У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 184/2819/25

Номер провадження 1-кс/184/817/25

24 грудня 2025 року

Слідчий суддя Покровського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в режимі відео конференції матеріали клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0005538, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2025 року відносно:

¦ ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Люлинці, Калинівського району, Вінницької області, Україна, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді сержанта резерву 47 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «головний сержант», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Покровського міського суду Дніпропетровської області перебуває клопотання слідчого відділення поліції №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0005538, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Клопотання вмотивовано тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №3 від 19.04.2022 головний сержант ОСОБА_4 , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначений на посаду сержанта резерву 47 запасної роти військової частини НОМЕР_1 . При цьому, головний сержант ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 . Так, реалізуючи свій злочинний умисел, головний сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді сержанта резерву 47 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «головний сержант», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 22.03.2023 був відсутнім при перевірці особового складу підрозділу, який дислокувався у населеному пункті Андріївка Донецької області, тобто самовільно залишив військову частину, командуванню про причини свого вибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд, тобто поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, та був незаконно відсутній на службі до 23.12.2025, тобто до тих пір, поки був затриманий працівниками ВП № 2 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, розташованого по вул. Г. Тикви, 2, м. Покров Нікопольського району Дніпропетровської області, тим самим вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинене.

23.12.2025 року ОСОБА_4 органом досудового розслідування затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі та під час досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, встановлено ризики, які знайшли своє підтвердження в ході досудового розслідування та на даний час не зникли, а саме:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину , за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Усвідомлюючи суворість можливого покарання, у разі доведення його вини, підозрюваний може намагатися переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначеного покарання. Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх, а також інших осіб не має, що свідчить про його слабкі соціальні зв`язки, та, як наслідок, відсутність факторів, які б могли його стримувати від переховування від органу досудового розслідування, прокурора, суду, або від втечі.

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 , який полягає у тому, що підозрюваний, перебуваючи на свободі без належних процесуальних обмежень, може незаконно впливати на свідків з метою перешкоджання кримінальному провадженню, що зумовлює необхідність застосування запобіжного заходу. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що свідки у кримінальному провадженні не допитані, їхні показання не зафіксовані у встановленому КПК порядку, що створює об`єктивну можливість впливу на їхню поведінку та зміст майбутніх показань.

З метою запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування/суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, необхідно обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Лише запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства, допоможе уникнути зазначених вище ризиків.

Застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та не здатні запобігти ризикам, передбаченим пунктом 1, ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою

Таким чином, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на викладенні в ньому обставини.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя встановив наступне.

Ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя здійснив оцінку обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачених ст. 178 КПК України, і приходить до наступних висновків.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 підтверджується зібраними в ході досудового слідства матеріалами у їх сукупності, а саме:

- матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини ОСОБА_4 ;

- протоколами допитів свідків;

- повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 23.12.2025.

Отже, з огляду на висновок Європейського суду з прав людини, який міститься у п. 175 рішення від 21.04.2011 року по справі «Нечипорук і Йонкало проти України», в органу досудового розслідування є факти та інформація про те, що ОСОБА_4 міг вчинити вказане кримінальне правопорушення, тобто підозра є обґрунтованою.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя керується правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», у якій зазначено, що суворість покарання що може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні існування ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, котрий відноситься кримінальним Законом до тяжких злочинів, тому він в повній мірі усвідомлює невідворотність покарання у виді позбавлення волі, крім того він ніде не працює, не навчається. Крім того, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем ВЧ № НОМЕР_1 самовільно залишив військову частину. Тому, є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, а також уникнення покарання за тяжкий злочин він може вчинити дії, пов`язані з переховуванням від органу досудового розслідування або суду, а саме виїхати за межу міста Покров Дніпропетровської області, будь-яких соціальних чинників, які б стримували його у місті Покров Дніпропетровської області не має.

Вказані обставини свідчать на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній постійних засобів для існування не має, не працює, ніяких дій спрямованих на працевлаштування не вживав та не вживає, будучи військовослужбовцем ВЧ № НОМЕР_1 самовільно залишив військову частину. Не дивлячись на це, факт притягнення підозрюваного раніше до кримінальної відповідальності та факт вчинення даного кримінального правопорушення свідчить про репутацію ОСОБА_4 та схильність останнього до неправомірної поведінки у суспільстві, в зв`язку з чим може бути належним елементом при оцінці ризику як незаконно впливати на свідків з метою перешкоджання кримінальному провадженню, що зумовлює необхідність застосування запобіжного заходу.

Вказані обставини свідчать на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Приймаючи до уваги серйозність висунутого щодо підозрюваного обвинувачення, наявність вищевказаних ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку щодо доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення реалізації положень ст.177 КПК України.

При цьому слідчий суддя приходить до висновку про неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`яких аніж тримання під вартою запобіжних заходів, оскільки останні не зможуть запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Відповідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, виходячи з положень КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать про наявність зазначених ризиків, а також те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, суд приходить до висновку, що відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою з 23 грудня 2025 року по 20 лютого 2026 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНАВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0005538, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2025 року відносно ОСОБА_4 ? задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 23 грудня 2025 року по 20 лютого 2026 року включно.

В задоволенні клопотання підозрюваного та захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Виконання даної ухвали покласти на ВП№2 Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області та ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Суддя Покровського міського суду ОСОБА_1