СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1832/25
Провадження № 1-кс/306/384/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року м.Свалява

Слідчий суддя Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000356 від 05 жовтня 2025 року.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням та зазначив, що 05.10.2025 року о 09:50 годині працівниками СРПП відділення поліції №l Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області біля дворогосподарства за адресою: м. Свалява, вул. Верховинська, буд.23, Мукачівського району, Закарпатської області було зупинено транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який відповідного права не має та, був неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності, чим саме останній умисно не виконує рішення суду, що набрало законної сили.

Відомості про дану подію було зареєстровано СВ відділення поліції №l Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000356 від 05.10.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України.

У клопотанні прокурор вказує, що 05.10.2025 року в ході огляду місця події вилучено транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO», д.н.з. НОМЕР_1 (поміщено на територію ТОВ «Стаєр-КОМ» за адресою: Закарпатська область, м. Свалява, вул. Першотравнева, буд.137/1, Мукачівського району, Закарпатської області) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Вимоги мотивує тим, що вилучений транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладанні арешту на тимчасово вилучене майно, з метою збереження майна та необхідністю проведення ряду слідчих розшукових дій. Вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу постановою старшого слідчого ВП №1 Мукачіського РУП ГУНП у Закарпатській області від 05.10.2025 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000256 за ч.1 ст.382 КК України. Просить клопотання задовольнити.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України - сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання речей, документів, проведення інших процесуальних дій.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя доходить такого висновку.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; ч.3 ст.26 КПК України - слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України - у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету, відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; п. 1 ч.2 ст.170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України - арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000356 від 05.10.2025 року не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Слідчий суддя на даній стадії не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а на підставі оцінки сукупності отриманих даних (які мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину; повинні давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків) доходить висновку, що надані суду матеріали є недостатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження - арешт майна.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним; ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Із змісту клопотання прокурора слідчим суддею встановлено, що прокурором під час звернення з клопотанням до слідчого судді не в повній мірі дотримані вимоги КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не надано достатніх і належних доказів тих обставин (у відповідності ст. 132 КПК України), на які прокурор послався у клопотанні.

Також, слідчий суддя встановив, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не відповідає передбаченим ст. 98 КПК України критеріям (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження), тобто, клопотання не містить доказів, що автомобіль є знаряддям злочину з огляду на диспозицію ч. 1 ст. 382 КК України, за якою відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, і відповідно до якої відповідальність встановлено за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. При цьому, санкцією ст.382 КК України не передбачено додаткового покарання у виді конфіскації майна, у клопотанні відсутні посилання на такі обставини, які б свідчили про те, що до транспортного засобу може бути застосована спеціальна конфіскація.

Крім того, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_5 , мешканка АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя визнає неспроможними та непереконливими доводи у клопотанні, що вилучений транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а відтак, має значення речового доказу у кримінальному провадженні, та буде використане як доказ факту і обставин вчинення кримінального правопорушення. Вказані доводи ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджені жодними доказами. При цьому, враховує також те, що у клопотанні не зазначено, які саме слідчі розшукові дії можуть бути проведені з транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України - слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя доходить висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України - відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. 16, 21, 93, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000356 від 05 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, перебаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а саме про накладення арешту на транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO», державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 - відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Ухвала слідчого судді про арешт майна під час досудового розслідування може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Копію ухвали після її постановлення направити прокурору.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ

СВАЛЯВСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ

ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_6