Справа № 203/5868/25
Провадження № 1-кс/0203/3506/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

23 вересня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілого- адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 , від 13 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № 30000596, розпочатого з внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2021 року відомостей за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 374 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2025 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_3 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» слідчому судді в порядку п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України скарга на рішення у формі постанови від 13 грудня 2024 року слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 про закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінального провадження № 30000596, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 374 КК України, обґрунтовуючи таку вимогу наявними численними порушеннями вимог КПК України, оскільки слідчим не проведено належний обсяг слідчих дій для встановлення обставин, визначених ст. 91 КПК України, постанова не відповідає критеріям вмотивованості і має суперечливі висновки, зокрема, вказуючи, що не встановлено фактів порушення права на захист заявника під час досудового розслідування кримінальної справи № 52029047, слідчий одночасно з цим вказує, що захисник залучений лише 11 жовтня 2002 року, тобто вже після проведення з ОСОБА_3 з 01 жовтня 2002 року по 10 жовтня 2002 року ряду слідчих дій, прийнято явку з повинною без захисника, затримано за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115 КК України, тоді як у такому випадку участь захисника за ст. 45 КПК України (в ред. 1960 р.) була обов`язковою з моменту затримання, що прямо свідчить про наявність складу кримінального правопорушення за ст. 374 КК України, і, відповідно, свідчить про взаємовиключні висновки слідчого. Крім того, визнавши постановою ОСОБА_3 потерпілим, його так і не допитано у цьому процесуальному статусі, а також не допитано в якості свідків осіб, на яких прямо вказував потерпілий у своїй заяві про злочин, що в своїй сукупності потягло неповноту досудового розслідування та безпідставне закриття кримінального провадження без встановлення усіх істотних обставин.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у ній підстав.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі, наполягаючи на її задоволенні з наведених у скарзі підстав.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, подавши через канцелярію суду 28 вересня 2025 року для огляду матеріали кримінального провадження № 0000596.

Заслухавши думку скаржника та його представника, перевіривши доводи скарги, дослідивши додані до неї докази, а також матеріали кримінального провадження № 0000596, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, під процесуальним керівництвом Дніпропетровської обласної прокуратури, з 21 грудня 2021 року здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000596 на підставі ували слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2021 року № 1-кс/554/15248/2021 (554/10656/21) за заявою ОСОБА_3 від 14 вересня 201 року за фактом можливого порушення його права на захист під час досудового розслідування оперуповноваженим ОСОБА_6 01 жовтня 2002 року та 03 жовтня 2002 року слідчим прокуратури ОСОБА_7 , що органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 374 КК України.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , 13 грудня 2024 року кримінальне провадження № 0000596 від 21 грудня 2021 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 374 КК України.

За змістом цієї постанови слідчий на підставі даних вироку судової палати по кримінальним справам Дніпропетровського апеляційного суду від 23 липня 2003 року і ухвали колегії суддів Судової палати Верхового Суду України у кримінальних справах від 21 жовтня 2003 року, в якій зазначено, що посилання ОСОБА_3 на порушення його права на захист безпідставні, оскільки на досудовому слідстві і у судовому засіданні участь захисника була забезпечена та покарання засудженому призначено з дотриманням вимог закону і підстав для його пом`якшення немає, дійшов висновку, що при розслідуванні кримінальної справи № 52029047 відносно ОСОБА_3 , право на захист порушено не було, а доводи ОСОБА_3 не знайшли свого об`єктивного підтвердження, тому в діях службових осіб прокуратури Жовтневого району м. Кривого Рогу, Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та суддів Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 374 КК України.

За диспозицією ч.1 ст. 374 КК України (в ред. 21 грудня 2021 року) кримінальна відповідальність передбачена за недопущення чи ненадання своєчасно захисника, а також інше грубе порушення права підозрюваного, обвинуваченого на захист, вчинене слідчим, дізнавачем, прокурором або суддею.

За диспозицією ч.1 ст.374 КК України ( в ред. на 01 жовтня 2002 року) кримінальна відповідальність передбачена була за недопущення чи ненадання своєчасно захисника, а також інше грубе порушення права підозрюваного, обвинуваченого, підсудного на захист, вчинене особою, яка провадить дізнання, слідчим, прокурором або суддею.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 45 КПК України (в ред. 1960 року) участь захисника при провадженні дізнання, досудового слідства і в розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції є обов`язковою, коли санкція статті, за якою кваліфікується злочин, передбачає довічне ув`язнення - з моменту затримання особи чи пред`явлення їй обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Як видно з матеріалів кримінального провадження в своїй заяві про вчинення злочину від 14 вересня 2021 року ОСОБА_3 зазначив про те, що 01 жовтня 2002 року оперуповноважений ОСОБА_6 застосовуючи щодо нього фізичне та психологічне насильство змусив його написати явку з повинною у вчиненні злочину без участі захисника, після чого він майже 2 доби піддавався насильству та нелюдському поводженню з боку працівників карного розшуку, які примушували давати зізнавальні показання слідчому, а слідча ОСОБА_8 03 жовтня 2002 року також проводила допит його без участі адвоката.

Разом з тим, слідчим вказані обставини не перевірялися та особи, на яких прямо вказано у заяві про вчинення злочину не допитувалися, що свідчить про неповноту досудового розслідування.

Крім того, на виконання доручення слідчого від 30 серпня 2022 року оперуповноваженим ДУ «Дніпровська ВК №89» 09 вересня 2022 року під протокол допитано ОСОБА_3 в якості свідка, де він показав, що його фактично затримали ще 30 вересня 2002 року і тримали у райвідділі, де вчиняли над ним насильство струмом та ін. фізичне та психологічне насильство, змушуючи до написання явки з повинною, вказуючи на конкретного свідка затримання, проте обставини затримання ОСОБА_3 30 вересня 2002 року та місце його перебування до 02 жовтня 2002 року, коли склений протокол затримання, слідчим не перевірялися, як і доводи про застосування фізичного та психологічного насильства, такі доводи не були предметом оцінки в оскаржувані постанові, як і не перевірялися на предмет окремої кваліфікації таких діянь, окрім ч.1 ст. 374 КК України, на що процесуальним керівником прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 у письмовій відмові 17 серпня 2022 року за вих. № 20-504вих.22 у погодженні звернення слідчого ОСОБА_10 з клопотанням до суду в порядку п.3-1 ч.1 ст. 284 КК України, що свідчить про неповноту досудового розслідування.

Таким чином, допитавши під протокол заявника, що в залежності від викладеного визначає предмет доказування та обсяг обставин, які підлягають перевірці на предмет наявності ознак нетяжкого злочину, слідчий так і не визначився з межами досудового розслідування та не перевіряв викладені заявником факти порушення права на захист та застосування насильства як фізичного так і психологічного під час досудового розслідування кримінальної справи у 2002 році.

Крім того, задовольнивши клопотання ОСОБА_3 та його представника про залучення до провадження в якості потерпілого та вручивши його пам`ятку про процесуальні права потерпілого взаємовиключними є висновки слідчого у постанові про відмову у допиті ОСОБА_3 в статусі потерпілого з посиланням на допит останнього в якості свідка, оскільки статус свідка та потерпілого різні.

Одночасно, слідчий суддя відзначає, що обґрунтування слідчим відсутність складу кримінального правопорушення висновками Верховного Суду України в ухвалі від 21 січня 2003 року під час розгляду касаційної скарги засудженого ОСОБА_11 про те, що доводи ОСОБА_3 про порушення його права на захист безпідставні, оскільки на досудовому слідстві і у судовому засіданні участь захисника була забезпечена та покарання засудженому призначено з дотриманням вимог закону, є помилковими, оскільки предметом розслідування у даному кримінальному провадженні є порушення права на захист з 01 жовтня 2002 року (часу прийняття явки з повинною) до 11 жовтня 2002 року (залучення захисника) в період чого проводилися слідчі дії, в тому числі допит підозрюваного, слідчий експеримент та ін. процесуальні дії і розслідування такого порушення не залежить від того, чи є висновки вироку про винуватість особи з призначенням покарання в іншому злочині. Сама по собі доведеність вини і засудження особи за скоєння особливо тяжкого злочину не виключає складу кримінального правопорушення за ч.1 ст. 374 КК України і обов`язковості встановлення обставин дотримання чи порушення його права на захист у зазначений ОСОБА_3 період при розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України.

При цьому, належить відзначити, що об`єктивна сторона кримінального правопорушення за ч.1 ст. 374 КК України вичерпується діяннями, яке може бути вчинене у таких передбачених альтернативних формах: 1) недопущення захисника до участі у кримінальному провадженні; 2) ненадання своєчасно захисника; 3) інше грубе порушення права на захист. Тобто за ч.1 ст. 374 КК України карається кримінальне правопорушення з формальним складом, який визнається закінченим з моменту вчинення діяння у будь-якій із зазначених у законі формі.

Разом з тим, як видно з матеріалів кримінального провадження слідчим не встановлювались обставини дотримання прав особи під час прийняття явки з повинною в порядку ст. 96 КПК України(в ре. 1960 р.), зокрема, чи прийнята така явка з повинною до порушення кримінальної справи чи після постанови про порушення кримінальної справи з розслідування особливо тяжкого злочину, що визначало б обов`язковість залучення захисника, та не перевірялися обставини того, коли саме ОСОБА_3 затриманий та за яких обставин до прийняття явки з повинною чи після з точки зору обов`язку залучення захисника, про обставини чого повідомлено під час допиту в якості свідка у цьому кримінальному провадженні.

Натомість як видно з долученого протоколу ознайомлення підозрюваного з його правами на захист від 02 жовтня 2002 року ОСОБА_3 заявив про бажання мати захисника будь-якого, якого нададуть родичі; за даними протоколу ознайомлення підозрюваного з його правами на захист від 05 жовтня 2002 року ОСОБА_3 заявив про бажання мати захисника, якого надасть (забезпечить) слідчий. Проте жодних даних про те за яких обставин проводились слідчі дії в період з 01 жовтня 2002 року по 11 жовтня 2002 року за відсутності захисника слідчим не перевірялись і даних про це матеріали кримінального провадження не містять.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, рішення слідчого про закінчення досудового розслідування закриттям кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення є передчасним, без дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню за ст. 91 КПК України, без проведення в повному обсязі слідчих дій та процесуальних дій, зокрема, без допиту осіб на яких прямо вказував потерпілий, без допиту потерпілого, без встановлення обставин проведення слідчих дій за відсутності захисника після виявлення бажання особи з 02 жовтня 2002 року мати такого, без встановлення обставин фактичного затримання та обставин вчинення над особою насильства під час досудового слідства у повідомлений ним період з 30 вересня по 02 жовтня 2002 року, тощо, що свідчить про певну неповноту досудового розслідування, а тому така постанова не відповідає критеріям обґрунтованості і законності та підлягає скасуванню, що тягне наслідком продовження проведення всього обсягу процесуальних дій для об`єктивного розслідування, встановлення та дослідження всіх обставин, за сукупністю чого лише можливо прийняти законне та обґрунтоване рішення про закінчення досудового розслідування в одній із форм, передбачених ст. 283 КПК України.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги та скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 , від 13 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № 30000596, розпочатого з внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2021 року відомостей за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 374 КК України - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 30000596 повернути Третьому слідчому відділу ( з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, для подальшої організації досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена і оголошена учасникам судового провадження 15 год. 45 хв. 26 вересня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1