Справа № 930/561/25
Провадження №1-кп/930/78/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2026 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Немирів клопотання прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000024 від 18.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Немирівського районного суду перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000024 від 18.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судові засідання не з`являється.

23.01.2026 від прокурора Немирівської окружної прокуратури надійшло клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, яке ухвалою суду від 23.01.2026 задоволено. Одночасно прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

29.01.2026 обвинуваченого ОСОБА_4 затримано та здійснено привід до суду.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивоване тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Відповідно до інформації за № 3/3845 від 21.05.2025, відповідно до даних бази АІКС «Оберіг», ОСОБА_4 призваний на військову службу під час загальної мобілізації 17.04.2025.

Ухвалою суду від 22.05.2025 судове провадження у кримінальному провадженні за № 0000024 від 18.02.2025 за ч. 2 ст. 309 КК України, зупинено до звільнення з військової служби обвинуваченого.

З метою з`ясування чи існують обставини, які викликали необхідність зупинення провадження, до ВП № 5 Вінницького РУП ГУНИ у Вінницькій області надіслано запит з вимогою надати інформацію щодо подій, що зареєстровані за участі обвинуваченого за час зупинення справи.

Відповідно до відповіді ВП № 5 Вінницького РУН ГУНИ у Вінницькій області від 10.10.2025. ОСОБА_4 перебуває в розшуку як СЗЧ.

У зв`язку з цим, до Немирівського районного суду подано лист щодо відновлення судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 16.10.2025 поновлено судове провадження.

ОСОБА_4 у судові засідання не з`являється, що свідчить про ухилення від суду.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що підставами вважати, що ОСОБА_4 переховується від суду є те, що останній самовільно залишив військову частину, та таким чином ухиляється від військової служби. Після чого, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що на розгляді Немирівського районного суду відносно останнього перебуває 2 обвинувальні акти, до суду не з`явився та не повідомив про місце свого проживання.

Прокурор вважає, що з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є доцільним обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вищевказаного ризику та не забезпечать належного виконання покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо клопотання прокурора, просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали провадження, дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що у провадженні Немирівського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження №0000024 від 18.02.2025 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до інформації за № 3/3845 від 21.05.2025, відповідно до даних бази АІКС «Оберіг», ОСОБА_4 призваний на військову службу під час загальної мобілізації 17.04.2025.

Ухвалою суду від 22.05.2025 судове провадження у кримінальному провадженні за № 0000024 від 18.02.2025 за ч. 2 ст. 309 КК України, зупинено до звільнення з військової служби обвинуваченого.

Згідно листа прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ОСОБА_4 перебуває в розшуку як СЗЧ, у зв`язку з чим відновити судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000024 від 18.02.2025 за ч. 2 ст. 309 КК України.

Ухвалою суду від 16.10.2025 поновлено судове провадження та призначено підготовче засідання на 05.12.2025. Обвинувачений ОСОБА_4 05.12.2025 у підготовче засідання не з`явився, відносно нього застосовано привід до суду на 23.01.2026.

Згідно повідомлення начальника ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 23.01.2026 ОСОБА_4 відсутній за своїм місцем проживання.

23.01.2026 прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 23.01.2026 надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

28.01.2026 о 15 год 50 хв затриманий ВП №5 Вінницького РУН ГУНП у Вінницькій області та 29.01.2026 доставлений до Немирівського районного суду Вінницької області.

Звернувшись до суду із клопотанням про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, прокурор посилався на наявність відповідного ризику та неможливості іншого більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1, 3, 4 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із частиною першою статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За даних обставин суд має встановити чи є найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, пропорційним та адекватним засобом забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та чи доведена прокурором та обставина, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд частково погоджується з доводами прокурора та вважає, що на даний час прокурором доведено існування такого ризику як можливість обвинуваченого переховуватись від суду, тобто ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, дружину, займається ремонтом автомобілів та має постійний підробіток за місцем проживання.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та реєстрації, міцність соціальних зв`язків, у зв`язку із чим, вважає не доцільним застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, суд, з урахуванням ризику переховування від суду дійшов висновку про наявність підстав для застосування запобіжного заходу обвинуваченому у виді домашнього арешту у певний період доби, який суд вважає достатнім для запобігання наявному ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого із покладенням на нього обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожним викликом до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Частиною 1 та 2 ст. 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Виходячи з положень ст.ст.176, 178, 331 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали кримінального провадження, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, а саме з 22:00 год по 06:00 год ранку строком на 2 місяці.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178,181, 183, 331 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Немирівської окружної прокур атури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000024 від 18.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Немирів Немирівського району Вінницькоїо бласті, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби з 22:00 год. по 06:00 год. ранку наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 (за винятком переміщення до укриття (бомбосховища) під час повітряних тривог).

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожним викликом до суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання.

Строк дії запобіжного заходу до 29.03.2026 року.

Копію ухвали направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1