Провадження № 1-кп/932/1214/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра під головуванням судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Дніпра кримінальне провадження за №0001110 від 21.04.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, громадянки України, офіційно працевлаштована у КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, на посаді водія трамваю ДЕПО №3, не заміжня, яка має середню освіту, малолітніх дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2025 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_4 , яка перебуває на посаді водія трамваїв третього класу у КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, ДЕПО №3, відповідно до свого робочого графіку перебуваючи на маршруті №12, керувала технічно справним громадським електротранспортом, а саме трамваєм, який складався з двох вагонів під №3043 та 3044 на якому остання здійснювала перевезення пасажирів, відповідно до вищевказаного маршруту.

Під час перевезення пасажирів по маршруту №12, ОСОБА_4 зупинила трамвай для висадки пасажирів на зупинці громадського транспорту: «Медичний коледж», яка розташована за адресою: місто Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, біля адміністративної будівлі №23.

Після закінчення висадки пасажирів, ОСОБА_8 керуючи трамваєм який складався з двох вагонів №3043, 3044, недбало ставлячись до своїх професійних обов?язків та регламентованого посадовими інструкціями порядку дій водія під час експлуатації транспортного засобу та перевезення пасажирів, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров?я громадян, а саме ОСОБА_9 не переконавшись у повному завершенні висадки пасажирів, почала закривати пасажирські двері в двох вагонах одночасно.

У цей момент, з другого вагону з бортовим №3044, ще не завершила висадку пасажирка - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поверхневий одяг якої, під час закриття дверей затиснуло дверима вказаного трамвайного вагону.

ОСОБА_4 проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували її порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, відновила рух трамваю у відповідності до вищевказаного маршруту, рухаючись прямо, до наступної зупинки громадського транспорту: «КНП «МКЛ №16» ДМР», яка розташована за адресою: місто Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, біля адміністративної будівлі №19, не помічаючи ОСОБА_10 , яку ОСОБА_4 об?єктивно здатна та повинна була виявити та вжити заходів для уникнення дорожньо-транспортної пригоди. Проте у той момент, ОСОБА_10 , будучи затиснутою за поверхневий одяг дверями зазначеного трамваю, від тяги, яка виникла в наслідку відновлення його руху, втратила рівновагу та впала, потрапивши лівою ногою під колесо даного транспортного засобу.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця у правій параорбітальній області, саден (подряпин) м?яких тканин обличчя; відкритої травми лівої нижньої кінцівки: з відкритими численними переломами кісток лівої стопи, травматичною ампутацією 1-5-го пальців лівої стопи та численними рваними ранами лівої стопи та ділянки лівого гомілково-ступневого суглоба, з розвитком в посттравматичному періоді ішемії та некрозу м?яких тканин, що по життєвим показам потребувало оперативного втручання в об?ємі - ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки.

Виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею або при стисненні поміж виступаючими частинами рейкового транспортного засобу. За своїм характером виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що зумовили стійку втрату працездатності не менш ніж на одну третину/не менш 33%. На підставі п.2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом трамваєм, який складається з двох вагонів з бортовими №3043 та 3044 порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, порушення яких, знаходиться в причинному зв?язку з наслідками, що настали, а саме: п. 10.1 - «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Допитана обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, в судовому засіданні зазначила, що вона 30 років працює водієм офіційно працевлаштована у КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, договір про матеріальну відповідальність з роботодавцем не укладала. У квітні 2025 року на маршруті руху зупинилася на зупинці «Протезний завод», здійснила висадку та посадку пасажирів, переконалася, що всі вийшли за допомогою дзеркал, оголосила: «Обережно, двері зачиняються» і зачинила двері. У другому вагоні біля третіх дверей стояла жінка, але не впритул до вагону, вона її бачила, але не помітила, що в неї застряг одяг. Коли почали рух вже відволіклась на іншу особу, яка була попереду трамвая. Проїхала дві зупинки до Вознесенської, коли їй зателефонував начальник та сказав зупинитись. Трамвай був у працездатному стані. Вона пропонувала допомогу доньці потерпілої, але вона їй сказала, що наразі не варто турбувати потерпілу. Домовилися чекати, коли відбудеться суд. Висловила жаль щодо скоєного, щиро розкаюється.

Допитана потерпіла зазначила, що 21 квітня 2025 року у денний час доби поїхала на 12 квартал в Ощадбанк, щоб заплатити за комунальні послуги. Коли вийшла, то сіла на 12 трамвай, у якому було багато людей. Вона доїхала на трамваї до зупинки «Протезний завод», люди вийшли, а вона з палицею виходила остання. Коли виходила трималась за поручень, не встигла вона вийти, як двері зачинились та їй зажало руку. Вона вирвала руку з дверей, але кінець юбки затиснуло дверями і вона не змогла її витягнути, ця юбка тягнула її за трамваєм. Вона пробігла ще три кроки за трамваєм, як тільки юбка відірвалась, вона впала та почула як тріщать кістки. Потім приїхала швидка та слідчі. У лікарні пролежала 2,5 місяці, їй зробили три операції, весь час була лежача. Обвинувачена дзвонила донці з пропозицією допомогти, але вона нікого не могла бачити. Компенсацію обвинувачена пропонувала, але вона сказала, що будемо чекати рішення суду.

Суд уважає доведеним викладене обвинувачення, винуватість останньої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за наведених вище обставин, підтверджується окрім показань обвинуваченої та потерпілої в судовому засіданні, такими дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:

-протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.04.2025 на зупинці громадського транспорту «Протезний завод» за адресою: пр.Богдана Хмельницького, 23 разом зі схемою та фототаблицею (арк. 8-15 т. 2);

-протокол огляду місця події з фототаблицею від 21.04.2025, відповідно до якого огляд проводився на відкритій ґрунтовій ділянці місцевості розміром 60 м2 на якій знаходяться трамвайні колії. На коліях знаходиться червоний трамвай, який складається з двох вагонів № 3043, 3044 маршрут №12. Трамвай у справному стані без явних ознак пошкоджень. У кожному вагоні по три входи, які працюють з електричними, засувними дверима. Усі двері, гальмівні системи у справному стані. Перешкод оглядовості з місця водія не виявлено, бокові дзеркала цілі(арк. 16-23 т. 2);

- протокол проведення слідчого експерименту від 21.04.2025 за участі ОСОБА_4 , яка зазначила, що після зупинки на зупинці «Протезний завод» впевнилась, що для руху немає перешкод, при цьому дивлячись у праве дзеркало заднього виду повідомила в гучномовець, що двері зачиняються та почала рух. Під час руху водій трамваю побачила, що біля другого вагону поряд з середніми дверима біжить якась жінка. Вона не звернула на це увагу і продовжила рух. У подальшому ОСОБА_4 повідомили, що її трамвай почав рух коли з нього ще не до кінця вийшла жінка. Одяг цієї жінки зачепився за двері та вона впала(арк.30-34, т. 2);

- виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 6116 ОСОБА_10 (арк. 38, т. 2);

-відповідь КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на запит відповідно до якого надано такі копії документів: службову характеристику на водія трамвая Депо №3 ОСОБА_4 ; копію наказу (розпорядження) Депо №3 про прийом на роботу ОСОБА_4 від 01.10.2003 №764; службову характеристику на кондуктора громадського транспорту Депо №3 ОСОБА_11 ; копію наказу (розпорядження) Депо №3 про прийом на роботу ОСОБА_11 від 01.10.2003 №1065; копію посадової інструкції водія трамвая; копію Технічного журналу трамвайного вагона інв. №3043; копію Технічного журналу трамвайного вагона інв. №3044; копію шляхового листа серії Al №077877 від 21.04.2025. А також повідомлено, що 21.04.2025 трамвайний поїзд інв. №3043-3044 перебував у технічно справному стані, про що складено акт перевірки технічного стану трамвайного поїзда від 21.04.2025 №1. У період з 01.04.2025 до 21.04.2025 трамвайному поїзду реєстраційний (інвентарний) №3043-3044 були проведені наступні ремонти та технічні обслуговування: згідно з графіка виконання ПР-1 вагонів Татра на квітень місяць 2025 року - поточний ремонт першого обсягу (ПР-1)-02.04.2025; згідно з графіка виконання ТО-1 вагонів Татра на квітень місяці 2025 року - технічні обслуговування №1 (TO-1) - 08.04.2025, 13.04.2025, 20.04.2025; щоденні обслуговування (ЩО) - щоденно. Про проходження всіх ремонтів і технічних обслуговувань є відмітки в Технічних журналах трамвайного поїзда, які завірені особистим штампом і підписом майстра. На всіх ремонтах і технічних обслуговуваннях перевіряється робота механізмів і датчиків дверей. Також крім обов?язкових обсягів робіт обов?язково усувались несправності по заявкам водіїв, про що є записи в Технічному журналі трамвайного вагона реєстраційний (інвентарний) №3044: 06.04.2025 - заявка водія: часто не закриваються 3 (треті) двері, слюсарем-електриком з ремонту електрообладнання Депо №3 ОСОБА_12 було відрегульовано шайбу; 11.04.2025 - заявка водія: не закриваються 3 (треті) двері, слюсарем електриком з ремонту електрообладнання Депо №3 ОСОБА_12 було відрегульовано шайбу. Бригадою майстра Депо №3 ОСОБА_13 трамвайний поїзд реєстраційний (інвентарний) №3043-3044 був підготовлений до експлуатації на маршруті №12 на 21.04.2025 та виставлений на випуск згідно з наряду поїздних бригад (арк. 47-83, т. 2);

-висновок від 23.04.2025, відповідно до якого у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено (арк. 87, т. 2);

-копія наказу (розпорядження) Депо №3 про прийом на роботу ОСОБА_4 від 01.10.2003 №764 (арк. 92, т. 2);

-копія трудової книги ОСОБА_4 (арк. 93-95, т. 2);

-копія посадової інструкції ОСОБА_4 (арк. 96-107, т. 2);

-протокол огляду з фототаблицею від 13.06.2025, відповідно до якого огляд проводився на закритій території ДЕПО № 3 у цеху профілактичної та технічної підтримки електротранспорту. Під час огляду виявлено червоний трамвай №3043, 3044, які об`єднані між собою за допомогою спеціального обладнання. Оглядом встановлено, що гальмівна система, ричаг руху, рульове колесо в нормі. Кнопка відкриття дверей працює в межах норми, всі шість дверей, світлові сигнали закриття дверей працюють справно. Механізм відкриття/закриття дверей створюється шляхом складання за допомогою механічного впливу обладнаного електроприводом, який перебуває у справному стані. Оглядовість з місця водія не обмежена, дзеркало заднього виду розташоване з правої сторони не пошкоджене, охоплює всю праву частину кузовів, у тому числі дверей вагонів (арк. 113-115, т. 2);

-протокол слідчого експерименту від 16.06.2025 за участі потерпілої ОСОБА_10 на місці зупинки «Медичний коледж», відповідно до якого потерпіла повідомила, що вона перебуваючи у 2-му вагоні трамваю за маршрутом №12, коли останній зупинився на вищевказаній зупинці потерпіла після відкриття останніх дверей у вказаному вагоні почала спускатись по сходах, як тільки вона ступилась на асфальтно-бетонне покриття, двері трамваю почали складатись, внаслідок чого зажали їй руку, якою вона тримала поручень вагону. Потерпіла висмикнула руку, але при цьому двері зачинили спідницю в якій вона була. У цей момент трамвай почав рух і потерпіла почала пішою ходою рухатись за ним, при цьому кричала, щоб він зупинився. Коли потерпіла не змогла наздоганяти трамвай, її почало тягнути за одяг і вона впала, де під час падіння її розвернуло та її ліва нога потрапила під колесо (арк. 116-122, т. 2);

-протокол тимчасового доступу до речей та документів від 26.06.2025 відповідно до якого вилучена картка стаціонарного хворого ОСОБА_10 (арк. 128-129, т. 2);

-висновок судово-медичної експертизи № 1836е відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця у правій параорбітальній області, саден (подряпин) м?яких тканин обличчя; відкритої травми лівої нижньої кінцівки: з відкритими численними переломами кісток лівої стопи, травматичною ампутацією 1-5-го пальців лівої стопи та численними рваними ранами лівої стопи та ділянки лівого гомілково-ступневого суглоба, з розвитком в посттравматичному періоді ішемії та некрозу м?яких тканин, що по життєвим показам потребувало оперативного втручання в об`ємі - ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР», тобто і в термін на який вказує обстежена та вказано слідчим у постанові. Виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею або при стисненні поміж ними, якими могли бути і виступаючі частини рейкового транспортного засобу. За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла - відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, що зумовили стійку втрату працездатності не менш ніж на одну третину /не менш 33%. На підставі п.2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6 (арк. 131-134, т. 2);

-висновок судової автотехнічної експертизи від 26.06.2025, згідно з якою у даній дорожньо-транспортній ситуації водій трамвая ОСОБА_4 повинна була діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди для водія трамвая ОСОБА_4 визначалась виконанням нею вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. При заданому механізму події в діях водія трамвая ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (арк. 140-142, т. 2);

-протокол проведення слідчого експерименту від 28.07.2025, відповідно до якого встановлено, що після закриття усіх дверей вагонів у водія на цифровій панелі починає світитись сигнал зеленого кольору. При закритті над дверями також є світловий сигнал жовтого кольору та дзвінок закриття. Під час спроби закриття двох задніх дверей та перебування напроти них статиста, поняті та учасники бачили в дзеркало заднього виду статиста. При затисканні руки статиста дверима, лампочка сигналу закриття дверей загорілась, при зажимі тканини також. Тканину зажату дверима під час відновлення руху трамваю натягує за напрямком його руху. Затискання тканини дверима відбувається, по середині дверей і в нижній частині. ОСОБА_4 зазначила, що рухалась зі швидкістю 5 км/год (арк. 143-149, т. 2).

Оцінюючи докази у їх сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України, у результаті всебічного, повного і неупередженого їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що обставини вчинення кримінального правопорушення підтвердилися, пред`явлене обвинувачення доведене. Умисні дії ОСОБА_4 виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Об`єктом кримінального правопорушення є безпека дорожнього руху та здоров`я людини потерпілої ОСОБА_10 .

Предметом кримінального правопорушення (тяжкого злочину) є трамвай (2 вагони № 3043, 3044, який належить КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР.

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення складається з порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху обвинуваченою ОСОБА_4 , яке перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, та настанням наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 . Суспільно небезпечний наслідок кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 286 КК України та яке скоїла обвинувачена полягає в спричиненні тяжкого тілесного ушкодження потерпілій особі. Причинний зв`язок між порушенням та наслідками, підтверджується висновками судових експертиз, які були проведені в межах кримінального провадження.

Суб`єктом кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України є особа, яка до часу вчинення кримінального правопорушення досягла 16-ти річного віку, відповідно, обвинувачена ОСОБА_4 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд окремо зазначає, що для кваліфікації дій винної за ст. 286 КК України немає значення, чи керувала особа, яка скоїла кримінальне правопорушення, власним транспортним засобом, який належить їй на праві власності, чи керувала транспортним засобом, який належить іншій фізичній чи юридичній особі, вчинила ДПТ під час роботи чи у вільний від роботи час, керувала транспортним засобом правомірно або в результаті самовільного захоплення чи крадіжки, чи були у винної під час керування транспортним засобом права водія або вона не мала їх, чи була їх позбавлена.

Вищевказані обставини мають значення лише при вирішенні судом питання про відшкодування шкоди (моральної та матеріальної), яка завдана кримінальним правопорушенням, яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення є необережна форма вини обвинуваченої у виді злочинної недбалості.

Суд зазначає, що підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необґрунтованою, судом не встановлено.

Додатково на запитання суду обвинувачена повідомила, що посвідчення водія отримала більше 30 років тому, визнає, що в той момент, коли трапилося ДТП, їй слід було бути більш уважною; за весь час, поки має посвідчення водія, вона жодного разу не притягувалася до кримінальної відповідальності чи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема, в сфері порушення ПДР, намагалась попросити вибачення у потерпілої. Просила суд не призначати покарання, пов`язане з позбавлення волі, та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, так як їй потрібне посвідчення водія для роботи та для можливості відшкодування збитків потерпілій.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму провини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання та наділяють суд правом вибору щодо розміру покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Суд, з огляду на поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду, вважає, що обвинувачена дійсно щиро розкаялася, так як безпосередньо після скоєння нею злочину, намагалась вибачитись перед потерпілою та відшкодувати збитки в добровільному порядку, мала належну процесуальну поведінку (з`являвся за кожним викликом до слідчого, прокурора та суду), активно сприяла розкриттю злочину.

Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Що стосується особи обвинуваченої ОСОБА_4 , то суд зазначає, що обвинувачена не притягувалася до кримінальної та адміністративної відповідальності, у тому числі, за скоєння адміністративних правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху, незважаючи на ту обставину, що обвинувачена має право керування транспортними засобами більше 30 років, що вказує на ту обставину, що обвинувачена не схильна до вчинення правопорушень, зокрема, в галузі забезпечення безпеки дорожнього руху. Обвинувачена має постійне місце проживання, є особою, яку в розумінні даного кримінального провадження, можна охарактеризувати лише з позитивної сторони.

Вищевказані факти мають істотне значення для суду при визначенні обвинуваченій виду та міри основного покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено не було.

Враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 необережного кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченої, яка свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала, раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, суд дійшов висновку про необхідність призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, ближче до мінімального розміру, яке на думку суду є необхідним й достатнім для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з положень ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Враховуючи наявність лише обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, враховуючи позицію державного обвинувача (прокурора) та потерпілої, які вважали за можливе застосувати до обвинуваченої основне покарання, не пов`язане з позбавленням волі (застосувати положення ст. 75, 76 КК України), враховуючи висновок органу пробації про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченої без призначення реального покарання (обмеження чи позбавлення волі), суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства.

Що стосується положень ст. 76 КК України, то суд у цьому випадку, застосовуючи положення цієї статті матеріального права, вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, які передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з органами пробації.

Що стосується додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: позбавлення права керування транспортними засобами, то прокурор просив призначити обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, так як вважав, що призначення такого додаткового покарання, буде в повній мірі відповідати поняттю співмірності покарання наслідкам скоєного злочину. Представник потерпілої особи також наполягав на призначенні додаткового покарання.

Суд зазначає, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України в частині, що стосується додаткового покарання є альтернативною по своїй правовій природі, тобто законодавець надає право суду, з урахуванням обставин справи в кожному конкретному випадку, призначати або не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Верховний Суд у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту послідовно виходить із того, що під час призначення як основного, так і додаткового покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та конкретні обставини здійснених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, за наявності - вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх), обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, особу винного тощо саме в контексті того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для позбавлення права керувати транспортними засобами ОСОБА_4 суд не вбачає, оскільки у такому разі обвинувачена буде позбавлена права та можливості мати роботу, оскільки її робота пов`язана з водінням транспортними засобами, та, відповідно, й будь-який дохід, що не буде відповідати основній меті покарання виправлення засудженої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень нею та іншими особами. На переконання суду, обвинувачена зробила для себе відповідні висновки, про що свідчить її поведінка як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, а позбавлення її права мати роботу та дохід за даних конкретних обставин справи буде надто суворим та непропорційним покаранням.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Під час судового розгляду потерпіла та її представник - адвокат ОСОБА_6 , поданий цивільний позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Матеріальну шкоду у розмірі 48 067 грн, яка складається з витрат, понесених на лікування, придбання медикаментів, медпрепаратів, медичного інвентарю та моральну шкоду у розмірі 500 000 грн, просили стягнути з цивільного відповідача - КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР.

На вказаний цивільний позов від цивільного відповідача КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР надійшов відзив.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України. Відповідно до частини 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, установленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що з огляду на положення ч. 1 ст. 1172 ЦК України обов`язок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, має бути покладено на КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, з яким обвинувачена перебуває у трудових відносинах.

Доводи представника цивільного відповідача, що чеки є нечитабельними, а тому неможливо визначитись із сумою витрат на лікування суд вважає безпідставними, оскільки, як вбачається з вищенаведеного переліку чеків, з них чітко вбачається перелік та сума придбаних товарів.

Доводи про те, що через необґрунтованість та документальну непідтвердженість витрати недоведені, оскільки позивачем надані чеки на препарати та гігієнічні засоби, призначення яких не підтверджується медичною документацією, суд також відхиляє, оскільки як вбачається із чеків, позивачем також придбавалися: бинти, пелюшки, катетери, підгузники, пластирі, бахіли, медичні препарати тощо. Разом з тим, виходячи з виписки з медичної карти стаціонарного хворого відповідно до якого потерпіла знаходилася тривалий час у важкому та нерухомому стані, лікування позивача очевидно потребувало придбання необхідних гігієнічних засобів для догляду за лежачим хворим. Крім того, виходячи із обсягу отриманих у ДТП травм, лікування яких потребувало хірургічного втручання, необхідним було придбання як перев`язочних матеріалів, так і знеболюючих препаратів, антисептичних та дезинфікуючих засобів.

Розмір майнової шкоди у сумі 44 273 грн 50 коп. підтверджується квитанціями про придбання ліків, лікарських засобів та засобів обслуговування.

Всі вищевказані витрати на лікування та обслуговування потерпілої на загальну суму 44 273 грн 50 коп. є майновою шкодою, завданою в результаті ДТП та підлягають стягненню з цивільного відповідача. В іншій заявленій сумі (3 793 грн 50 коп.) відсутнє документальне підтвердження витрат, у зв`язку з цим частина вимог не підлягає задоволенню.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним завданій шкоді.

Судом встановлено, що цивільний позивач є потерпілим від злочину, вчиненого щодо нього ОСОБА_14 . Злочином цивільному позивачу було заподіяно тілесних ушкоджень, від яких вона зазнала фізичного болю та страждань.

Суд також враховує характер заподіяних цивільному позивачу тілесних ушкоджень, що вимагає тривалого лікування. Зазначена ситуація змусила останню вишукувати кошти на лікування та реабілітацію, переживати сильний стрес.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та тривалість душевних та фізичних страждань цивільного позивача, який дійсно зазнав фізичного болю, стресу, порушення нормального способу життя. Тому відшкодування моральної шкоди у сумі 200 000 грн 00 коп., буде відповідати вимогам розумності та справедливості та відповідатиме встановленим судом обставинам.

Підстави для стягнення моральної шкоди в більшому розмірі судом не встановлені.

Ураховуючи те, що сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для такого застосування.

Долю речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Витратити на залучення експертів у зв`язку із проведенням судової автотехнічної експертизи відповідно до ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 128, 174, 368, 370, 373, 374 КПК України суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Захід забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР (, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 119-А) на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 44 273 грн 50 коп.

Стягнути з КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР (, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 119-А) на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) у рахунок відшкодування моральної шкоди - 200 000 грн.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили, а саме:

-трамвай (2 вагони), з бортовими номерами №3043 та 3044, маршрут №12 залишити у власності КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи у розмірі 3565 грн 60 коп.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо така скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченій.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_1