Справа №: 671/1427/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000342 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кир`яківка Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, неодруженого, працездатного, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше судимого вироком Волочиського районного судом Хмельницької області 13.06.2025 року за ч. 1 ст. 382 КК України із застосуванням ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі, із встановленням іспитового строку терміном 1 рік,

за ч. 3 ст. 382 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 13.06.2025 року за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у вигляді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік, на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічний умисний тяжкий злочин проти правосуддя.

Так, постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.06.2023 року у справі № 671/1461/23, яка набрала законної сили 04.07.2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 років.

Незважаючи на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 21 червня 2023 року у справі № 671/1461/23, з якою ОСОБА_4 був належним чином ознайомлений 11.12.2024 року, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи раніше судимим за злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, діючи умисно, в порушення вимог ч. ч. 2, 4 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів та ст. 129-1 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом, ОСОБА_4 ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили, та продовжував керувати транспортним засобом за наступних обставин.

Всупереч вказаному вище рішенню суду, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 03 липня 2025 року близько 00 години 33 хвилини, керував транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки ВАЗ моделі 2109 із реєстраційним номером НОМЕР_1 поблизу будинку № 21 по вулиці Степана Бандери в м. Волочиськ Хмельницького району Хмельницької області та був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі ст. 35 Закону України Про Національну поліцію.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що в він, знаючи про постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 21 червня 2023 року щодо позбавленння його права керування транспортними засобами, та про вирок суду за ч. 1 ст. 382 КК України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 03 липня 2025 року близько 00 години 33 хвилини, керував автомобілем марки ВАЗ моделі 2109 поблизу будинку № 21 по вулиці Степана Бандери в м. Волочиськ Хмельницького району Хмельницької області, де був зупинений працівниками поліції. Пояснив, що у вчиненому щиро кається.

Ці фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини обвинуваченого у вчиненні вище наведеного кримінального правопорушення, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Суд не приймає доводи захисника про відсутність підстав для такої кваліфікації, через те, що на час вчинення ОСОБА_4 праворушення, попередній вирок не набрав законної сили, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що про наявність вироку Волочиського районного суду Хмельницької області від 13.06.2025 року за ч. 1 ст. 382 КК України було достовірно відомо ОСОБА_4 , який свідомо, умисно продовжив свою злочинну діяльність, вчиняючи аналогічний злочин, усвідомлюючи, що його діяння має наслідком більш сувору кваліфікацію саме за ч. 3 ст. 382 КК України.

Суд враховує, що особа засуджується саме обвинувальним вироком стосовно неї, відповідно з цього моменту вона стає судимою та залишається такою, якщо відповідний вирок стосовно неї не було скасовано у встановленому порядку або до погашення судимості. Підставою виникнення судимості є саме юридичний факт призначення засудженому вироком покарання, а не набрання вироком законної сили.

Також лише ч.ч. 3, 4 ст. 88 КК України визначено чіткий та вичерпний перелік осіб, які не мають судимості, до яких обвинувачений не належить, а ст.ст. 89, 90 КК України встановлено порядок та строки погашення судимості, де немає прив`язки до моменту набрання вироком законної сили, а лише до часу його постановлення та відбуття відповідного покарання.

Тобто, для визначення наявності в діях винної особи ОСОБА_4 кваліфікуючої ознаки за ч. 3 ст. 382 КК України, а саме вчинення нею цього злочину, будучи раніше судимою за вказаною статтею, важливе значення має саме час постановлення судом попереднього вироку (призначення засудженому покарання обвинувальним вироком), про який достовірно відомо винній особі, яка незважаючи на це продовжує свою злочинну діяльність, а не набрання цим вироком законної сили, якщо він у подальшому набрав законної сили та не був скасований у встановленому порядку.

Натомість факт набрання вироком законної сили, як це передбачено ч. 1 ст. 88 КК України, лише свідчить про його законність, з урахуванням презумпції невинуватості особи, при цьому час (дата) набрання цим вироком законної сили не впливає на сам факт засудження особи саме датою ухвалення стосовно неї обвинувального вироку та призначення цим вироком відповідного покарання.

За ознаками суб`єктивної сторони, злочин, передбачений ст. 382 КК України, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Суб`єкт вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, є спеціальним, а саме особа, яка раніше судима за злочин, передбачений цією статтею.

Враховуючи зазначене, дії ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що обвинувачений є особою молодого віку, працездатний, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, на диспансерному обліку в нарколога та Д обліку у психіатра не перебуває, раніше судимий.

Ухвалюючи вирок суд приймає до уваги досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінений як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб, оцінено як середній. Його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, у тому числі і для окремих осіб. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Сукупність усіх перерахованих вище обставин у поєднанні з тяжкістю правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином , в тому числі і вчинення нового злочину через незначний проміжок часу після ухвалення попереднього вироку, вказують на можливість виправлення ОСОБА_4 при обранні йому покарання в межах санкції статті, яка йому інкримінується, у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи обставини справи та відсутність доказів, які б свідчили про можливість зміни поведінки обвинуваченого без реального відбування покарання, суд вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням. Також, судом не встановлено підстав для пом`якшення покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує те, що вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 червня 2025 року у справі № 671/263/25, який набрав законної сили 15.07.2025 року, обвинувачений ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленням 1 року іспитового строку.

Правила призначення покарання за сукупністю вироків застосовуються в разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Під час складання покарань у порядку зазначеної норми остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Так, за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбуття основного чи додаткового покарання вчинила нове кримінальне правопорушення, а також коли нове правопорушення вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. Така позиція відповідає роз`ясненням найвищої судової інстанції.

Відповідно до висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладених в постанові від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17 (провадження № 51-8867кмо18), визначення основного покарання за сукупністю вироків, обумовлено саме фактом вчинення нового злочину (злочинів) після постановлення попереднього вироку, тобто після того, як цю особу вже було засуджено за інший злочин (інші злочини), але вона не зробила висновків зі своєї попередньої протиправної поведінки та факту її засудження, а навпаки, продовжила злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.

Таким чином, призначаючи остаточне покарання, суд повинен застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК, якщо кримінальне правопорушення вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_4 правопорушення було вчинено 03 липня 2025 року, тобто після постановлення вироку Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 червня 2025 року за ч. 1 ст. 382 КК України, за яким він не відбув призначене покарання, тому суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Суд вважає, що таке покарання за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав та інтересів особи.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 13.06.2025 року та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Початок строку відбуття основного покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Початок строку відбування додаткового покарання обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль марки ВАЗ 2109, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 , яке зберігається при матеріалах кримінального провадження, - повернути за належністю ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: