Справа №587/1860/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/243/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Вбивство через необережність
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 587/1860/21 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 20.08.2024, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 )

визнаний винуватим за ч. 1 ст. 119 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати невинуватим за ч. 1 ст. 119 КК та виправдати його, оскільки судом не розкрита суб`єктивна сторона злочину, висновки суду про порушення обвинуваченим правил полювання є припущеннями і спростовуються показаннями свідків і обвинуваченого, показанням свідка ОСОБА_13 надана невірна оцінка, судом не надано належної оцінки доказам, які спростовують пред`явлене ОСОБА_11 обвинувачення.

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 20.08.2024 ОСОБА_11 визнаний винуватим за ч. 1 ст. 119 КК і йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_11 : на користь ОСОБА_14 28195 грн майнової шкоди, 200000 грн моральної шкоди та 15000 грн витрат на правову допомогу; на користь ОСОБА_15 2072,19 грн майнової шкоди, 200000 грн моральної шкоди та 15000 витрат на правову допомогу; в доход держави 200440,99 грн процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз.

Згідно вироку, 23.01.2021 близько 11:30 ОСОБА_11 , перебуваючи на полюванні на території Могрицького лісництва Державного підприємства «Мисливське господарство Суми» у с. Могриця Сумського району Сумської області, знаходячись на своїй позиції «номері (2)», дістав належну йому гладкоствольну двоствольну рушницю ИЖ54 та почав споряджати її патронами типу картеч діаметром 8,6 мм. При цьому в діапазоні видимості для ОСОБА_11 на позиції стрілка «номері (3)» знаходився ОСОБА_16 . У цей час в секторі полювання ОСОБА_11 на відстані приблизно 25 м з лісового пагорбу ліворуч, між «2» ( ОСОБА_11 ) та «3» ( ОСОБА_16 ) номерами, почав направлятися в бік дороги та на протилежну сторону лісового пагорбу кабан. Після цього, ОСОБА_11 , вивівши зброю у бойову готовність, з метою вцілити в дичину, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті людини, хоча повинен був і міг це передбачити, якби діяв з більшою обачністю, не переконавшись у відсутності людей в зоні пострілу, здійснив один постріл з рушниці, як він вважав, у бік дикого звіра, однак внаслідок даного пострілу влучив набоями типу картеч у ОСОБА_16 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер.

Вирішуючи питання можливості здійснення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_11 , колегія суддів враховує наступне.

Згідно ч. 3 ст. 21 КПК кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

За ст. 405 КПК апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 цього Кодексу. Неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Суд апеляційної інстанції зобов`язаний ретельно перевірити не лише, чи були учасники провадження належним чином поінформовані про дату та час апеляційного розгляду, але й з`ясувати причини неприбуття цих учасників у судове засідання та вирішити питання про можливість продовження розгляду без учасників, які не з`явилися в судове засідання, або про відкладення судового розгляду, зокрема у разі визнання поважними причин їх не прибуття, перелік яких визначено в ст. 138 КПК.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що апеляційний розгляд цього провадження триває з вересня 2024 р. Судові засідання відповідно вимог ст. 111, 405 КПК неодноразово призначалися та відкладалися з різних причин, у тому числі за ініціативою сторони захисту та з підстав, що об`єктивно не залежали від суду.

Так, судові засідання призначалися на 26.03.2025 (від захисника надійшло клопотання про відкладення у зв`язку з перебуванням ОСОБА_11 за кордоном), 02.07.2025 (суддя-доповідач, хоч й перебував на лікарняному, але учасники судового провадження не з`явилися), 10.09.2025 (від захисника надійшло клопотання про відкладення у зв`язку з перебуванням обвинуваченого в госпіталі за кордоном; при цьому суд, розпочавши апеляційний розгляд без участі сторони захисту, одночасно задовольнив клопотання захисника про повторне дослідження доказів та відклав судове засідання), 22.10.2025 (дослідження доказів за участю захисника), 29.10.2025 та 05.11.2025 (дослідження доказів за відсутності сторони захисту, за наявності клопотань захисника про відкладення), 03.12.2025 (обвинувачений не з`явився, залучив нового захисника ОСОБА_17 , який заявив клопотання про відкладення для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження), а 10.12.2025 (апеляційний розгляд відкладено за клопотанням захисника ОСОБА_17 з тієї ж підстави).

Наступне судове засідання було призначено на 07.01.2026, з урахуванням часу, який просив захисник ОСОБА_17 .

03.01.2026 від обвинуваченого ОСОБА_11 надійшло клопотання про здійснення апеляційного розгляду в режимі відеоконференції, яке було задоволено, а 04.01.2026 ОСОБА_11 надіслав заяву про відмову під захисника ОСОБА_17 та залучення захисника ОСОБА_18 .

07.01.2026 в судовому засіданні приймав участь захисник ОСОБА_18 , при цьому обвинувачений ОСОБА_11 до підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС не під`єднався.

Після вирішення заявлених колегії суддів відводів судове засідання було відкладено за клопотанням захисника ОСОБА_18 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на 14.01.2026.

12.01.2026 від обвинуваченого надійшло клопотання про відмову під захисника ОСОБА_18 та залучення захисника ОСОБА_19 .

14.01.2026 у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 приймав участь та надав пояснення щодо поданої апеляційної скарги, але судове засідання було відкладено у зв`язку з клопотанням захисника ОСОБА_19 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

У наступному судовому засіданні 20.01.2026 обвинувачений також виявив бажання приймати участь в режимі відеоконференції, подавши 18.01.2026 відповідне клопотання.

19.01.2026 обвинувачений залучив нового захисника ОСОБА_10 , який 19.01.2026 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про забезпечення його участі в режимі відеоконференції та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

19.01.2026 обвинувачений подав заяву про неможливість участі в судовому засіданні на 14:30 год. у зв`язку з призначеним цього дня на 15:50 післяопераційним обстеженням. Також 19.01.2026 від захисника ОСОБА_19 надійшло клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях та браком часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у § 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р, «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати § 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строк, якими вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення судового провадження у розумні строки забезпечує суд, а критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите (ст. 28 КПК).

«Роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними» (п. 28 рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», заява № 16652/04; рішення від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України») і «запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у процесі є завданням саме державних органів» (п. 24 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», заява № 26976/06), оскільки саме поведінка учасників кримінального провадження істотно впливає на проведення судового провадження у розумні строки, а «…неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02; рішення від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France), заява № 30979/96).

Крім того, у іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S. A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_11 , оскільки це не суперечить положенням ст. 405 КПК. Обвинуваченому було надано більш ніж достатньо можливостей реалізувати своє право на доступ до суду, брати участь в апеляційному розгляді, так як судові засідання призначалися достатню кількість разів (кількість визначених дат становить 11) протягом тривалого періоду часу, ініціатором відкладення яких була саме сторона захисту.

Колегія суддів вважає, що такі дії неодмінно перешкоджають справедливому розгляду справи протягом розумного строку та спрямовані на свідоме затягування судового процесу, що є проявом зловживання процесуальним правом, хоча положення КПК на відміну від інших процесуальних кодексів і не містять серед засад кримінального провадження неприпустимість зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права.

Виходячи із загальних засад, зловживання, зокрема, можна визначити як дію або бездіяльність під час реалізації учасником кримінального провадження своїх процесуальних прав без мети досягнення правомірного результату і всупереч змісту та призначенню цих прав, спрямовані на перешкоджання виконання завдань кримінального провадження.

Отже, гарантовані процесуальним законом права не повинні використовуватися недобросовісно, як інструмент для зловживання і перешкоджання досягненню завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК.

Як передбачено вказаною нормою, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Підтвердженням зловживання обвинуваченим правом на захист в цій справі є й те, що починаючи з 03.12.2025 жоден із залучених ОСОБА_11 захисників так і не ознайомився з матеріалами кримінального провадження та навіть не розпочав фактичне ознайомлення. Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі захисника в інтересах ОСОБА_11 ставиться питання про покращення становища обвинуваченого, зважаючи на що його участь згідно вимог ч. 4 ст. 405 КПК не є обов`язковою.

Варто зауважити, що нехтування всіма результатами процесуальних дій, виконаних колегією суддів у встановленому законом порядку, з метою дотримання самої лише процедури судового розгляду призведе до невиправданого порушення розумного строку розгляду справи як однієї з основної засади кримінального провадження, а також порушення прав інших учасників процесу, зокрема прав потерпілих.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи захисника ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_8 та представника потерпілих ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши кримінальне провадження, суд першої інстанції визнав доведеним, що ОСОБА_11 вчинив вбивство через необережність та кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 119 КК.

Такий висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину, є обґрунтованим і вмотивованим, зроблений на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно ст. 94 КПК.

Суд першої інстанції, з`ясувавши позицію ОСОБА_11 , який заперечував причетність до загибелі ОСОБА_16 , обґрунтував своє рішення про доведеність його винуватості на підставі аналізу наступних доказів (частково досліджених колегією суддів апеляційного суду на задоволення клопотання сторони захисту):

- показань свідка ОСОБА_20 , який пояснив суду, що 23.01.2021 він разом з іншими мисливцями брав участь у полюванні на території Мокрицького лісництва, де також приймали участь обвинувачений ОСОБА_11 та загиблий ОСОБА_16 . Після проведення інструктажу з техніки безпеки та умов полювання розпорядник полювання ОСОБА_13 розставив всіх на номери. Спочатку стояли ОСОБА_11 і ОСОБА_16 , а потім інші мисливці, він особисто стояв ближче до передостанніх номерів. Під час полювання на нього метрів за 20-30 вийшов кабан, по якому він здійснив постріл і кабан впав, цього кабана ніхто з мисливців більше не бачив і в нього не стріляв. У цей же час він почув крики з правого боку, де стояли ОСОБА_11 , ОСОБА_16 і більшість інших мисливців. Він почав рухатися в той бік, звідки чув крики. Підійшовши на крики він побачив, на ОСОБА_16 лежав на боку, був поранений та в крові, але живий. Біля нього вже перебували майже всі, хто брав участь у полюванні;

- показань свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що він є директором підприємства «Мисливське господарство «Суми». Відповідно наказу ДП «Мисливське господарство «Суми» від 10.07.2020 на території господарства проводилось колективне полювання. Розпорядником полювання був саме він. В полюванні брало участь 12 осіб, у тому числі ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_21 . Усі учасники полювання розписалися у списку мисливців, які пройшли інструктаж по техніці безпеки при проведенні полювання. Крім зазначених осіб у полюванні брали участь ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . ОСОБА_13 розставив всіх мисливців на номери, в одну лінію метрів за 70-80 один від одного, лише ОСОБА_28 стояв трохи окремо, ближче до машин, на яких вони приїхали до загону, самим першим. За ним стояли ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_21 ОСОБА_26 та ОСОБА_25 повезли ОСОБА_24 як загонщика, вони на номерах не стояли. ОСОБА_13 стояв останнім, метрів за 700 від того місця, де вони залишили автомобілі. Перебуваючи на номері, він почув 3-5 пострілів, після чого почув несамовитий крик. Він, як і інші мисливці, що приймали участь у полюванні, почали збігатися до того місця, де почули крик. Прибувши до місця, де на номері мав стояти ОСОБА_16 , він побачив, що ОСОБА_16 отримав вогнепальне поранення, але був живий. Його поклали на брезент, загрузили в машину та виїхали з лісу. Загиблий ОСОБА_16 знаходився на номері між ОСОБА_11 та ОСОБА_21 ;

- показань свідка ОСОБА_28 , який пояснив, що він стояв першим номером, далі стояли обвинувачений, загиблий та ОСОБА_21 . Під час полювання він почув постріли з лівого боку неподалік, а потім несамовитий крик, з чого він зрозумів, що щось сталося. Він побіг в той бік, звідки чув крик. Підбігши, він побачив ОСОБА_16 , який лежав на снігу та у якого під лопаткою він побачив пляму крові. ОСОБА_16 загрузили до машини та повезли до лікарні;

- показань свідка ОСОБА_21 , який пояснив суду, що в січні 2021 р. ОСОБА_11 запросив його на полювання до Сумської області. Прибувши 23.01.2021 до вагончику, звідки починалось полювання, розпорядник полювання ОСОБА_13 провів інструктаж, після чого вони на трьох машинах виїхали безпосередньо на полювання. Приїхавши на місце, ОСОБА_13 розставив всіх по номерах, спочатку стояв ОСОБА_11 , потім ОСОБА_16 , а за ним він (свідок ОСОБА_21 ). ОСОБА_13 разом з іншими пішов далі, розставляючи інших мисливців на номери. Під час полювання здійснювались постріли з лівого боку, як йому здалося, з-за гори, де пагорб робить заокруглення, а потім пролунав постріл з правого боку і він почув крик ОСОБА_11 . Він побіг в бік крику та побачив пораненого ОСОБА_16 , з рота і носа текла кров, кров була і на куртці в області спини з правого боку;

- показань свідка ОСОБА_24 , який пояснив суду, що він приймав участь у полюванні 23.01.2021 на території Могрицького лісництва, але на номерах не стояв, так як виконував роль загонщика. Разом з ОСОБА_26 він йшов по сліду виганяти кабана, це було метрів за 300-400 від мисливців, які стояли на номерах і він їх не бачив. Йдучи в напрямку номерів, він почув постріли та крик чоловіка. Він побіг на цьому напрямку. Прибігши, він побачив ОСОБА_16 , який був поранений, та ОСОБА_11 , який кричав біля ОСОБА_16 ;

- показань свідка ОСОБА_23 , який пояснив суду, що він приймав участь у колективному полюванні 23.01.2021 на території Могрицького лісництва, де також приймали участь ОСОБА_11 , ОСОБА_21 та ОСОБА_16 . На номерах він стояв ближче до краю, за ним стояли лише ОСОБА_27 та ОСОБА_13 . Під час полювання він почув постріли, а потім крик, які лунали з того боку, де перебували ОСОБА_11 і ОСОБА_16 . Прибігши, він побачив ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , який лежав на боку, у нього на спині між лопатками була пляма крові;

- показань свідка ОСОБА_27 , який пояснив, що він приймав участь у колективному полюванні 23.01.2021 на території Могрицького лісництва, де також приймали участь ОСОБА_11 , та ОСОБА_16 . ОСОБА_13 як розпорядник полювання розставив всіх мисливців на номери, а сам став останнім в ланцюжку мисливців. ОСОБА_27 стояв поруч з ОСОБА_13 . Через деякий час почулися постріли, а потім крик. Всі побігли на крик, він з ОСОБА_13 прибігли останніми, бо стояли далі за всіх. Він побачив ОСОБА_29 з вогнепальним пораненням;

- показань свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що він приймав участь у колективному полюванні 23.01.2021 на території Могрицького лісництва, де також приймали участь ОСОБА_11 , ОСОБА_30 і ОСОБА_16 . Директор мисливського господарства ОСОБА_13 розставив всіх на номери. Перший був стояв водій ОСОБА_28 , потім ОСОБА_11 , загиблий ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , потім він ( ОСОБА_22 ) та ОСОБА_20 . Стоячи на номері, він не чув пострілів, оскільки недочуває. До нього підійшов ОСОБА_13 та сказав, що лежить підстрелений один з мисливців. Це був ОСОБА_16 ;

- показань свідка ОСОБА_26 , який пояснив, що він приймав участь у колективному полюванні 23.01.2021 на території Могрицького лісництва, де також приймали участь ОСОБА_11 , ОСОБА_21 та ОСОБА_16 . Він на машині лісового господарства відвіз ОСОБА_25 та ОСОБА_24 метрів за 500-600 від мисливців, які стояли на номерах. Після цього він з ОСОБА_25 залишились в машині, а ОСОБА_24 пішов виганяти звіря на номери. Про те, що сталося, він узнав від ОСОБА_13 , коли на машині везли пораненого ОСОБА_16 . У той день ні він, ні ОСОБА_25 , який постійно був поруч з ним, не стріляли;

- показань свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що 23.01.2021 він приймав участь у полюванні на території Могрицького лісництва. Зранку він прибув з ОСОБА_26 в обумовлене місце, зустрілися з мисливцями, ОСОБА_13 провів інструктаж, після чого вирушили на полювання. Приїхавши до загону, вони з ОСОБА_26 поїхали відвозити ОСОБА_24 за пагорб, звідки він мав заганяти дичину, а самі повернулися до того місця, де залишилися машини , на яких всі приїхали до загону. В цьому місці вони чекали на завершення полювання, фактично не приймаючи в ньому участі, стояли далеко від номерів і від самого загону, ніяких пострілів і шуму не чули. Він та ОСОБА_26 у той день не стріляли, постійно були разом. Через деякий час на машині під`їхав ОСОБА_13 , сказав, що підстрелили людину;

- пояснень експерта ОСОБА_31 , який пояснив, що він брав участь у слідчому експерименті за участю ОСОБА_11 , у ході якого вони робили відповідні заміри. Луч лазера, який застосовувався при замірах, точно співпав із місцем, де знаходився на номері 2 ОСОБА_11 з номером, на якому перебував під час колективного полювання ОСОБА_16 (12 калібру з маркуванням «12 FIOCCHI 12 ITALY», що належить ОСОБА_11 ), який був вилучений під час огляду місця події і був предметом експертного дослідження, міг бути споряджений вилученою з тіла ОСОБА_16 картеч, але категорично встановити, чи є частинами одного патрону картеч, вилучена в ході проведення огляду трупа ОСОБА_16 та одна з наданих гільз 12 калібру з маркуванням *RIO AMMO* 12 GA» або «12 FIOCCHI 12 ITALY» (що належить ОСОБА_11 ) не видається за можливе у зв`язку з відсутністю на поверхнях картечі слідів взаємодії з внутрішньою поверхнею корпусу гільзи, а також відсутністю на внутрішній поверхні корпусів гільз слідів взаємодії зі снарядом або снарядами;

- пояснень експертів ОСОБА_32 і ОСОБА_33 , які підтримали зроблений ними висновок комплексної судової експертизи зброї та експертизи з дослідження вибухових речовин;

- протоколу огляду місця події від 23.01.2021 з додатками, з яких убачається, що в ході зазначеної слідчої дії була оглянута ділянка місцевості в районі кварталу 32 Державного підприємства «Мисливське господарство Суми» Могрицького лісництва, що знаходиться у с. Могриця Сумського району Сумської області, де 23.01.2021 близько 11:00 відбулося полювання за участю обвинуваченого ОСОБА_11 та загиблого ОСОБА_16 . Було виявлено та вилучено 8 предметів, схожих на патрони до мисливської зброї, рушниця мисливська марки ТОЗ-34, предмет, зовні схожий на гільзу до мисливської зброї, гіпсовий знімок низу підошви взуття, випил деревини з гілки дерева № 3, предмет, зовні схожий на гільзу, змив та контрольний змив речовини бурого кольору, схожої на кров. Крім того, під час зазначеної слідчої дії ОСОБА_13 на місці показав, яким чином і в якій послідовності стояли на номерах учасники колективного полювання, при цьому ОСОБА_11 перебував на місці номер 2, яке на схемі позначено № 4, в цьому ж місці була виявлена гільза 12 калібру з маркуванням «12 FIOCCHI 12 ITALY», що належить ОСОБА_11 ;

- протоколу слідчого експерименту від 11.02.2021 за участю ОСОБА_11 , згідно якого останній показав на місці місце, де він знаходився під час полювання (номер 2), де саме знаходився ОСОБА_16 (номер 3), інші учасники полювання, яким чином і в якому напрямку він здійснив постріл по кабану, тощо. ОСОБА_11 зазначив, що справа пострілів не було, зліва постріли були, але далеко, тобто інших пострілів, крім того, який зробив він, не було. Після здійсненого ним пострілу ОСОБА_16 якось змістився, фігура стала менше, не в повний зріст. Він почав йти в бік потерпілого, той стояв на колінах, на його запитання ОСОБА_16 сказав «у спину попало». Після чого почали кричати, збіглися мисливці, пораненого поклали в машину і повезли до лікарні;

- протоколу огляду місця події від 23.01.2021, згідно якого був оглянутий автомобіль, що знаходився на ділянці місцевості між с. Велика Чернеччина та с. Ольшанка Сумського району поблизу ландшафтного заказника «Вільшанківський». Під час слідчої дії був оглянутий труп ОСОБА_16 , що знаходився в багажному відділенні автомобіля з слідами вогнепального поранення, яке розташоване на спині справа у ділянці грудної клітини. З місця огляду вилучено шкіряний кейс чорного кольору, в якому знаходиться належна ОСОБА_11 двоствольна рушниця марки ІЖ-54, 12-го калібру, № 0510, набої в кількості 19 штук, інші речі;

- протоколу огляду місця події від 23.01.2021, згідно якого під час огляду автомобіля, що знаходився на ділянки місцевості між с. Велика Чернеччина та с. Ольшанка Сумського району поблизу ландшафтного заказника «Вільшанківський», виявлено та вилучено камуфляжного кольору куртку з пошкодженням від пострілу, що розташоване у верхній частині на спині. З місця події також вилучено патронташ з п`ятьома набоями, ключі від автомобіля, транспортний засіб;

- протоколу огляду трупа від 24.01.2021, згідно якого оглянуто труп ОСОБА_16 , на тілі якого виявлене пошкодження у виді отвору у міжлопатковій ділянці. В ході проведення дослідження причин смерті було виявлено деформований металевий предмет розміром в діаметрі приблизно 0,8 мм;

- висновку експерта № 13 від 22.02.2021 за результатами судово-медичної експертизи трупа, згідно якого смерть наступила внаслідок сліпого вогнепального поранення грудної клітини з ушкодженням кореня правої легені, внутрішньогрудної кровотечі, гострого недокрів`я внутрішніх органів. Вказані тілесні пошкодження виникли прижиттєво, від дії металевого знаряддя, випущеного з вогнепальної зброї за короткий час до настання смерті. Вказані пошкодження є небезпечними для життя, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті і кваліфікуються як тяжкі.

- висновку судово-медичної експертизи № 356 від 17.02.2021, згідно якого на клапті шкіри з міжлопаткової ділянки трупа ОСОБА_16 виявлена вхідна вогнепальна рана, яка могла утворитися від дії травмуючого снаряду в результаті пострілу з неблизької дистанції;

- висновку судово-медичної експертизи № 166 від 09.08.2021, згідно якого на спинці сорочки, яка належить ОСОБА_16 , виявлено одне вхідне вогнепальне кульове пошкодження, яке могло утворитися від дії компактного травмуючого снаряду, до складу якого входить свинець, в результаті пострілу з неблизької дистанції;

- висновку судово-медичної експертизи № 164 від 09.08.2021, згідно якого на спинці джемпера, який належить ОСОБА_16 , виявлено одне вхідне вогнепальне кульове пошкодження, яке могло утворитися в результаті одного пострілу з неблизької дистанції;

- протоколу слідчого експерименту від 11.02.2021 за участю свідка ОСОБА_28 , згідно якого свідок зазначив, що він стояв першим номером, недалеко від автомобілів, на яких приїхали учасники полювання, далі ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 . Під час полювання він почув постріли з лівого боку неподалік, а потім несамовитий крик, з чого він зрозумів, що щось сталося. Він побіг в той бік, звідки чув крик. Підбігши, він побачив ОСОБА_16 , який лежав на снігу та у якого під лопаткою він побачив пляму крові. ОСОБА_16 загрузили до машини та повезли до лікарні;

- протоколу слідчого експерименту від 11.02.2021 за участю свідка ОСОБА_21 , згідно якого останній докладно розповів про обставини проведення колективного полювання 23.01.2021, в якому він, ОСОБА_11 та ОСОБА_16 разом з іншими мисливцями брали участь на території Могрицького лісництва в районі с. Могриця Сумського району. Зокрема ОСОБА_21 на місці продемонстрував послідовність дій учасників полювання, показав місце розташування під час полювання ОСОБА_11 і ОСОБА_16 , а також своє місце знаходження;

- висновку комплексної судової експертизи зброї та експертизи з дослідження вибухових речовин, продукті вибуху та пострілу № 3141/7590/7591/7854/7855 від 13.04.2021, згідно якого вилучена у ОСОБА_11 рушниця належить до категорії мисливської вогнепальної зброї та є гладкоствольною мисливською рушницею 12 калібру моделі ИЖ-54 № П0510, призначеною для стрільби мисливськими патронами 12 калібру. Здійснення пострілів з наданої на дослідження мисливської рушниці без натискання на спусковий гачок неможливо. Вирішити питання, чи вистріляна картеч, яка видалена з тіла трупа ОСОБА_16 , з наданої на дослідження рушниці, не надається можливим. З наданої на дослідження рушниці після останньої чистки та змазки здійснювалися постріли патронами, спорядженими бездимним порохом та снарядом, виготовленим зі сплаву на основі свинцю;

- висновку судової експертизи зброї та експертизи з дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 3144/7584/7585/7902/7903 від 12.04.2021, згідно якого надана на дослідження рушниця належить до категорії мисливської вогнепальної зброї та є самозарядною гладкоствольною мисливською рушницею 12 калібру моделі МР-155 № НОМЕР_1 , призначеною для стрільби патронами 12 калібру (рушниця належить ОСОБА_25 ). Вирішити питання чи вистріляна картечина, яка згідно постанови про призначення експертизи видалена з тіла трупа ОСОБА_16 з наданої на дослідження рушниці не надається можливим. З наданої на дослідження рушниці після останньої чистки та змазки здійснювався (здійснювалися) постріл (постріли) патроном (патронами), спорядженими бездимним порохом та снарядом, виготовленим зі сплавів на основі міді та свинцю;

- висновку експерта № 3142/6365 від 30.03.2021, складеного за результатами проведення судової експертизи зброї, згідно якого наданий на дослідження металевий об`єкт (вилучений з тіла загиблого) є омідненою картеччю діаметром 8,6 мм (складовою частиною множинного снаряду), призначеною для спорядження мисливських патронів до гладкоствольних рушниць. Картечина була вистріляна з гладкоствольної зброї 12 калібру. Визначити модель зброї, з якої вона була вистріляна, не надається можливим з причин малоінформативності даних слідів;

- висновку балістичної експертизи № СЕ-19/119-21/6490-БЛ від 09.07.2021, згідно якого гільза 12 калібру з маркуванням «12 FIOCCHI 12 ITALY», стріляна в лівому стволі двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці 12 калібру моделі ІЖ-54 № П0510, вилученої 23.01.2021 в ході огляду місця події на проїзній частині дороги місцевого значення ТІ901, яка розташована між с. Велика Чернетчина та с. Ольшанка.

З вироку вбачається, що суд проаналізував зібрані й надані докази і порушень вимог кримінального процесуального закону, які б у контексті приписів ст. 85-87 КПК свідчили про необхідність визнання доказів неналежними та/або недопустимими, не встановив.

Зіставивши докази в їх взаємозв`язку, суд першої інстанції умотивовано визнав, що показання учасників судового процесу і дані, які містяться у протоколах слідчих дій та висновках експертиз, на підставі ст. 84 КПК є процесуальними джерелами доказів і правомірно поклав їх в основу вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що суд не розкрив у вироку об`єктивної сторони злочину, то вони є безпідставними.

Так, згідно визнаного місцевим судом доведеним обвинувачення, яке сформульовано в мотивувальній частині вироку, суд встановив, що ОСОБА_11 внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді смерті людини, хоча повинен був і міг це передбачити, якби діяв з більшою обачністю, не переконавшись у відсутності людей в зоні пострілу, здійснив один постріл з мисливської рушниці (як він вважав, у бік дикого звіра). Однак внаслідок цього пострілу обвинувачений влучив набоями типу картеч у ОСОБА_16 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер.

Також не можуть бути прийняті до уваги твердження захисника про недоведеність порушення ОСОБА_11 приписів п. 1.3, 3.7, 3.10 «Положення про правила проведення полювань, поводження зі зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин», так як на підставі аналізу сукупності наданих доказів суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_11 використовував набої, споряджені картеччю діаметром 8,6 мм, а також не був особливо обережним та здійснив постріл, не переконавшись у тому, що в напрямку пострілу немає людей. Ці дії і свідчать про недотримання обвинуваченим вимог безпечного поводження зі зброєю, які покладають на мисливця обов`язок діяти з підвищеною обережністю, постійно контролювати напрямок пострілу та утримуватися від його здійснення за наявності будь-якої небезпеки для життя і здоров`я інших осіб

Та обставина, що працівник ДП «Мисливське господарство Суми» ОСОБА_13 , який був розпорядником полювання, надав дозвіл на полювання кабана, собаки і лисиці набоями, спорядженими картеччю, а також, що він не зупиняв полювання у зв`язку зі зміною умов видимості, ніяк не спростовують вину ОСОБА_11 , оскільки належне виконання розпорядником полювання своїх обов`язків щодо керівництва процесом та контролю за дотриманням правил проведення полювання і правил безпеки при користуванні зброєю на всіх етапах його здійснення не перебуває у причинному зв`язку з діями обвинуваченого.

Обвинувачений, як безпосередній користувач мисливської вогнепальної зброї, був зобов`язаний самостійно та неухильно дотримуватися встановлених правил безпеки поводження зі зброєю, діяти обачно й уважно, оцінювати можливі наслідки своїх дій та утримуватися від будь-яких дій, що могли створити небезпеку для життя і здоров`я інших осіб. Зазначений обов`язок покладався на нього незалежно від наявності дозволу на полювання, участі чи дій інших осіб, а також умов, у яких здійснювалося використання зброї.

Водночас, діючи на власний розсуд, обвинувачений здійснив постріл, не проявивши належної обережності та не переконавшись у відсутності людей у напрямку пострілу, чим грубо порушив вимоги техніки безпеки поводження з вогнепальною зброєю, з якими був ознайомлений під підпис під час проведення відповідного інструктажу. Такі дії свідчать про порушення встановлених правил безпеки та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням суспільно небезпечних наслідків.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що порушення обвинуваченим п. 3.10 зазначеного Положення (стрільбу мисливець має вести із особливою обережністю і попередньо переконавшись у тому, що в напрямку пострілу немає людей чи домашніх тварин) нібито ставить під сумнів правильність кваліфікації його дій за ст. 119 КК, є неспроможними, оскільки встановлені судом порушення правил безпеки під час поводження з мисливською вогнепальною зброєю перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого та свідчать про необережну форму вини обвинуваченого.

Сам по собі факт порушення ОСОБА_11 правил, що регламентують безпечне поводження зі зброєю, не змінює правової природи вчиненого діяння та не виключає відповідальності за необережне заподіяння смерті, а навпаки є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 119 КК, тому висновок місцевого суду про правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого є законним та обґрунтованим.

Позбавлені підстав і аргументи захисника про те, що надані суду докази не доводять того, що картеч, яка влучила у загиблого, була вистріляна зі зброї ОСОБА_11 .

Так, вказаний факт об`єктивно підтверджується тим, що на місці мисливця № 2 під час огляду місця події була виявлена гільза 12 калібру, стріляна в лівому стволі мисливської рушниці 12 калібру, належної ОСОБА_11 . Сам обвинувачений пояснив, що зробив тільки один постріл у ліву сторону, де знаходилася позиція мисливця № 3 (загиблий ОСОБА_16 ). Одразу після цього ОСОБА_11 побачив, що ОСОБА_16 почав падати на землю. У подальшому з тіла загиблого була вилучена картеч, вистріляна з гладкоствольної зброї 12 калібру.

Також встановлено, що інших мисливців, які могли б здійснити постріл у напрямку позиції мисливця № 3 із гладкоствольної зброї 12 калібру, не було. Зокрема, на позиці мисливця № 1 перебував свідок ОСОБА_28 , але який пострілів не здійснював, що встановлено як з його показань, так і з показань обвинуваченого, який в ході слідчого експерименту вказав на те, що пострілів з правої сторони відносно нього не було. Ця обставина також підтверджується тим, що під час огляду місця події на позиції мисливця № 1 стріляних гільз виявлено не було.

На позиції мисливця № 4 перебував свідок ОСОБА_21 , у якого було вилучено карабін калібру «.338 Win Mag» № НОМЕР_2 , а відповідно висновку експерта № 3139/9088/9089 від 25.05.2021, складеного за результатами судової експертизи зброї, картеч, вилучена з тіла загиблого, з указаного карабіна не вистрілювалася.

Починаючи з позиції мисливця № 4, інші мисливці розташовувалися на позиціях № 5-8 на відстані не менше 89 м один від одного, за поворотом місцевості та природним підвищенням рельєфу, вкритим щільними насадженнями, що об`єктивно унеможливлювало прямий постріл у напрямку позиції мисливця № 3. Зазначені обставини підтверджуються показаннями свідків та протоколом огляду місця події від 23.01.2021.

Таким чином, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність реальної можливості здійснення пострілу у напрямку позиції мисливця № 3 будь-яким іншим мисливцем, окрім обвинуваченого.

Невиявлення експертом слідів міді в каналах ствола рушниці, наданої на дослідження та яка належала обвинуваченому, саме по собі не свідчить про неможливість здійснення пострілу обмідненою картеччю з цієї зброї та не може розцінюватися як безумовний і достатній доказ того, що такий постріл фактично не відбувався. Відсутність зазначених слідів не є категоричним підтвердженням невикористання відповідного виду боєприпасів, а лише відображає стан каналу ствола на момент проведення експертного дослідження.

Висновок експертизи № 3141/7590/7591/7854/7855 від 13.04.2021, так само як і показання експертів ОСОБА_34 та ОСОБА_33 , лише констатують факт відсутності слідів міді у каналі ствола під час проведення дослідження та не містять категоричного твердження про неможливість використання обмідненої картечі або іншого конкретного виду боєприпасів із зазначеної рушниці.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і той факт, що на характер і збереження слідів у каналі ствола впливають, зокрема, технічний стан зброї, ступінь її зношеності та очищення, конструктивні й фізико-хімічні властивості боєприпасів, кількість здійснених пострілів, інтервал часу між пострілом і дослідженням, а також умови, за яких здійснювався постріл, тому відсутність слідів міді не може розглядатися як вирішальний доказ на користь доводів сторони захисту.

Згідно з висновком експерта № 3142/6365 від 30.03.2021 на поверхні картечі, вилученої з тіла загиблого, виявлено сліди контакту з відносно щільною перешкодою та характерні контактні плями, які свідчать про застосування зазначеної картечі у складі множинного снаряду. Такі дані узгоджуються з версією обвинувачення щодо характеру використаних боєприпасів та не спростовуються результатами дослідження каналу ствола.

Тобто, відсутність слідів міді у каналі ствола не виключає можливості використання обвинуваченим обмідненої картечі та не спростовує встановлених іншими доказами у кримінальному провадженні обставин застосування конкретного виду боєприпасів, так як наявність або відсутність таких слідів не може самостійно й ізольовано визначати факт їх використання.

Відповідно вимог кримінального процесуального закону, зокрема принципів оцінки доказів, висновок експерта не має наперед установленої доказової сили та підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі показаннями свідків, результатами огляду місця події, висновками інших експертиз та матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності та взаємозв`язку дають підстави для обґрунтованого висновку щодо характеру та виду використаних боєприпасів.

Наведені в апеляційній скарзі обгрунтування того, що для обвинуваченого були відсутні природні чи штучні перешкоди, які б обмежували йому видимість під час пострілу як в зону полювання, так і в бік місця полювання № 3, у зв`язку з чим він не міг не побачити ОСОБА_16 , є не прийнятними, оскільки суть визнаного судом обвинувачення як раз таки і зводиться до того, що він, здійснюючи постріл, не передбачав можливості настання суспільно небезпечного наслідку свого діяння у виді смерті людини.

Обвинувачений мав реальну можливість передбачити наслідки своїх дій, а його поведінка характеризується необережністю, яка полягала у відсутності необхідної уваги та контролю за напрямком пострілу, незважаючи на наявні знання правил безпечного поводження зі зброєю. При цьому наявність або відсутність перешкод для видимості не знімає з нього відповідальності, оскільки ключовим у цьому випадку є обов`язок мисливця передбачати і уникати небезпеки для життя та здоров`я інших осіб, що обвинувачений не виконав.

Відповідно ст. 85 КПК, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Навпаки, ст. 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Вчинення злочину саме ОСОБА_11 суд першої інстанції встановив на підставі усієї сукупності наведених належних і допустимих доказів, які з урахуванням обставин цього кримінального провадження та висунутої на свій захист версії захисту щодо обставин події, що не узгоджувалася із вказаними доказами, дозволило суду встановити винуватість ОСОБА_11 у вчиненні вбивства через необережність відповідно до стандарту доказування поза розумним сумнівом.

Як неодноразово зазначав у рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.

З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Цей стандарт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_11 було дотримано.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, обставин і фактів, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення щодо доведення винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, тому вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_11 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга його захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

постановила:

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 20.08.2024 відносно ОСОБА_35 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4