих погроз.

Цього ж дня ОСОБА_15 , перебуваючи під психологічним тиском з боку ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , реально сприймаючи попередні висловлені йому погрози, був змушений виконати вказані незаконні вимоги та передати останнім частину грошових коштів в сумі 4500 гривень, які мав при собі.

У подальшому, 12.08.2025 близько 10 год. з метою реалізації злочинного умислу направленого на незаконне збагачення, ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним умислом, прибув до місця проживання потерпілого ОСОБА_15 , що по АДРЕСА_2 , де усвідомлюючи пригнічений психологічний стан потерпілого, в усній формі рішучим та агресивним тоном висловив останньому вимогу викликати автомобіль таксі.

У свою чергу потерпілий ОСОБА_15 , продовжуючи перебувати під психологічним тиском, реально сприймаючи висловлені йому погрози та усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю і здоров`ю, з метою недопущення вчинення відносно нього насильницьких дій, погодився на виконання висловленої вимоги.

Цього ж дня, близько 10 год. 52 хв. знаходячись в автомобілі таксі спільно з потерпілим ОСОБА_15 . ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним умислом, повторно висловив потерпілому вимогу у передачі йому грошових коштів, мотивуючи вигаданим приводом повернення неіснуючого боргу. Після чого, на підтвердження реальності погроз щодо застосування до потерпілого протиправних дій, маючи на меті вчинення психологічного тиску на ОСОБА_15 шляхом залякування, з метою схиляння до виконання висловлених ними вимог, а також недопущення будь-якого опору зі сторони потерпілого, ОСОБА_11 наніс ОСОБА_15 один удар долонею руки в обличчя, спричинивши фізичну біль останньому.

В подальшому не припиняючи свої злочинних дій, ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним умислом, зупинили автомобіль таксі біля магазину «Овал», що по вул.Космонавтів, 49В в м. Житомир та вийшли з нього та усвідомлюючи пригнічений психологічний стан потерпілого ОСОБА_15 , в усній формі рішучим та агресивним тоном висловив останньому вимогу йти з ними на територію «Смолянського кладовища».

У свою чергу потерпілий ОСОБА_15 , продовжуючи перебувати під психологічним тиском, реально сприймаючи висловлені йому погрози та усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю і здоров`ю, з метою недопущення вчинення відносно нього насильницьких дій, погодився на виконання висловленої вимоги.

Цього ж дня, близько 12 години, знаходячись на території «Смолянського кладовища», що розташоване у м. Житомир, ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою групою із ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним умислом, висловив потерпілому ОСОБА_15 вимогу у передачі йому грошових коштів в сумі 40000 гривень, мотивуючи вигаданим приводом, а саме повернення неіснуючого боргу. Після чого, на підтвердження реальності погроз щодо застосування до потерпілого протиправних дій, маючи на меті вчинення психологічного тиску на ОСОБА_15 шляхом залякування, з метою схиляння до виконання висловлених ними вимог, а також недопущення будь-якого опору зі сторони потерпілого ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 вихватив з рук потерпілого ОСОБА_15 мобільний телефон марки моделі, який перебував в користуванні останнього та розламав його. Далі перебуваючи у вказаний час та місці, не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним умислом нанесли потерпілому ОСОБА_15 не менше дев`яти ударів кулаками рук та ніг по тулубу, нижніх кінцівках, чим спричинили тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці правого плеча та обох гомілок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

22.09.2025 у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

26.09.2025 старша слідча в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, слідчий суддя прийшов до висновку, що заявлений слідчим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є доцільним в розрізі встановлених слідчим суддею фактів того, що підозрюваний ОСОБА_8 є військовослужбовцем, на даний час перебуває в лавах Збройних Сил України, що є стимулюючим фактором для виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи останнього.

За результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження та оскаржуваного рішення, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого суддя, з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Так, приймаючи рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави, слідчий суддя належним чином дослідив всі обставини провадження та надані сторонами докази, на підтвердження своїх вимог і заперечень.

З урахуванням вказаних обставин у їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованих висновків про те, що запобіжний захід у вигляді застави буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Доводи сторони захисту стосовно того, що зазначені в клопотанні процесуальні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не доведені, апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами провадження та були предметом перевірки слідчим суддею.

На думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення (особливо тяжке), інкримінованого ОСОБА_8 , фактичні обставини його вчинення, наслідки, суспільну небезпеку, тощо.

Так, в даному випадку слід врахувати фактичні обставини інкримінованого, зокрема, активну роль підозрюваного у вчиненні правопорушення, послідовність та спрямованість його дій, тощо. Також, слід взяти до увагу і той факт, шо ОСОБА_8 раніше притягався до кримінальної відповідальності, сталих соціальних зв`язків не має, працював неофіційно, що опосередковано підсилює зазначений процесуальний ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що факт перебування підозрюваного на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 (підтверджено в суді апеляційної інстанції) певним чином мінімізує можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним спроб протиправного впливу на відповідних учасників (свідків, інших підозрюваних) кримінального провадження будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх. В даному випадку, слід врахувати те, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні інкримінованих йому дій за попередньою змовою групою осіб, з якими останній підтримує зв`язок, що стосується і потерпілого. Також, слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення. Перебування потерпілого ОСОБА_10 в умовах попереднього ув`язнення на даний час, жодним чином не спростовує вище зазначений процесуальний ризик, як то вважає захисник, за відсутності переконливих доказів на підтвердження цього.

Також, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, з огляду на встановлений факт того, що підозрюваний ОСОБА_8 є особою схильною до вчинення злочинів проти власності, що підтверджується фактом притягнення останнього до кримінальної відповідальності (обвинувальний акт за ч.3 ст.289, ст.187 ч.2, ст.357 ч.1 КК України в суді першої інстанції (а.п.55)), при цьому, ОСОБА_8 не зробив належних висновків, не тільки не став на шлях виправлення на шлях виправлення а й продовжив вчинення кримінальних правопорушень, з метою отримання доходу, що свідчить про явну суспільну небезпечність особи останнього.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними. Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, з урахуванням недоведеністю органом досудового розслідування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в цьому випадку (не доведено таку необхідність і в суді апеляційної інстанції), тому саме обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання застави, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

В свою чергу, відповідно до ч.4 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя, врахувавши конкретні обставини цього кримінального провадження, визначив ОСОБА_8 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., і, на переконання апеляційного суду, прийняв обґрунтоване рішення, належним чином оцінив і наявність обставин для застосування запобіжного заходу у вигляді застави та відповідність її розміру, меті застосування запобіжного заходу, що не ставить під сумнів його дієвість.

Таким чином, розмір застави визначено судом в межах, що відповідають п.2 ч.5 ст.182 КПК України та підстав для його зменшення на даний час не вбачається.

Наведені захистом доводи щодо перебування сім`ї ОСОБА_8 за кордоном в статусі біженців, та не можливістю вчинення ними дій із внесення застави за останнього, як і потреба в часі для збирання необхідної суми застави, так і факт перебування підозрюваного у військовій частині, яка розташована далеко від банківських установ, що унеможливлює внесення застави, тощо, є абстрактними та непідтвердженими відповідними доказами. Апеляційні посилання сторони захисту в цій частині жодним чином не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

З урахуванням наведеного, слідчим суддею обґрунтовано визначено розмір застави, який на думку апеляційного суду, всупереч доводам апеляційної скарги є достатнім та помірним для підозрюваного.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи, які не потребують детального аналізу судом апеляційної інстанції та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені. При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони. Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній, апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24.10.2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :