Справа № 489/9247/25
Провадження № 1-кс/489/3225/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

17 листопада 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого,

встановив:

17.11.2025 до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого, в якій скаржник просить:

- надати правову оцінку діям посадових та відповідальних осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 про незаконне утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати негайно звільнити його;

- зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 надати відомості (документи), на підставі яких ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затриманий та утримується у даній установі;

- зобов`язати органи досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 1979 р.н. (ст. 146 КК України).

Ознайомившись зі скаргою та доданими до неї матеріалами, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Скарга ОСОБА_2 порушує два питання: скарга на незаконне утримання у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 (що фактично є скаргою в порядку ст. 206 КПК України) та скарга на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі (що фактично є скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Виходячи із диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

За положеннями ст. 206 КПК України, на правову підставу якої звернення до слідчого судді з даною скаргою зазначає ОСОБА_2 , кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Системний аналіз вказаних положень кримінального процесуального законодавства України вказує на те, що до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю в порядку ст. 206 КПК України за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб лише у випадку, коли особа тримається під вартою в межах територіальної юрисдикції відповідного слідчого судді.

При цьому, здійснюючи повноваження в порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя вправі вирішувати питання щодо наявності підстав утримання особи під вартою під час досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні, нагляд за дотриманням права та свобод у якому належить до компетенції слідчого судді та лише у випадках, коли особа поміщена та перебуває під вартою, тобто утримується відповідними правоохоронними органами, яким надано право затримувати особу та поміщувати її під варту.

Натомість зі змісту скарги та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_3 був затриманий співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 та, за твердженням скаржника, він незаконно утримується по даний час у АДРЕСА_1 .

Слідчому судді не було надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 на даний час тримається саме під вартою на території Інгульського району міста Миколаєва, що уповноважувало б слідчого суддю Інгульського районного суду міста Миколаєва вирішувати питання в порядку ст. 206 КПК України щодо зобов`язання забезпечити додержання прав особи, яка тримається під вартою.

Навпаки, зі скарги та доданих до неї документів слідує, що ОСОБА_3 на даний час перебуває не під вартою, а знаходиться на території обласного збірного пункту РТЦК та СП, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посадові особи якого не є представниками правоохоронних органів, яким надано право затримувати осіб у передбаченому КПК України порядку та поміщувати їх під варту.

У зв`язку з викладеним, до повноважень слідчого судді не належить вирішення питань щодо звільнення осіб, які фактично викрадені та незаконно позбавлені волі, зокрема представниками відповідних державних органів, до компетенції яких не належить право затримувати осіб та поміщувати їх під варту у порядку та спосіб, визначений КПК України та ЗУ «Про попереднє ув`язнення».

В даному випадку, якщо особа, яка вважає, що працівники ТЦК та СП вчинили відносно ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене статтями 146, 146-1 КК України, пов`язане з незаконним позбавленням волі, вона вправі звернутися із заявою до відповідних правоохоронних органів із заявою про вчинення відповідного кримінального правопорушення відносно ОСОБА_3 .

Крім того, скарга не містить відомостей про те, що затримання та фактичне позбавлення волі ОСОБА_3 здійснювалося саме в межах відповідного кримінального провадження, що надавало б право слідчому судді здійснювати відповідні повноваження в такому кримінальному провадженні, оскільки слідчому судді не було надано будь-яких доказів на підтвердження вказаного факту.

ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку з розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, за обставин даного клопотання вбачається, що до повноважень слідчого судді Інгульського районного суду міста Миколаєва не належить вирішення питань щодо зобов`язання звільнити ОСОБА_3 з незаконного утримання особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки розгляд такого питання не належить до компетенції слідчого судді Інгульського районного суду міста Миколаєва.

При цьому, з клопотання слідує, що порушене в ньому заявником питання стосується питання призову та проходження військової служби ОСОБА_3 , вирішення якого врегульоване не положеннями кримінального процесуального законодавства, а підлягає вирішенню в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, шляхом звернення з відповідним позовом до відповідного адміністративного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Проте, положеннями КПК України не передбачено наслідків неналежного звернення до слідчого судді з метою захисту прав людини в порядку ст. 206 КПК України.

Натомість відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Проаналізувавши вище викладене, слідчий суддя вважає, що відсутні законні підстави для відкриття провадження за даною скаргою, яка не підлягає оскарженню до слідчого судді Інгульського районного суду міста Миколаєва, тому вказане свідчить про необхідність, відповідно до загальних засад кримінального провадження, повернути вказану скаргу, у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Щодо вимог про зобов`язання органів досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 1979 р.н. (ст. 146 КК України), слідчий суддя виходить з того, що скарга адвоката ОСОБА_2 стосується ОСОБА_3 , а не ОСОБА_5 , щодо якого жодних доводів у скарзі не наведено. Доказів наявності у адвоката ОСОБА_2 повноважень на представництво інтересів ОСОБА_5 також не надано.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Таким чином, є підстави для повернення скарги в частині вимог про зобов`язання органів досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 1979 р.н. (ст. 146 КК України), оскільки вона подана особою, яка не має права подавати скаргу (не підтверджено повноваження захисника).

Керуючись статтями 9, 26, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1