Провадження № 1-кс/947/54/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000042 від 25.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 204 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_5 , в якому просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 17.12.2025 у кримінальному провадженні, внесеному 25.06.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 204 КК України, а саме: товарно-транспортні накладні на 60 арк.; сигарети без марок акцизного податку «Chapman» у кількості 40 пачок; транспортний засіб марки «BMW X5», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 » із ключем до нього; свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 .

В обґрунтування поданого клопотання заявник зазначає, що в рамках кримінального провадження № 0000042 від 25.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 204 КК України, 17.12.2025 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси було накладено арешт на вищевказане майно.

Заявник стверджує, що арешт транспортного засобу істотно порушує право на нормальне життя та забезпечення сім`ї його власника. Так, ОСОБА_4 є єдиним годувальником у сім`ї, на його утриманні перебувають дружина ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та мати похилого віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначені особи не мають інших стабільних джерел доходу. Арешт автомобіля фактично позбавляє його можливості повноцінно здійснювати трудову діяльність, оскільки вказаний транспортний засіб є необхідним для виконання ним трудових обов`язків та отримання доходу, що, у свою чергу, створює ризик погіршення матеріального становища всієї сім`ї.

За таких обставин, вважає, що подальше застосування арешту є явно непропорційним поставленій меті та призводить до надмірного втручання у право власності та право на достатній життєвий рівень, гарантовані статтями 41 та 48 Конституції України

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять жодних належних та допустимих доказів того, що арештований транспортний засіб використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зокрема для перевезення тютюнових виробів без марок акцизного податку або з підробленими марками акцизного податку. Органом досудового розслідування не доведено фактичного використання зазначеного транспортного засобу у незаконному обігу підакцизних товарів, а відповідні твердження сторони обвинувачення ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені жодними об`єктивними даними.

Звернув увагу, що по кримінальному провадженні, внесеному 25.06.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 204 КК України, в рамках якого було вилучено та арештовано вищезазначене майно, жодній особі не повідомлено про підозру, окрім цього власника майна станом на сьогодні також не було навіть допитано, що є зловживання процесуальними правами з боку органу досудового розслідувань та порушення основоположних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини.

Крім цього, зазначає, що арештований транспортний засіб не підлягає спеціальній конфіскації у розумінні статей 96-1, 96-2 КК України, оскільки не доведено, що він був спеціально призначений або фактично використовувався для вчинення кримінального правопорушення, не є майном, набутим унаслідок вчинення злочину, а також не був предметом кримінально протиправних дій. Відсутні й докази того, що транспортний засіб підлягатиме конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру.

З урахуванням того, що всі необхідні слідчі та процесуальні дії з транспортним засобом уже проведені, його огляд та фіксація здійснені, а подальше перебування автомобіля під арештом не сприяє досягненню завдань кримінального провадження, заявник вважає, що застосування такого заходу забезпечення є непропорційним, необґрунтованим та таким, що безпідставно обмежує право власності третьої особи, гарантоване статтею 41 Конституції України та статтями 2, 28, 132 КПК України, що і стало підставою для звернення до суду з даним клопотанням.

Представника заявника адвокат ОСОБА_3 надав заяву про розгляд клопотання без його участі, вимоги клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 також надав заяву про розгляд клопотання без його участі. Вважає, що клопотання є передчасним, а ухвала про арешт є законною та обґрунтованою.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У судовому засіданні встановлено, що детективами Підрозділу Територіального управління БЕБ у Одеській області, за процесуальним керівництвом Одеської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000042 від 25.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 204 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 13.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси проведено обшук транспортного засобу марки «BMW X5», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 »; за результатами якого виявлено та вилучено майно, а саме:

1. Товаро-транспортні накладні на 60 арк.;

2. Сигарети без марок акцизного податку «Chapman» у кількості 40 пачок;

3. Транспортний засіб марки «BMW X5», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 » із ключем до нього.

4. Свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 .

14.10.2025 детективом у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

В подальшому, ухвалою слідчого судді від 17.12.2025 року накладено арешт на вищевказаний транспортний засіб, ключ від нього, свідоцтво про реєстрацію, товарно-транспортні накладні та сигарети.

Як вбачається із доданої до клопотання ухвали слідчого судді, арешт на автомобіль в рамках вказаного кримінального провадження було накладено з метою збереження його в якості речового доказу, оскільки міг використовувався для реалізації злочинної схеми, зокрема при здійсненні діяльності пов`язаної з транспортуванням незаконно виготовлених сигарет без марок акцизного податку, у зв`язку з чим зазначений транспортний засіб може відповідати знаряддям злочину, а також з метою забезпечення подальшої ймовірної спеціальної конфіскації.

В свою чергу вилучені під час обшуку тютюнові вироби імовірно є предметами вчинення кримінального правопорушення, відповідно до чого відповідають критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження та потребують збереження на даній стадії досудового розслідування, а товарно-транспортні накладні належить особам, причетність до вчинення кримінального правопорушення яких перевіряється наразі органом досудового розслідування

Вищевикладене вказує на те, що арешт на транспортний засіб та інші речі, які були відшукані в ньому було накладено обґрунтовано.

Разом з тим, що стосується подальшої необхідності дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Вирішуючи питання про дотримання справедливого балансу між правом особи на мирне володіння своїм майном та інтересами суспільства в контексті можливості скасування арешту майна з огляду на заявлену підставу в подальшому арешті відпала потреба, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, арешт майна в рамках судового розгляду справи зазвичай стосується контролю за використанням майна. Таке втручання повинно бути законним, відповідати загальним інтересам і бути пропорційним, тобто воно повинно досягати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів спільноти та вимогами захисту основних прав особи. Хоч будь-який арешт і тягне за собою завдання шкоди, фактично завдана шкода не повинна бути більшою, ніж неминуча, а між захистом права власності та вимогами загальних інтересів слід досягати «справедливої рівноваги».

При цьому, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки «BMW Х5», VIN « НОМЕР_2 », д.н.з. « НОМЕР_4 » є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є фізичною особою-підприємцем та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження № 0000042 триває з 25.06.2025 року, та до цього часу будь-яких кримінально-протиправних претензій з боку сторони обвинувачення власнику майна ОСОБА_4 не висунуто. Автомобіль було вилучено 13.10.2025 року, тому на думку слідчого судді у сторони обвинувачення було достатньо часу для проведення всіх необхідних слідчих дій, зокрема його огляд на факт наявності переобладнання під транспортування незаконно виготовлених сигарет без марок акцизного податку.

Вищевказані обставина викликають об`єктивні сумніви у подальшій необхідності такого обмеження права власності, як решт майна та ефективності здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи дане питання, слідчий суддя не може залишити поза увагою і той факт, що власник транспортного засобу ОСОБА_4 має на утриманні доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та мати похилого віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а від так погоджується з доводами сторони захисту, що арештований автомобіль є вкрай необхідним для забезпечення виконання ним трудових обов`язків та отримання доходу, що, у свою чергу, створює ризик погіршення матеріального становища всієї сім`ї.

Окрім того, з огляду на офіційне визнання більшості територіальних громад Одеської області включаючи Одеську міську ТГ, зонами активних бойових дій, існує критична загроза пошкодження або знищення транспортних засобів, які зберігаються на штраф майданчику.

На слідчого суддю покладено функцію судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України), і він наділений кримінально-процесуальним законодавством повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також слідчий суддя застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.)

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що скасування арешту майна в даному випадку є доцільним та буде відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Вимоги про скасування арешту з ключа від запалювання, свідоцтва про реєстрацію є похідними, а тому також підлягають задоволенню.

Разом з тим слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання в частині скасування арешту з товарно-транспортних накладних, оскільки досудове розслідування триває, їх визнано речовими доказами, а тому погоджується з думкою прокурора, що вимоги клопотання в цій частині є передчасними.

Тому, дослідивши встановлені обставини, оцінивши доводи сторін в контексті їх вагомості в межах розгляду даного клопотання, тав цілях не порушення гарантованого права власності особи слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 17.12.2025 року на автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію скасуванню.

Таким чином, керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування, накладений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2025 року в рамках кримінального провадження № 0000042 від 25.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 204 КК України на:

1. Транспортний засіб марки «BMW X5», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 » із ключем до нього.

2. Свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1