ВИРОК
11 грудня 2025 року місто Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Фастівець Фастівського району Київської області, громадянина України, з вищою освітою, вдови, на утриманні має одну малолітню дитину, не є інвалідом, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 28.02.2025 Фастівсьским міськрайонним судом Київської області за ч 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 2 (двох) років 23 (двадцяти трьох) днів пробаційного нагляду,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України,
ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 389 КК України за ознаками ухилення засудженої від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, за наступних обставин.
Так, Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Частиною 1 статті 49-1 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що виконання покарання у виді пробаційного нагляду покладається на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Пунктами 1, 2 частини 4 статті 49-1 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що засуджені до покарання у виді пробаційного нагляду зобов`язані виконувати визначені законом та покладені судом обов`язки, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації.
Частиною 5 статті 49-1 Кримінально-виконавчого кодексу передбачено, що поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють засудженого можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.
Відповідно ч. 2 ст. 49-3 Кримінально-виконавчого кодексу, стосовно засудженого, який ухиляється від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.
Згідно ч. 3 ст. 49-3 КВК України, систематичне невиконання засудженим обов`язків, передбачених статтею 49-1 цього Кодексу, або вчинення адміністративних правопорушень, зникнення з місця проживання, створення умисних перешкод для функціонування електронного засобу контролю та нагляду, є ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Систематичним вважається невиконання без поважних причин три і більше разів обов`язків, передбачених статтею 49-1 цього Кодексу, покладених на особу рішенням суду, або вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень.
28.02.2025 року ОСОБА_4 засуджено Фастівським міськрайонним судом Київської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком 2 (два) роки 23 (двадцять три) дні та відповідно до ч. 2, п. 3, 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України на останню було покладено такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватись або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватись, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.
29.04.2025 засуджену ОСОБА_4 працівником Фастівського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області під розписку ознайомлено з порядком і умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки 23 (двадцять три) дні та зобов`язано ОСОБА_4 з`являтись на реєстрацію до Фастівського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.
Крім того, 29.04.2025 засуджену ОСОБА_4 попереджено працівником Фастівського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про кримінальну відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Постановою про встановлення днів явки на реєстрацію від 29.04.2025, з якою ОСОБА_4 ознайомилась під підпис, визначено дні явки у 1 (перший) та 4 (четвертий) понеділок кожного місяця.
Однак, 05.05.2025 засуджена ОСОБА_4 , будучи ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання, порушуючи порядок відбування покарання у виді пробаційного нагляду, маючи умисел на ухилення від відбування встановленого судом покарання, достовірно знаючи про необхідність його відбування і будучи попереджена про кримінальну відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, діючи умисно, не з`явилася у визначений день до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, без поважної на те причини.
06.05.2025 до засудженої ОСОБА_4 відповідно до статті 49-3 Кримінально-виконавчого кодексу України за порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду уповноваженим органом з питань пробації застосовано застереження у вигляді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 389 КК України, з яким засуджена ОСОБА_4 ознайомлена під особистий підпис.
06.05.2025 асудженій ОСОБА_4 видано направлення до центру зайнятості для сприяння у працевлаштуванні.
В подальшому, 26.05.2025 засуджена ОСОБА_4 , будучи ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання, порушуючи порядок відбування покарання у виді пробаційного нагляду, маючи умисел на ухилення від відбування встановленого судом покарання, достовірно знаючи про необхідність його відбування і будучи попереджена про кримінальну відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, отримавши направлення до центру зайнятості для сприяння у працевлаштуванні, діючи умисно, повторно не з`явилася у визначений день до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, без поважної на те причини та не працевлаштувалась за направленням уповноваженого органу з питань пробації і не звернулась до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного.
26.05.2025 за вх. № 945 Фастівський районний відділ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області отримав повідомлення Фастівської філії Київського обласного центру зайнятості, відповідно до якого ОСОБА_4 з 06.05.2025 по 26.05.2025 з питань сприяння працевлаштуванню до Фастівської філії КОЦЗ не зверталась, чим порушила вимоги п. 1 ч. 4 ст. 49-1 КВК України.
02.06.2025 засудженій ОСОБА_4 повторно видано направлення до Центру зайнятості для сприяння у працевлаштуванні.
Також, 23.06.2025 засуджена ОСОБА_4 , будучи ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання, порушуючи порядок відбування покарання у виді пробаційного нагляду, маючи умисел на ухилення від відбування встановленого судом покарання, достовірно знаючи про необхідність його відбування і будучи попереджена про кримінальну відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, отримавши направлення до центру зайнятості для сприяння у працевлаштуванні, діючи умисно, повторно не з`явилася у визначений день до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, без поважної на те причини та не працевлаштувалась за направленням уповноваженого органу з питань пробації і не звернулась до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного.
23.06.2025 за вх. № 1077 Фастівський районний відділ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області отримав повідомлення Фастівської філії Київського обласного центру зайнятості, відповідно до якого ОСОБА_4 з 02.06.2025 по 23.06.2025 з питань сприяння працевлаштуванню до Фастівської філії КОЦЗ не зверталась, чим порушила вимоги п. 1 ч. 4 ст. 49-1 КВК України.
30.06.2025 засудженій ОСОБА_4 повторно видано направлення до Центру зайнятості для сприяння у працевлаштуванні.
22.07.2025 за вх. № 1238 Фастівський районний відділ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області отримав повідомлення Фастівської філії Київського обласного центру зайнятості, відповідно до якого ОСОБА_4 з 30.06.2025 по 22.07.2025 з питань сприяння працевлаштуванню до Фастівської філії КОЦЗ не зверталась, чим порушила вимоги п. 1 ч. 4 ст. 49-1 КВК України.
В подальшому, 04.08.2025 засуджена ОСОБА_4 , будучи ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання, порушуючи порядок відбування покарання у виді пробаційного нагляду, маючи умисел на ухилення від відбування встановленого судом покарання, достовірно знаючи про необхідність його відбування і будучи попереджена про кримінальну відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, отримавши направлення до центру зайнятості для сприяння у працевлаштуванні, діючи умисно, повторно не з`явилася у визначений день до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, без поважної на те причини та не працевлаштувалась за направленням уповноваженого органу з питань пробації і не звернулась до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного.
Не з`явившись у вищезазначені дні, а саме 05.05.2025, 26.05.2025, 23.06.2025, та 04.08.2025 до уповноваженого органу з питань пробації - Фастівського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, а також не виконавши покладений на неї судом обов`язок працевлаштуватись або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватись, якщо буде запропоновано посаду (роботу), допустила ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті та пояснила суду, що їй було відомо, яке покарання їй було призначено у лютому місяці 2025 року, а саме пробаційний нагляд. В органі пробації їй було повідомлено дні явки на реєстрацію, це перший та четвертий понеділок кожного місяця. Зауважила, що вона переплутала дати явки на таку реєстрацію. Загалом орган пробації вона відвідує десь пів року. Повідомила, що ставила собі нагадування про такі дати у телефоні, який у червні місяці у неї вкрали. Після чого, вона не вживала відповідних заходів щоб вчасно прибувати на реєстрацію в орган з питань пробації. Уточнила, що вона приходила на реєстрацію в орган пробації не в той день (встановлений відповідним графіком). Крім того, вироком суду, зокрема, їй було встановлено обов`язок працевлаштуватися. Зазначила, що такий обов`язок вона не виконала. Проте наголосила, що з травня по липень 2025 року вона працювала санітаркою в Інституті Шалімова. Не працює вона на цій роботі з 18 липня 2025 року. Після чого вона не могла працевлаштуватись, оскільки у неї вкрали документи 18 липня 2025. На відновлення документів потрібні кошти в сумі 700 грн. Вона писала заяву до поліції щодо викрадення у неї. Підтверджуючих документів про те, що вона зверталась до поліції з приводу викрадення у неї документів, вона органу пробації не надавала. В даний час вона орган пробації не відвідує. Повідомила, що у неї на утриманні перебуває одна малолітня дитина, яку допомагають утримувати її батьки, оскільки доходів наразі у неї немає. У скоєному щиро розкаялась.
Судом також було досліджено фотокопію паспорта громадянина України НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_4 , довідку про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 від 25.08.2025; фотокопію свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 ; довідку лікаря психіатра на ім`я ОСОБА_4 № 401 від 25.08.2025; довідку лікаря нарколога на ім`я ОСОБА_4 № 550 від 25.08.2025; характеристику на ОСОБА_4 з місця проживання від 25.08.2025; повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України від 28.08.2025;
Додаткові докази, а також клопотання про визнання доказів недопустимими сторонами не подавались.
Таким чином, оцінивши надані під час судового розгляду показання обвинуваченої ОСОБА_4 , досліджені судом письмові докази, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності та взаємозв`язку вони з усією очевидністю вказують на те, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду та вважає пред`явлене їй обвинувачення доведеним поза розумним сумнівом.
Вирішуючи питання щодо призначення покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку, обставини, вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні одну малолітню дитину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання,
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.
Разом з тим, згідно санкції ч.3 ст.389 КК України передбачено безальтернативне покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
Згідно ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Як вбачається зі змісту фотокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27.10.2015, обвинувачена ОСОБА_4 є матір`ю малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який наразі не досяг чотирнадцяти років, а тому з огляду на положення ч. 3 ст. 61 КК України, їй не може бути призначено вид покарання, що визначений санкцією ч.3 ст.389 КК України (обмеження волі), а тому суд приходить до висновку про необхідність визнання обвинуваченої ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.389 КК України без призначення покарання.
Крім того, відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року, суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст.7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
У відповідності до вимог ч. 6 ст. 368 КПК України суд, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 161/7253/18, у вищенаведеному випадку суд, постановивши обвинувальний вирок, разом з тим у самому вироку зазначає, що покарання особі не призначається, тобто суд постановляє обвинувальний вирок без призначення покарання або засуджує без покарання. Водночас, при засудженні особи без призначення покарання, один з найголовніших елементів реалізації кримінальної відповідальності - осуд особи, яка вчинила злочин, залишається і знаходить своє відображення в обвинувальному вироку.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав для закриття справи та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне, у відповідності до ч.2 ст. 373 КК України, ухвалити обвинувальний вирок і звільнити ОСОБА_4 від покарання.
Оскільки, відповідно до вимог ст. 71 КК України, не відбуте покарання за попереднім вироком може бути приєднано лише до покарання, призначеного за новим вироком, а даним вироком ОСОБА_4 не призначено жодного покарання, суд вважає, що вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.02.2025 слід виконувати самостійно.
Судові витрати та речові докази відсутні.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України та звільнити її від цього покарання.
Покарання у виді 2 (двох) років 23 (двадцяти трьох) днів пробаційного нагляду згідно вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.02.2025, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст.389 КК України - виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_7