Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

13 жовтня 2025 року м. Рівне

Справа № 565/110/18

Провадження № 11-кп/4815/164/25

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 на виправдувальний вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 червня 2024 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000164 від 07 вересня 2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балаховичі, Володимирецького району, Рівненської області, командира відділення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, депутата Вараської районної ради, з вищою освітою, одруженого, не судимого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368, ч.2 ст. 191 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кузнецовська, Рівненської області, головного енергетика комунального підприємства «Благоустрій» Вараської міської ради, з вищою освітою, одруженого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, ?

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 червня 2024 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.191, ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

Скасовано арешти, накладені ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 01.11.2017 року, ухвалами слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11.10.2017 року, від 22.11.2017 року.

Вирішено питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Витрати пов`язані із залученням експерта у сумі 27 522 грн. 01 коп. ухвалено віднести за рахунок держави.

Роз`яснено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 право на поновлення в їх правах, обмежених під час кримінального провадження у порядок та спосіб, визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові, незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Органам досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він, будучи, відповідно до розпорядження міського голови Кузнецовської міської ради № 125-ос від 20.09.2016, призначеним на посаду директора комунального підприємства «Благоустрій» Кузнецовської міської ради, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції на основі контракту від 20.09.2016 укладеного між міським головою Кузнецовської міської ради ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , до яких входить, зокрема: здійснення поточного (оперативного) управління (керівництва) підприємством, забезпечення цільового використання коштів, ефективне використання та збереження закріпленого за підприємством майна, представлення підприємства під час реалізації повноважень, функцій, обов`язків, визначених статутом підприємства, будучи згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, на яких поширюється дія цього Закону, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із головним енергетиком комунального підприємства «Благоустрій» Кузнецовської міської ради ОСОБА_9 , одержали від громадянина ОСОБА_13 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів на загальну суму 18 000 гривень, за виконання комунальним підприємством робіт по підключенню до електромереж відеокамер без укладення договору на виконання робіт, за наступних обставин.

Так, 04.09.2017 в обідню пору доби, ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: м. Вараш, майдан Незалежності, буд.1, Рівненської області, під час розмови з ОСОБА_13 висловив останньому, обумовлене напередодні з ОСОБА_8 , прохання надати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 20 000 гривень, за організацію виконання робіт по підключенню до електромереж камер відеоспостереження вулицями міста Вараш Рівненської області, без укладення договору на виконання робіт.

В цей же день та час, ОСОБА_9 на прохання ОСОБА_13 про зменшення суми неправомірної вигоди до 18 000 грн., після погодження її одержання у вказаному розмірі зі своїм безпосереднім керівником ОСОБА_8 , погодився її одержати у вищевказаному розмірі.

Надалі, 11 вересня 2017 року ОСОБА_8 , достовірно знаючи про домовленість ОСОБА_9 із ОСОБА_13 про надання неправомірної вигоди йому як директору комунального підприємства «Благоустрій», підписав звернення керівнику КП «МЕМ» Вараської міської ради щодо надання послуг транспортним засобом марки «ЗІЛ-ІЗО ВС 18 автовишки», зазначивши у ньому необхідність виконання робіт по освітленню вулиць міста Вараш Рівненської області.

В свою чергу, в період з 11 вересня 2017 по 15 вересня 2017 року, ОСОБА_9 перебуваючи у приміщені комунального підприємства «Благоустрій» Кузнецовської міської ради, що по вул. Комунальна, 2/2, м. Вараш Рівненської області, виписував наряди-допуски підлеглим працівникам ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про виконання останніми робіт по заміні ламп освітлення вулицями м. Вараш. Однак, вказані працівники за вказівкою ОСОБА_9 залучалась для виконання інших робіт, які полягали у підключенні до електромереж камер відеоспостереження. Про виконання робіт непередбачених нарядом-допуском було достовірно відомо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В подальшому, 18 вересня 2017 приблизно о 17 год. ОСОБА_9 , на автостоянці поблизу Палацу Культури, що за адресою: майдан Незалежності, 6, м. Вараш, Рівненської області, зустрівся із ОСОБА_13 , який прибув за вказаною адресою на автомобілі марки BMW Х-5. Сівши у вказаний автомобіль, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_13 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 8 000 гривень, за організацію виконання робіт по підключенню до електромереж камер відеоспостереження вулицями міста Вараш Рівненської області, без укладення договору на виконання робіт. При цьому, ОСОБА_9 підтвердив свої наміри про надання йому іншої частини неправомірної вигоди в майбутньому.

З одержаної неправомірної вигоди, ОСОБА_9 її частину на загальну суму 3000 грн. у невстановлені місці та часі передав працівникам комунального підприємства ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , по 1 000 грн. кожному, за виконання ними непередбачуваних нарядами-допусками робіт.

Іншу частину неправомірної вигоди у сумі 5000 гривень, ОСОБА_9 у невстановленому місці та часі, розподілив між собою та ОСОБА_8 .

Надалі, 05 жовтня 2017 приблизно о 11 год. 35 хв. ОСОБА_9 , на автостоянці, поблизу Палацу Культури, що за адресою: майдан Незалежності, 6, м. Вараш, Рівненської області, зустрівся із ОСОБА_13 в його автомобілі марки BMW Х-5, діючи умисно, з корисливих мотивів для себе та ОСОБА_8 , одержав від ОСОБА_13 другу частину неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 10 000 гривень, за організацію виконання робіт по підключенню до електромереж камер відеоспостереження вулицями міста Вараш Рівненської області, без укладення договору на виконання робіт.

Того ж дня, приблизно о 12 години, ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні комунального підприємства «Благоустрій» Кузнецовської міської ради, що по вул. Комунальна, 2/2, м. Вараш Рівненської області, одержану ним неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 10 000 гривень передав, а директор зазначеного комунального підприємства ОСОБА_8 одержав за виконання вищевказаних дій.

Крім того, відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що, будучи, відповідно до розпорядження міського голови Кузнецовської міської ради №125-ос від 20.09.2016 призначеним на посаду директора комунального підприємства «Благоустрій» Кузнецовської міської ради, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції на основі контракту від 20.09.2016 року, укладеного між міським головою Кузнецовської міської ради ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , відповідно до якого на останнього покладено наступні обов`язки: здійснення поточного (оперативного) управління (керівництва) підприємством, забезпечення цільового використання коштів, ефективне використання та збереження закріпленого за підприємством майна, представлення підприємства під час реалізації повноважень, функцій, обов`язків, визначених статутом підприємства, діючи умисно, допустив розтрату чужого майна за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, у період часу із 11.09.2017 по 28.09.2017, знаходячись в приміщенні КП «Благоустрій» Кузнецовської міської ради, що по вул. Комунальна, 2/2, в м. Вараш Рівненської області, підписав ряд документів з метою виконання непередбачуваних договором робіт.

Зокрема, 11 вересня 2017 року ОСОБА_8 , як директор комунального підприємства «Благоустрій», підписав листа керівнику КП «МЕМ» Вараської міської ради від 11.09.2017 про надання послуг транспортного засобу марки «ЗІЛ-130 ВС 18 автовишки», зазначивши у ньому відомості про необхідність виконання робіт по освітленню вулиць міста Вараш Рівненської області. В подальшому 12.09.2017, 14.09.2017 та 15.09.2017 ОСОБА_8 надав усну вказівку головному бухгалтеру комунального підприємства ОСОБА_17 підписати аналогічні звернення, на підставі яких було надано вищевказані послуги.

В свою чергу, головний енергетик КП «Благоустрій» Кузнецовської міської ради ОСОБА_9 в період з 11 вересня 2017 по 15 вересня 2017 року виписував наряди-допуски підлеглим працівникам ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про виконання останніми робіт по заміні ламп освітлення вулицями м. Вараш, однак вказані працівники залучались для виконання інших робіт, які полягали у підключенні до електромереж камер відеоспостереження з використанням послуг транспортного засобу марки «ЗІЛ-130 ВС 18 автовишки». Про виконання робіт непередбачених нарядом-допуском було достовірно відомо ОСОБА_8 .

В подальшому, після проведення робіт, 25 вересня 2017 року ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що роботи по заміні ламп освітлення вулицями м. Вараш працівниками підприємства не проводилось, підписав та скріпив відтиском печатки КП «Благоустрій» Кузнецовської міської ради договір за №20 від 25.09.2017 про надання послуг та акт приймання-передачі №177 від 25.09.2017 наданих КП «МЕМ» Вараської міської ради послуг, внаслідок чого вчинив розтрату коштів місцевого бюджету Вараської міської ради на загальну суму 8036,53 грн., які були перераховані на розрахунковий рахунок КП «МЕМ» Вараської міської ради №8.980, відкритий в АБ «Укргазбанк», згідно платіжного доручення № 516 від 27.09.2017, підписаного ОСОБА_8 .

Таким чином, за викладених обставин ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, а саме у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

До того ж, відповідно до вищезгаданого обвинувального акта, ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що він, будучи відповідно до наказу №120-к від 09.03.2017 призначеним на посаду головного енергетика комунального підприємства «Благоустрій» Кузнецовської міської ради, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції на основі укладеного контракту від 01.07.2017, до яких входить, зокрема: керівництво працівниками групи вуличного освітлення та організація роботи по вуличному освітленню міста, організація технічно правильної експлуатації і своєчасний ремонт енергетичного обладнання підприємства, ведення технічних паспортів енергетичного господарства підприємства, готування проектів наказів, розпоряджень по своєму напрямку, тощо, будучи згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, на яких поширюється дія цього Закону, діючи умисно, з корисливих мотивів та за попередньою змовою в групі з директором комунального підприємства «Благоустрій» Кузнецовської міської ради ОСОБА_8 , одержав від громадянина ОСОБА_13 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів на загальну суму 18 000 гривень, за організацію виконання комунальним підприємством робіт по підключенню до електромереж камер відеоспостереження без укладення договору на виконання робіт, за наступних обставин.

Так, 04.09.2017 в обідню пору доби, ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: м. Вараш, майдан Незалежності, буд.1, Рівненської області, під час розмови з ОСОБА_13 висловив останньому, обумовлене напередодні з ОСОБА_8 , прохання надати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 20 000 гривень, за організацію виконання робіт по підключенню до електромереж камер відеоспостереження вулицями міста Вараш Рівненської області, без укладення договору на виконання робіт.

В цей же день та час, ОСОБА_9 на прохання ОСОБА_13 про зменшення суми неправомірної вигоди до 18 000 грн., після погодження її одержання у вказаному розмірі зі своїм безпосереднім керівником ОСОБА_8 , погодився її одержати у вищевказаному розмірі.

Надалі, 11 вересня 2017 року ОСОБА_8 , достовірно знаючи про домовленість ОСОБА_9 із ОСОБА_13 про надання неправомірної вигоди йому як директору комунального підприємства «Благоустрій», підписав звернення керівнику КП «МЕМ» Вараської міської ради щодо надання послуг транспортним засобом марки «ЗІЛ-130 ВС 18 автовишки», зазначивши у ньому необхідність виконання робіт по освітленню вулиць міста Вараш Рівненської області.

В свою чергу, в період з 11 вересня 2017 по 15 вересня 2017 року, ОСОБА_9 перебуваючи у приміщені комунального підприємства «Благоустрій» Кузнецовської міської ради, що по вул. Комунальна, 2/2, м. Вараш Рівненської області, виписував наряди-допуски підлеглим працівникам ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про виконання останніми робіт по заміні ламп освітлення вулицями м. Вараш. Однак, вказані працівники за вказівкою ОСОБА_9 залучались для виконання інших робіт, які полягали у підключенні до електромереж камер відеоспостереження. Про виконання робіт непередбачених нарядом-допуском було достовірно відомо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В подальшому, 18 вересня 2017 приблизно о 17 години ОСОБА_9 , на автостоянці поблизу Палацу Культури, що за адресою: майдан Незалежності, 6, м. Вараш, Рівненської області, зустрівся із ОСОБА_13 , який прибув за вказаною адресою на автомобілі марки BMW Х-5. Сівши у вказаний автомобіль, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_13 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 8 000 гривень, за організацію виконання робіт по підключенню до електромереж камер відеоспостереження вулицями міста Вараш Рівненської області, без укладення договору на виконання робіт. При цьому, ОСОБА_9 підтвердив свої наміри про надання йому іншої частини неправомірної вигоди в майбутньому.

З одержаної неправомірної вигоди, ОСОБА_9 її частину на загальну суму 3000 грн. у невстановлені місці та часі передав працівникам комунального підприємства ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , по 1 000 грн. кожному, за виконання ними непередбачуваних нарядами-допусками робіт.

Іншу частину неправомірної вигоди у сумі 5000 гривень, ОСОБА_9 у невстановленому місці та часі, розподілив між собою та ОСОБА_8 .

Надалі, 05 жовтня 2017 приблизно о 11 год. 35 хв. ОСОБА_9 , на автостоянці, поблизу Палацу Культури, що за адресою: майдан Незалежності, 6, м. Вараш, Рівненської області, зустрівся із ОСОБА_13 в його автомобілі марки BMW Х-5, діючи умисно, з корисливих мотивів для себе та ОСОБА_8 , одержав від ОСОБА_13 другу частину неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 10 000 гривень, за організацію виконання робіт по підключенню до електромереж камер відеоспостереження вулицями міста Вараш Рівненської області, без укладення договору на виконання робіт.

Того ж дня, приблизно о 12 години, ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні комунального підприємства «Благоустрій» Кузнецовської міської ради, що по вул. Комунальна, 2/2, м. Вараш Рівненської області, одержану ним неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 10 000 гривень передав, а директор зазначеного комунального підприємства ОСОБА_8 одержав за виконання вищевказаних дій.

Таким чином за вказаних обставин, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у проханні надати та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та інших осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища.

В поданій апеляційній скарзі прокурор покликається на незаконність вироку суду першої інстанції, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду.

Вказує, що вина обвинувачених підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами сторони обвинувачення, а саме: показаннями свідків та матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності підтверджують фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті щодо часу, місця та способу вчинення кримінальних правопорушень.

Вважає, що факт проведення робіт не передбачених нарядом допуску (заміни ламп вуличного освітлення), одержання неправомірної вигоди ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто без законних на те підстав, що вказують на відсутність будь-яких договірних відносин, підтверджуються наданими стороною обвинувачення доказами, які судом безпідставно визнано недопустимими.

Звертає увагу, що даними відповідних протоколів, наявних в матеріалах кримінального провадження, підтверджується, що 18.09.2017 року, приблизно о 17 год. на автостоянці поряд з Палацом культури в м. Вараш, ОСОБА_9 , перебуваючи в автомобілі ОСОБА_13 марки БМВ Х-5, обіцяє виконати роботи силами комунального підприємства та одержав від останнього першу частину неправомірної вигоди в сумі 8000 грн., не перераховуючи вказану суму. Як встановлено у ході досудового слідства, вказана сума неправомірної вигоди по бухгалтерії КП «Благоустрій» не оприбутковувалась. Зазначає, що, зокрема, відповідно до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_8 та додатку до нього від 09.10.2017 року останній 11.09.2017 року домовляється із директором КП «МЕМ» ОСОБА_18 про надання послуг автовишкою, 14.09.2017 року ОСОБА_8 уточнює у ОСОБА_19 чи виконував ОСОБА_20 замовлення автовишки для проведення робіт, на що отримав відповідь, що останній брав автовишку 12, 13 та 14.09. Крім того, зазначає, що за результатами проведення НСРД встановлено, що ОСОБА_9 05.10.2017 року обіцяє виконати роботи силами комунального підприємства та одержав другу частину неправомірної вигоди в сумі 10000 грн., та після виявлення його працівниками СБУ вирішив втекти з місця вчинення злочину на автомобілі Mazda-5 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , та вирушив до свого місця роботи в КП «Благоустрій», де його було затримано, а неправомірну вигоду слідчим вилучено.

На думку прокурора, матеріали кримінального провадження не містять підстав для твердження, що протоколи НСРД, а також протоколи слідчих дій, отримані внаслідок порушення прав і свобод ОСОБА_8 та ОСОБА_9 чи істотного порушення вимог КПК Украни, а тому відсутні підстави для визнання зазначених доказів недопустимими з огляду на вимоги ст.ст. 86, 86 КПК України.

Вказує, що вирок суду є суперечливим, оскільки суд у вироку одночасно визнає протоколи НСРД недопустимими доказами, а в іншій частині вироку покликається на них та обґрунтовує невинуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Звертає увагу, що в мотивувальній частині вироку судом не зазначено достатні та належні підстави для виправдання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, а в його резолютивній частині не зазначив чи є воно недоведеним.

Наголошує, що всупереч вимогам п.5 ч.9 ст. 100 КПК України судом прийнято необґрунтоване рішення щодо долі речового доказу автомобіля марки Mazda-5, литовські номерні знаки д.н.з. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_21 , щодо повернення ОСОБА_9 вказаного транспортного засобу, який останньому не належить.

Також вказує на те, що з дня вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України на момент розгляду справи у суді минули строки давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності згідно ст. 49 КК України.

Просить виправдувальний вирок Рівненського міського суду від 12.06.2024 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст. 368 КК України скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким:

-визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями в державних органах на строк 3 роки. На підставі п.3 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, п.1 ч.2 ст. 284 КПК України звільнити ОСОБА_8 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

-визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями в державних органах на строк 3 роки та із конфіскацією всього майна;

-визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями в державних органах на строк 3 роки та із конфіскацією всього майна.

Провести часткове судове слідство у порядку ч.3 ст. 404 КПК України, у ході якого дослідити відповідні докази, допитати обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_22 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Судом відмовлено в проведенні часткового судового слідства в порядку ч.3 ст. 404 КПК України за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачених та їх захисників, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Вмотивованим є судове рішення, у якому наведені пояснення (мотиви), чому суд вважає ту або іншу обставину доведеною чи недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Вмотивованість судового рішення забезпечується не лише наявністю у ньому мотивувальної частини, а й наведенням у ній оцінки та відповіді на кожен доречний, важливий і вирішальний аргумент сторони судового провадження.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема, у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 27.09.2001 року, зазначено, що вмотивованість судового рішення пов`язана з належним здійсненням правосуддя, тобто у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Неухильне дотримання передбачених законом вимог є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, правової оцінки доказів і встановлення істини по ньому з прийняття правильного і справедливого рішення.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад злочину та чи винен обвинувачений у вчиненні цього злочину.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому зазначені обставини встановлюються на підставі доказів, які повинні відповідати критеріям належності, допустимості та у своїй сукупності - достатності для постановлення вироку.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, у тому числі шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи виправданою, зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладено результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі поданих у судовому засіданні, за правилами ст. 94 КПК.

Із цього вбачається, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності. В свою чергу, оцінка доказів полягає у тому, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження оцінює кожний доказ окремо та в сукупності. Крім того, оцінка доказів передбачає аналіз його змісту або відомостей, які містяться у ньому шляхом зіставлення зі змістом інших доказів на предмет, чи узгоджуються вони між собою чи ні.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд, встановлений ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначених вимог, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції не дотримався належним чином при розгляді даного кримінального провадження.

Виправдовуючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, суд першої інстанції вказав на те, що зібраними доказами, на які послався прокурор, не доведено об`єктивної сторони цього правопорушення, а об`єкт злочину визначено неправильно.

При цьому суд, покликаючись на положення Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України, в частині свободи укладення господарського договору, які, на думку суду першої інстанції, надають можливість КП «Благоустрій» ВМР укласти такий договір, наявність повноважень у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 представляти інтереси підприємства у взаємовідносинах з іншими підприємствами, а також факт виконання робіт з прокладання кабелю до точок кріплення камер відеоспостереження в рамках програми «Безпечне місто» у повному обсязі, суд прийшов до висновку, що в обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були обґрунтовані підстави вважати, що між ТОВ «Ель-Рої» та КП «Благоустрій» ВМР був укладений усний договір субпідряду, істотні умови якого були погоджені між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 як представниками КП «Благоустрій» ВМР з однієї сторони та ОСОБА_13 , ОСОБА_23 як представниками ТОВ «Ель-Рої» з іншої сторони. Будь-яких доказів, що ОСОБА_9 або ОСОБА_8 ухилялись від укладення договору з ТОВ «Ель-Рої» до суду не подано. Крім цього, судом зазначено, що фактично ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як представники КП «Благоустрій» забезпечили виконання робіт з монтажу кабелю для підключення відеокамер системи відеоспостереження у м. Вараші Рівненської області та підключення його до електромереж на виконання договору з ТОВ «Ель-Рої». Судом визнано, що факт виконання робіт щодо прокладання кабелів для монтажу відеокамер працівниками КП «Благоустрій» на будівлях та електроопорах м. Вараш Рівненської області підтверджується протоколом НСРД - спостереження за річчю та місцем від 02.10.2017 року, показаннями працівників КП «Благоустрій» ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , які фактично виконували ці роботи. Обвинувачені діяли у межах своїх повноважень, визначених статутом, контрактом та посадовою інструкцією. Вказані роботи були виконані у повному обсязі, доказів про наявність претензій щодо виконання цих робіт до суду не надано. Також не подано будь-яких доказів про те, що ці роботи виконані не за ринковими цінами. На думку суду першої інстанції, наведене дає підстави для висновку, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мали обґрунтовані підстави вважати, що кошти у сумі 8 000 грн та 10 000 грн., передані ОСОБА_13 на виконання умов договору субпідряду. Відтак, оскільки, на переконання суду першої інстанції, в цьому кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_13 кошти як оплату за виконання робіт з монтажу кабелю для підключення камер відеоспостереження, а не за прийняття рішення чи сприяння у наданні можливості укладання угоди на виконання таких робіт, то суд прийшов до висновку, що слід визнати, що склад злочину, передбачений ст. 368 КК України у діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відсутній.

Обгрунтовуючи висновок про відсутність у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, суд зазначив, що перерахування коштів на підставі платіжного доручення № 516 від 27.09.2016 року з рахунку КП «Благоустрій» на рахунок КП «Міські електричні мережі» у сумі 8 036,53 грн, здійснене з метою оплати фактично наданих послуг, а не безпідставно, що могло б утворити об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України у виді розтрати. Будь-яких доказів про те, що вартість наданих послуг не відповідає ринковим цінам до суду не подано.

За наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність їх виправдання та ухвалення виправдувального вироку.

Однак, суд, виклавши у вироку докази сторони обвинувачення, не проаналізував їх належним чином і не дав їм відповідної оцінки, при цьому допустив істотні припущення у своїх висновках щодо недоведеності обставин кримінального провадження, не навів переконливих мотивів на спростування висновку органу досудового розслідування про вчинення обвинуваченими інкримінованих кримінальних правопорушень.

Так, судом першої інстанції визнано недопустимими доказами записи негласних слідчих (розшукових) дій, здійснені на оптичні диски, вказавши, що вони є копіями, та як наслідок, визнав недопустимими протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео-контроль особи від 20.09.2017 року за реєстровим № 13/3502, протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео-контроль особи від 10.10.2017 року за реєстровим № 13/3572, протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 09.10.2017 року за реєстровим № 13/3605, протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 09.10.2017 року за реєстровим № 13/3606. Суд також прийшов до висновку, що визнання відеофонограм на оптичних дисках дає підстави суду визнати недопустимими доказами висновки експертів № 5916/5917 від 30.11.2017 року, № 5918/5919 від 30.11.2017 року, № 6061/6062 від 30.11.2017 року, № 6063/6064 від 30.11.2017 року у частині встановлення фактичних обставин кримінального провадження (при тому, що відповідно до яких, зокрема, зазначено, що на досліджених відеофонограмах ознак монтажу не виявлено; встановити чи досліджувані відеофонограми мають ознаки монтажу не виявляється можливим по причинах, вказаних у дослідницькій частині висновків).

Проте судом не звернуто увагу, що відповідно до ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації. У ч. 3 ст. 99 КПК України законодавець вказує, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення як документу.

Судом також залишено поза увагою усталену судову практику ВС, зокрема, викладену в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), що ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Для виконання завдань кримінального провадження, з огляду на положення Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", допустимість електронного документа як доказу не можна заперечувати винятково на підставі того, що він має електронну форму (ч. 2 ст. 8). Відповідно до ст. 7 цього Закону у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення.

Відповідно, судом не проаналізовано в їх сукупності та взаємозв`язку показання всіх допитаних свідків, зокрема, працівників КП «Благоустрій» ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , якими суд обґрунтовує відсутність складу злочину в діх обвинувачених, з письмовими доказами, зокрема, з протоколами за результатами проведення НСРД, а також з іншими письмовими доказами, в тому числі, які судом визнані недопустимими без належного обґрунтування (протокол огляду місця події від 05.10.2017 року, огляду речей від 14.11.2017 року, протокол освідування особи від 05.10.2017 року з участю ОСОБА_9 та похідні від нього докази) та іншими наведеними у вироку доказами, визнаними судом, фактично, неналежними. Тобто судом не перевірено та не співставлено всі докази на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження, прийшовши до передчасного висновку про правомірність дій обвинувачених.

На переконання колегії суддів, наведене дає підстави вважати, що обставини провадження залишились судом невстановленими належним чином, що є неприпустимим.

Поверхневе дослідження доказів в даному кримінальному провадженні є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, що позбавило суд першої інстанції ухвалити законне, обгрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин та виявлених істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає, що при ухваленні виправдувального вироку, суд першої інстанції, не в повній мірі дослідив всі обставини, не дав повної та об`єктивної оцінки зібраним в справі доказам, що перешкодило суду ухвалити законне судове рішення, відтак, з врахуванням положень ч.1 ст.412 КПК України є підставою для скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Встановлені апеляційним судом допущені судом першої інстанції істотні порушення кримінального процесуального закону свідчать, що оцінку доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності не можливо усунути під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження, навіть шляхом проведення повного дослідження всіх доказів по справі, оскільки у такому разі буде порушено принцип інстанційності судової системи та право учасників кримінального провадження на оскарження процесуальних рішень (ст.24 КПК України).

Таким чином, виходячи із передбачених ст.ст.7, 9 КПК України загальних засад кримінального провадження, положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України, з метою забезпечення права сторін провадження на справедливий судовий розгляд та на оскарження процесуальних рішень, дотримання принципу змагальності сторін та свободи подання ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржений вирок відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, правильності кваліфікації дій обвинуваченого, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності виправдання обвинувачених.

Під час нового розгляду кримінального провадження необхідно усунути виявлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, дати їм належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, та відповідно до вимог ст.370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 червня 2024 року відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст. 368, ч.2 ст. 191 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст. 368 КК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3