печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000053 від 14.03.2024,

УСТАНОВИВ:

01.11.2025 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено 31.10.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Xiaomi HyperOS Redmi Note 14, фіолетового кольору, IMEI: НОМЕР_1 , з сім-карткою «Київстар» тел. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 .

У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, відеоконференція не відбулась з незалежних від суду підстав, прокурор у кримінальному провадженні подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності, вимоги підтримав.

Згідно з частиною четвертої статті 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною першою статті 172 КПК України передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим ухвалити рішення по суті клопотання у відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з матеріалами клопотання Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 від 14.03.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

За результатами проведення досудового розслідування встановлено, що не пізніше жовтня 2023 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не вдалось, у ОСОБА_6 , який обіймав посаду директора Департаменту безпеки Одеської міської ради (далі - ДМБ ОМР), ОСОБА_7 , який обіймав посаду першого заступника директора ДМБ ОМР, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який обіймав посаду директора ТОВ «ДІВЕЛ ПРОМ» виник злочинний умисел спрямований на вчинення заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах шляхом проведення публічних закупівель товарів з метою забезпечення потреб підрозділів територіальної оборони Збройних Сил України та добровольчих формувань територіальної громади міста Одеси.

Як установлено слідством, з метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вирішили організувати проведення ДМБ ОМР публічної закупівлі радіостанцій «Motorola @4400, 4800,R7» з додатковим акумулятором у кількості 300 шт., у якій забезпечать перемогу ТОВ «ДІВЕЛ ПРОМ», директором якого є ОСОБА_9 та під час укладення договору незаконно включать до ціни договору суму податку на додану вартість, в наслідок чого здійснять заволодіння коштами департаменту.

ОСОБА_9 , будучи директором ТОВ «ДІВЕЛ ПРОМ» () спільно та за погодженням з ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 володіючи попередньою інформацією про предмет закупівлі, яка буде проводитися ДМБ ОМР організували закупівлю необхідної продукції - пристрої для приймання, перетворення та передачі або відновлення голосу, зображень та іншої інформації: - портативна радіостанція Motorola DP4401e VHF 136-174 МГц носивна, в комплекті з антеною, зарядним пристроєм, додатковими кріпленнями і двома акумуляторами 2450 мАч, використавши звільнення від сплати мита та податку на додану вартість під час митного оформлення товару.

Надалі, діючи на виконання злочинного умислу, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували проведення відкритих торгів з особливостями № UA-2023-10-04-013384-A у яких прийнло участь лише ТОВ «ДІВЕЛ ПРОМ» з ціновою пропозицією 9 969 060 грн. з ПДВ. Як наслідок, протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою ОСОБА_11 від 23.11.2023 № 11/11/23 визначено переможцем відкритих торгів з особливостями № UA-2023-11-13-013384-A підприємством ТОВ «ДІВЕЛ ПРОМ».

У подальшому, як установлено досудовим розслідуванням, усвідомлюючи протиправність своїх дій щодо співучасті у заволодінні бюджетними коштами, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання директор ТОВ «ДІВЕЛ ПРОМ» ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 незаконно, в порушення пункту 1 розділу І «Закону України від 10.04.2023 № 3019-ІХ» «Про внесення змін до підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання/ввезення товарів для потреб безпеки і оборони у період дії воєнного стану», вніс суму податку на додану вартість до ціни постачання товарів, звільнених від оподаткування, в загальному розмірі 1 661 510 грн, розуміючи, що за наслідком виконання зазначеного договору у товариства не виникне обов`язку щодо сплати податку на додану вартість.

ОСОБА_12 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою заволодіння коштами ДМБ ОМР шляхом незаконного включення суми податку на додану вартість до ціни договору, проігнорував вимоги пункту 1 розділу І «Закону України від 10.04.2023 № 3019-ІХ» «Про внесення змін до підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання/ввезення товарів для потреб безпеки і оборони у період дії воєнного стану» з якими достеменно був ознайомлений, всупереч вимог ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» проігнорував незаконне включення суми податку на додану вартість до ціни постачання товарів, звільнених від оподаткування, в загальному розмірі 1 661 510 грн.

Прокурор у клопотанні зазначає, що таким чином, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перший заступник директора ДМБ ОМР ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 30.11.2023 укладено, шляхом власноручного підписання, договір № 41/2023 щодо закупівлі «портативних двосторонніх радіостанцій (в комплекті)» у кількості 300 комплектів вартістю 9 969 060,00 грн з ПДВ (33 230,20 грн з ПДВ за 1 комплект) зі строком поставки до 11.12.2023.

У подальшому, 05.12.2023, з метою реалізації протиправного умислу, першим заступником ДМБ ОМР ОСОБА_7 підписано платіжну інструкцію № 49 від 04.12.2023, на підставі якої з рахунку ДМБ ОМР в Державній казначейській службі України № UA0089007 на рахунок ТОВ «ДІВЕЛ ПРОМ» № НОМЕР_3 відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» перераховано вказана в договорі ціна товару з урахуванням ПДВ у сумі 9 969 060 грн.

Відповідно до висновку судової економічної експертизи від 30.06.2025 № 2912-34-25 підтверджується висновок аналітичного дослідження № 50/15-32-08-01-01/39431426 від 13.09.2024 «Про результати дослідження операції із закупівлі Департаментом муніципальної безпеки Одеської міської ради товарів у ТОВ «ДІВЕЛ ПРОМ» за рахунок коштів місцевого бюджету , щодо наявності ознак порушень, що можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів одержаних злочинним шляхом та/або інших правопорушень за період з 30.11.2023 по 31.12.2023», а саме факт необґрунтованого включення до ціни договору № 41/2023 від 30.11.2023 податку на додану вартість у сумі 1 661 510 гривень.

У такий спосіб, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в умовах воєнного часу, умисно заволоділи грошовими коштами ДМБ ОМР в сумі 1 661 510 гривень шляхом незаконного включення податку на додану вартість до ціни договору № 41/2023 від 30.11.2023, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, установлений на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто є особливо великим розміром відповідно до ч. 4 примітки до ст. 185 КК України.

Крім того, в ході досудового розслідування досліджуються обставини привласнення коштів ДМБ ОМР під час укладення та виконання договорів з ТОВ «НАЙСКЕПІТАЛ», ТОВ «ГРАЛІОН ЛТД» та ТОВ «МОТОФОКС», щодо закупівлі товарів на потреби підрозділів сит оборони.

У ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаних злочинів ОСОБА_4 - директор ТОВ «НАЙСКЕПІТАЛ», товариства діяльність яких досліджується під час досудового розслідування.

31.10.2025 відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/53063/25-к від 24.10.2025 проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки Xiaomi HyperOS Redmi Note 14, фіолетового кольору, IMEI: НОМЕР_1 , з сім-карткою «Київстар» тел. НОМЕР_2 , в ході огляду якого слідством установлено, що в ньому містяться відомості, які мають значення для досудового розслідування.

У зв`язку з вищевикладеним постановою слідчого від 31.10.2025 вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки в ньому міститься інформація, що буде використана як доказ під час досудового розслідування.

Ураховуючи зазначене, у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, у випадку передбаченому частиною третьою статті 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку статті 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог статті 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Арешт з метою забезпечення речових доказів по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, яке вилучено 31.10.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження і, таким чином, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 26, 98, 100, 107, 131, 132, 167, 170-173, 309, 392 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, яке вилучено 31.10.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Xiaomi HyperOS Redmi Note 14, фіолетового кольору, IMEI: НОМЕР_1 , з сім-карткою «Київстар» тел. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати копію ухвали особі, на майно якої накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1