Справа № 639/9401/25
Провадження № 1-в/639/471/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання т.в.о. начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 про приведення вироків суду стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

в с т а н о в и в:

Державна установа «Холодногірська виправна колонія (№18)» (далі за текстом ДУ «ХВК (№18)») звернулась до Новобаварського районного суду міста Харкова з клопотанням про приведення вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 01.04.2024, вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.04.2024, вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 (з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 13.11.2025), вироку Київського районного суду міста Харкова від 03.10.2024 стосовно засудженого ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

В обґрунтування клопотання ДУ «ХВК (№18)» посилалась на те, що Законом №3886-ІХ вчинення шахрайства в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання ДУ «ХВК (№18)».

Засуджений ОСОБА_5 та представник ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції не приймали, на адресу суду надали заяви про проведення судового засідання без їх участі.

Враховуючи викладене вище, на підставі ч. 5 ст. 539 КПК України судове засідання проведено за відсутності представника колонії та засудженого ОСОБА_5 , оскільки їх відсутність не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, перевіривши доводи клопотання та дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 01.04.2024 ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 01.04.2024 набрав законної сили 02 травня 2024 року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3 028 грн.

Цим вироком ОСОБА_5 був засуджений за вчинення 27.02.2024 кримінального проступку, внаслідок якого завдано матеріальної шкоди на суму 988,52 грн.

Крім того, вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 набрав законної сили 30 травня 2024 року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3 028 грн.

Цим вироком ОСОБА_5 був засуджений за вчинення 03.03.2024 кримінального проступку, внаслідок якого завдано матеріальної шкоди на суму 980 грн.

Крім того, вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 ОСОБА_5 засуджений:

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 01.04.2024 та за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.04.2024, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

Вироком Харківського апеляційного суду від 13.11.2025 вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 в частині засудження ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України скасовано, а кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з усуненням караності діяння. ОСОБА_5 вважається засудженим за ч. 4 ст. 186 КК України (без застосування ч. 1 ст. 70 КК України) до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 01.04.2024 та за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.04.2024, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців. У решті вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 залишено без змін.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 (з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 13.11.2025) набрав законної сили 13 листопада 2025 року.

Крім того, вироком Київського районного суду міста Харкова від 03.10.2024 ОСОБА_5 засуджений:

- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

- за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2024, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Вирок Київського районного суду міста Харкова від 03.10.2024 набрав законної сили 05 листопада 2024 року.

Суд враховує, що кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, на теперішній час кримінальна відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Таким чином, діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_5 вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 01.04.2024 за ч. 1 ст. 190 КК України, а також вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 за ч. 1 ст. 190 КК України, наразі не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за заволодіння яким останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_5 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 01.04.2024 за ч. 1 ст. 190 КК України, а також від призначеного покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 за ч. 1 ст. 190 КК України.

Таким чином, клопотання ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому суд враховує, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 (з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 13.11.2025) ОСОБА_5 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, на який не розповсюджується дія Закону №3886-IX від 18.07.2024.

Крім цього, за вироком Київського районного суду міста Харкова від 03.10.2024 ОСОБА_5 був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, на які теж не розповсюджується дія Закону №3886-IX від 18.07.2024.

З огляду на викладене, за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 (з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 13.11.2025) ОСОБА_5 вважається таким, що засуджений за ч. 4 ст. 186 КК України (без застосування ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України) до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Крім того, за вироком Київського районного суду міста Харкова від 03.10.2024 ОСОБА_5 вважається таким, що засуджений за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 (з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 13.11.2025), більш суворим покаранням за цим вироком, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» від 10.12.2025 стосовно засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 01.04.2024 за ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 за ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 (з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 13.11.2025) за ч. 4 ст. 186 КК України (без застосування ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України) до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Київського районного суду міста Харкова від 03.10.2024 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 (з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 13.11.2025), більш суворим покаранням за цим вироком, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова, а засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 19 грудня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1