Справа №184/524/24
Провадження № 1-кп/211/205/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 02.02.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України,

встановив:

05.01.2023 року близько 09 години 00 хвилин обвинувачена ОСОБА_5 знаходилася в квартирі за адресою свого мешкання АДРЕСА_2 , де на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин у неї виник злочинний намір, спрямований на здійснення погрози вбивством ОСОБА_4 . В той же день та час, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення погрози вбивством ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заздалегідь підготувавши невстановлений в ході досудового розслідування предмет, вийшла з приміщення квартири за адресою свого мешкання АДРЕСА_2 на сходинковий майданчик 2-го поверху 3-го під`їзду вищевказаного будинку та підійшла до вхідних дверей до квартири АДРЕСА_3 , в котрій проживає ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою викликати в потерпілого ОСОБА_4 побоювання за своє життя і бажаючи цього, використовуючи невстановлений в ході досудового розслідування предмет, стала наносити удари по вхідних дверях квартири АДРЕСА_3 , в котрій на той момент знаходився ОСОБА_4 , при цьому висловлювала на адресу останнього словесну погрозу вбивством: «зараз тебе буду рубати та виносити по частинам з квартири», які були сприйняті потерпілим як реальна та дійсна погроза своєму життю та здоров`ю, маючи достатньо підстав для побоювання її виконання. Вказані дії ОСОБА_5 , з урахуванням її агресивного настрою, використання невстановленого в ході проведення досудового розслідування предмету, не бажанні зупинитися, були розцінені потерпілим ОСОБА_4 , як погроза його вбивством, викликавши у нього реальні підстави побоювання здійснення цієї погрози.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України не визнала та пояснила, що 05.01.2023 приблизно о 09год. 20хвилвона підійшла до своєї квартири і побачила, що її співмешканець ОСОБА_7 бив молотком у вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 ОСОБА_9 у неї неприязні відносини на протязі тривалого часу. Вона завела ОСОБА_7 до квартири.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 05.01.2023 року приблизно о 09год. він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 знаходився у себе вдома за адресою: АДРЕСА_4 . В цей час у його вхідні двері стали гучно стукати. Він подивився у дверний глазок і побачив Кожушну, яка стукала у його двері і вимагала його вийти, щоб розібратися. Після чого, ОСОБА_11 зайшла до себе в квартиру і винесла якийсь предмет, яким стала стукати у його вхідні двері. При цьому ОСОБА_11 висловлювала на його адресу словесну погрозу вбивством: «зараз тебе буду рубати та виносити по частинам з квартири», які були сприйняті потерпілим як реальну та дійсну погрозу своєму життю. Оскільки він боявся, що ОСОБА_11 виб`є вхідні двері і вб`є його, то вони викликали поліцію. Через деякий час ОСОБА_11 перестала бити в двері і зайшла до своєї квартири. Коли він оглянув свої двері, то побачив, що вони були сильно пошкодженні.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що 05.01.2023 року приблизно о 09год. вона разом зі своєю співмешканцем ОСОБА_13 знаходились у себе вдома за адресою: АДРЕСА_4 . В цей час у їх вхідні двері стали гучно стукати. Вони подивились у дверний глазок і побачили Кожушну, яка стукала у їх двері і вимагала від ОСОБА_14 , щоб той вийшов і вона з ним розбереться. Після чого, ОСОБА_11 зайшла до себе в квартиру і винесла якийсь предмет, яким стала стукати у їх вхідні двері. При цьому ОСОБА_11 висловлювала на адресу ОСОБА_14 словесну погрозу вбивством: «зараз тебе буду рубати та виносити по частинам з квартири», які були сприйняті потерпілим як реальну та дійсну погрозу своєму життю. Оскільки вони боялись, що ОСОБА_11 виб`є вхідні двері і вб`є ОСОБА_15 , то вони викликали поліцію. Через деякий час ОСОБА_11 перестала бити в двері і зайшла до своєї квартири. Коли вони оглянули вхідні двері своєї квартири, то побачили, що вони були сильно пошкодженні.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що 05.01.2023 року приблизно о 09год. він разом зі своєю дружиною ОСОБА_17 знаходились у себе вдома за адресою: АДРЕСА_5 . В цей час вони почули у їх під`їзді сильний шум і нецензурну лайку. Він разом з дружиною спустились на площадку між третім та другим поверхом свого під`їзду і побачили, що ОСОБА_11 намагалась розбити двері та вдертися в квартиру АДРЕСА_6 , де проживають ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Він бачив, що в руках ОСОБА_11 тримала можливо топор, яким вона наносила рубаючи удари по дверям квартири АДРЕСА_6 . Крім того, ОСОБА_11 висловлювала на адресу ОСОБА_14 словесну погрозу вбивством, зокрема погрожувала порубати на шматки. На його вимогу припинити зазначені дії, ОСОБА_11 не реагувала та продовжила бити по вхідним дверям квартири АДРЕСА_6 . Він розумів, що Кожушна може вибити вхідні двері квартири АДРЕСА_6 і загроза для життя ОСОБА_14 була реальною, у зв`язку з чим вони викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що 05.01.2023 року приблизно о 09год. вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_21 знаходились у себе вдома за адресою: АДРЕСА_5 . В цей час вони почули у їх під`їзді сильний шум і нецензурну лайку. Вона разом з чоловіком спустились на площадку між третім та другим поверхом свого під`їзду і побачили, що ОСОБА_11 намагалась розбити двері та вдертися в квартиру АДРЕСА_6 , де проживають ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Вона бачила, що в руках ОСОБА_11 тримала топор, яким вона наносила рубаючи удари по дверям квартири АДРЕСА_6 . Крім того, ОСОБА_11 висловлювала на адресу ОСОБА_14 словесну погрозу вбивством, зокрема погрожувала порубати на шматки. На вимогу її чоловіка припинити зазначені дії, ОСОБА_11 не реагувала та продовжила бити по вхідним дверям квартири АДРЕСА_6 . Вони розуміли, що ОСОБА_11 може вибити вхідні двері квартири АДРЕСА_6 і загроза для життя ОСОБА_14 була реальною, у зв`язку з чим вони викликали поліцію. Побачивши прибуття поліцейських, ОСОБА_11 закрилась у своєї квартирі.

Крім того, провина обвинуваченої ОСОБА_5 підтверджується зібраними по справі доказами, дослідженими судом, а саме:

- протоколом огляду предмету від 30.03.2023 з фототаблицею, згідно якого оглянуті вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , на якій були встановлені пошкодження (т.1 а.с.49-53);

- висновком судової товарознавчої експертизи №4951 від 15.11.2023, згідно якого ринкова вартість пошкоджених вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , могла становити 7 357 грн. 42 коп. (т.1 а.с.85-94).

Заперечення обвинуваченою ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, судом розцінюється як форма захисту і спосіб уникнути кримінальної відповідальності. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 , свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 підтвердили обставини, які зазначені в обвинувальному акті. Зазначені обставини підтверджуються зібраними по справі вищезазначеними доказами, які є належними та допустимими. У суду немає підстав ставити під сумнів показання потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , оскільки вони конкретні, послідовні і підтверджуються зібраними по справі доказами.

Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, повністю доведена у судовому засіданні, дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.129 КК України, як погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Норма ч.2 ст.50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Відповідно до положення ст.65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 ..

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховуєте, що остання скоїла кримінальний проступок, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, раніше не судима.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.129 КК України.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та конкретні обставини його вчинення, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, оскільки, на думку суду, її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Також суд покладає на обвинувачену ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, які сприятимуть її виправленню.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Щодо заявленого цивільного позову потерпілим ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в розмірі 9 357 грн. 42 коп. та моральної шкоди у розмірі 3 000 грн.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 не визнала.

Вирішуючи цей позов у межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

В обґрунтування матеріальної шкоди потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що вказана матеріальна шкода складається з вартості пошкоджених дверей в розмірі 7357грн. 42коп. та вартості установки нових дверей в розмірі 2000грн.

Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст.ст.127, 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Потерпілим ОСОБА_4 в позовній заяві вартість дверей складає 7 357 грн. 42 коп., що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи №4951 від 15.11.2023, згідно якого ринкова вартість пошкоджених вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , могла становити 7357грн. 42коп. (т.1 а.с.85-94). В цій частині позов підлягає задоволенню. Оскільки потерпілий ОСОБА_4 не надав суду доказів, що він провів встановлення вхідних дверей і витратив 2000грн, то в цій частині позову необхідно відмовити.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд враховує таке.

За приписами ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Частинами 4-5 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, що стосується розміру моральної шкоди, суд враховує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд бере до уваги, висновок висвітлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020, справа №752/17832/14-ц, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом враховано, що внаслідок вчинення зазначеного кримінального правопорушення ОСОБА_4 була завдана значна шкода його моральному здоров`ю, його життя було перенасичено негативними емоціями, психічними стражданнями, переживаннями за своє життя і здоров`яі. Тому, суд вважає, співмірним заподіяній моральній шкоді стягнення на користь потерпілого з обвинуваченої грошових коштів у розмірі 3000 гривень.

Речових доказів по справі відсутні.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України. У відповідності до положень ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта на проведення судової експертизи у розмірі 200грн., які підтверджені документально, підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_5 в повному об`ємі на користь держави.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченої відсутній запобіжний захід, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченої.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи у розмірі 200 грн..

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 9 357 грн. 42 коп. та моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 7 357 грн. 42 коп. та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченій.

Суддя: ОСОБА_1