УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/2343/25

Провадження № 1-кс/486/401/2025

10 грудня 2025 року м. Південноукраїнськ

Слідчий суддя Південноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Південноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , розглянув клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 грудня 2025 року за №0000390, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2025 року прокурор Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт у кримінальному провадженні за №0000390 від 08 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на вилучене 07 грудня 2025 року майно, а саме, автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_5 , який поміщено на території майданчика ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, заборонивши користування та розпорядження вказаним майном, з метою позбавлення можливості його приховування, зникнення, втрати та відчуження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Клопотання прокурор мотивує тим, що СВ відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000390 від 08 грудня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07 грудня 2025 року о 16:16 год. надійшло повідомлення до ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про те, що по вул. Шевченка, в с. Іванівка, Вознесенського району, Миколаївській області, Південноукраїнської ТГ, водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який рухався в попутному з автомобілем напрямку, по правому краю проїзної частини, та в безпосередній близькості до автомобіля змінив напрямок руху ліворуч в смугу руху автомобіля.

Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, геморагічні забої обох лобних часток, САК (Fisher 3), субдуральні гематоми білатерально, перелом потиличної кістки з розповсюдженням на основу черепа, гемосинус.

07 грудня 2025 року в період часу з 17:40 год. по 19:00 год. проведено огляд місця ДТП за адресою: проїзна частина дороги по вул. Шевченка в с. Іванівка, Південноукраїнської ТГ, Вознесенського району, Миколаївської області в ході якого зафіксовано обстановку на місці події, розташування транспортного засобу, відносно меж проїзної частини та нерухомих об`єктів з метою об`єктивного встановлення всіх обставин за яких відбулось ДТП та вилучено транспортний засіб за участі якого відбулась подія, а саме, автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_5 , який поміщено на території майданчика ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Враховуючи, що даний транспортний засіб було визнано речовин доказом, з метою його збереження як речового доказу, необхідно накласти на нього арешт.

Також, беручи до уваги, що наявні всі законні підстави для накладення арешту на вилучене майно з метою збереження його, як речового доказу, оскільки незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Крім того, майно має сліди злочину, які можуть бути використані, як докази під час проведення досудового розслідування, а також для проведення необхідних судових експертиз.

Зважаючи на те, що іншим способом довести обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні неможливо, а також враховуючи те, що під час подальшого експлуатації даного транспортного засобу до завершення проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, він може бути відчужений, знищений або зазнати конструктивних змін внаслідок капітального та поточного ремонтів в ході обслуговування, в тому числі пов`язаних з амортизаційним зносом частин, вузлів та агрегатів транспортного засобу в наслідок його звичайної експлуатації, що може негативно відбитися на ході та результатах досудового розслідування, звернувся з клопотанням.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Власник майна про дату, час, та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином.

Заслухавши прокурора, дослідивши докази, додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 грудня 2025 року за №0000390 внесені відомості за ч. 2 ст. 286 КК України. Короткий виклад обставин: 07 грудня 2025 року о 16:16 год. надійшло повідомлення до ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про те, що в Миколаївській області, Вознесенського району, Південноукраїнська ТГ, с. Іванівка по вул. Шевченка водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який рухався в попутному з автомобілем напрямку, по правому краю проїзної частини, та в безпосередній близькості до автомобіля змінив напрямок руху ліворуч в смугу руху автомобіля. Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, геморагічні забої обох лобних часток, CAK (Fisher 3), субдуральні гематоми білатерально, перелом потилочної кістки з розповсюдженням на основу черепа, гемосинус.

Постановою від 08 грудня 2025 року призначено групу слідчих у кримінальному провадженні.

Постановою від 08 грудня 2025 року призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні.

Відповідно до протоколу огляду від 07 грудня 2025 року, в ході огляду вул. Шевченка, в с. Іванівка, виявлено та вилучено до ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області транспортний засіб «ВАЗ» моделі «2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою старшого слідчого від 08 грудня 2025 року вилучений матеріальний об`єкт визнано речовим доказом.

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу «ВАЗ» моделі «2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 є ОСОБА_5 .

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом. Так, ч.1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В силу ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

В даному кримінальному провадженні існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вищевказане майно є доказом кримінального правопорушення, і внаслідок не накладення арешту може бути передано, знищено або зазнати змін.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому слід зауважити, щодо завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та, які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Враховуючи, що вилучене майно є речовим доказом, а також існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно може бути передане, знищене, або зазнати змін, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити клопотання, накласти арешт на вилучений 07 грудня 2025 року автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщено на території майданчика ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, заборонивши користування та розпорядження вказаним майном, з метою позбавлення можливості його приховування, зникнення, втрати та відчуження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1