Справа №573/91/26 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/178/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 17 січня 2026 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного рішення

З 16 січня 2026 року слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000022, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за фактом умисного пошкодження автомобіля ОСОБА_9 , вчиненого шляхом підпалу.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 17 січня 2026 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 березня 2026 року включно з визначенням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 840 грн. Рішення суду мотивоване тим, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 злочину за ч. 2 ст. 194 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів; крім цього, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник просила скасувати ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 17 січня 2026 року та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказувала, що прокурором під час судового розгляду не було надано обґрунтувань, що підтверджують спробу потерпілого чи свідка щодо зміни своїх показань під впливом підозрюваного чи членів його сім`ї, виявлення додаткових епізодів злочинної діяльності або протиправної діяльності ОСОБА_7 щодо цього чи інших правопорушень.

Вважала недоведеним ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний має офіційне місце реєстрації та проживання (проживає у своїх батьків у селищі Сад Сумського району, що є територіально віддаленим від місця проживання потерпілого), офіційно працевлаштований (ФОП), офіційно одружений та має на утриманні неповнолітню дитину.

Також вважала, що прокурором у клопотанні та у судовому засіданні не доведено існування ризику впливу на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, оскільки потерпілого підозрюваний особисто не знає, дружніх чи особистих відносин з ним не підтримує, а свідок і потерпілий не перебувають у підпорядкуванні підозрюваного.

Стверджувала, що попри той факт, що свідок є дружиною підозрюваного, на даний час вони проживають за різними адресами. З урахуванням того, що підозрюваний повністю визнає свою винуватість у даному кримінальному правопорушенні, наміру впливати на вказану особу він не має.

Зазначала, що ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, втратив свою актуальність, оскільки першочергові невідкладні слідчі дії вже проведені, а нових обставин на підтвердження існування цього ризику прокурором у судовому засіданні надано не було.

Вказувала, що судом першої інстанції не було враховано того факту, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначальним елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Звертала увагу на те, що ОСОБА_7 фактично проживає у своїх батьків у селищі Сад Сумського району, які у письмовій згоді зазначили, що не заперечують проти того, щоб їхній син, у разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт, відбував його у домоволодінні, яке належить їм на праві власності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які вимоги апеляційної скарги підтримали та просили їх задовольнити, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, СВ ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000022 від 16 січня 2026 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

16 січня 2026 року ОСОБА_7 затримано на підставі ст. 208 КПК України. Того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри та тяжкості діяння

З наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів вбачає, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Враховуючи, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав вважати, що підозра у причетності ОСОБА_7 до інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Щодо ризиків процесуальної поведінки

Слідчий суддя суду першої інстанції обґрунтовано визнав актуальними ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризик переховування обумовлений суворістю покарання та можливістю пошуку інших альтернативних засобів уникнення кримінальної відповідальності. Ризик впливу на потерпілого та свідків є реальним, оскільки підозрюваний особисто знайомий з потерпілим та свідком, яка є його дружиною.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів та зазначає, що у справі немає жодних фактів, які б давали підстави вважати, що соціальні зв`язки чи схильності підозрюваного зможуть виступити превентивним засобом у його поведінці.

Висновок за результатами розгляду

Колегія суддів вважає, що тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, здатним забезпечити цілі правосуддя в даному провадженні. Домашній арешт, на якому наполягає сторона захисту, не забезпечує належної ізоляції підозрюваного від свідка та потерпілого і не виключає ризик його втечі.

Погоджуючись із рішенням слідчого судді суду першої інстанції про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів враховує наступне.

Сумська область є прикордонною територією, що безпосередньо межує з країною-агресором. В умовах воєнного стану контроль за лінією кордону та прикордонними смугами суттєво ускладнений через постійні бойові дії, диверсійні загрози та руйнування інфраструктури зв`язку.

Ефективність застосування засобів електронного контролю (електронних браслетів) критично залежить від стабільності мобільного зв`язку та електропостачання. Постійні обстріли Сумської області та застосування засобів радіоелектронної боротьби (РЕБ) призводять до регулярних збоїв у роботі таких пристроїв, що робить неможливим безперервний та надійний моніторинг місцезнаходження підозрюваного.

Систематичні сигнали «Повітряна тривога» та необхідність перебування в укриттях створюють об`єктивні умови, за яких контроль за дотриманням особою умов домашнього арешту стає фактично неможливим для органів поліції.

Таким чином, в умовах збройної агресії та територіальної близькості до ворога, лише тримання під вартою може гарантувати неможливість втечі підозрюваного на непідконтрольну територію або за кордон поза межами офіційних пунктів пропуску.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом. Натомість доводи та твердження апелянта колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 17 січня 2026 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 березня 2026 року включно з визначенням суми застави, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4