ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1613/25 Справа № 932/8177/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 18 липня 2025 року, якою повернуто клопотання ОСОБА_6 , подане на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську, ОСОБА_7 від 29 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0002166 від 12.07.2023 р.,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 18 липня 2025 року повернуто клопотання ОСОБА_6 , подане на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську, ОСОБА_7 від 29 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0002166 від 12.07.2023 р.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що заявник звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність вказаних посадових осіб після спливу 10 днів з моменту бездіяльності слідчого. ОСОБА_6 заявила клопотання про поновлення строку оскарження, при цьому обґрунтованих причин пропуску строку оскарження не навела, жодним чином не підтверджуючи поважність причин пропуску строку на оскарження, що не є підставою для поновлення строку.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 18 липня 2025 року скасувати. Поновити строк на оскарження постанови слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську від 29 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0002166 від 12.07.2023 р.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську від 29 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0002166 від 12.07.2023 р.

Зобов`язати провести відеодопит за її участю як заявника на підставі поданого клопотання від 25.04.2025 року.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у поштовому відділені 30.05.2025 р. отримала постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську від 29 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0002166.

01.06.2025 року звернулась до Краматорського міського суду, який підпорядковується Слобожанському районному суду.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.06.2025 року повернуто скаржнику скаргу ОСОБА_6 на постанову від 29 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0002166 від 12 липня 2023 року. В обґрунтування слідчий суддя зазначив, оскільки ТУ ДБР, розташоване в м.Краматорську, що поширює свою діяльність на Донецьку та Луганську області, переміщено до м. Дніпра, та розміщено на території Шевченківського району, розгляд такої скарги має відбуватися Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська.

Повторно, 24.06.2025 року вона звернулась до Шевченківського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою. Згідно смс-повідомлення її клопотання судом було отримано 26.06.2025 року. Проте, на штампі суду стоїть вхідний номер, а потім його перекреслено та зареєстровано іншою датою.

Звертає увагу, що слідчим суддею при поверненні їй її скарги не було враховано, що нею долучено повідомлення про отримання оскарженої постанови слідчого ТУ ДБР, тому вважає, що вона звернулась зі скаргою вчасно. Не враховано те, що вона з апеляційною скаргою не зверталась, а звернулась повторно зі скаргою на дії слідчого ТУ ДБР.

Позиції сторін в суді :

В судове засідання при апеляційному розгляді ОСОБА_6 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, свою апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Висновки суду:

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні належить до повноважень слідчого судді у порядку, передбаченому КПК (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно зі ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Повертаючи клопотання ОСОБА_6 , подане нею на постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську, від 29 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0002166 від 12.07.2023 р., слідчий суддя керувався тим, що заявниця не навела обґрунтованих причин пропуску строку на оскарження рішення слідчого, які б підтверджували поважність причин пропуску строку на оскарження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді суду першої інстанції, вважаючи їх передчасними, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 звернулась до Шевченківського (до перейменування Бабушкінського) районного суду міста Дніпра з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську, ОСОБА_8 від 29 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0002166 від 12.07.2023 р. Вказане клопотання ОСОБА_6 судом 1-ї інстанції зареєстровано 17 липня 2025 року за вх. №28717 та відповідно до Протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 17.07.2025 року розподіллено на слідчого суддю ОСОБА_1 .

Разом з клопотанням ОСОБА_6 до слідчого судді суду 1-ї інстанції надано:

-ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року, якою скаргу ОСОБА_6 на постанову від 29 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0002166 від 12.07.2023 р. повернуто скаржнику. Роз`яснено, що оскільки згідно листа Голови Верховного Суду за вих. №3350/02/2-24 від 30.08.2024 року Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване в м. Краматорську, що поширює свою діяльність на Донецьку й Луганську області, переміщено до м. Дніпра та розміщено на території Шевченківського району. Тому розгляд її скарги відноситься до територіальної підсудності Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська;

-заяву ОСОБА_6 , підписану нею 01.06.2025 р., яка була зареєстрована Дніпровським районним судом Дніпропетровської області 10 червня 2025 року за вх. №18085;

-супровідний лист ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську, за вих. №Д-334/13-01/374/25 від 23.05.2025 р. про направлення на її адресу копії оскарженої постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 29 квітня 2025 року;

-копію постанови слідчого про закриття кримінального провадження №0002166 від 12.07.2023 р. від 29 квітня 2025 року.

Згідно з частиною 1 статті 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Тобто, можливість поновлення вищезазначеного строку кримінальний процесуальний закон пов`язує з тим, чи були причини його пропуску поважними.

Поновлення процесуального строку за своєю правовою природою передбачає встановлення учасникам кримінального провадження додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами необхідно розуміти ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому про поважність причин для поновлення процесуального строку може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом установленого законом строку, виникли раптово, мали несподіваний характер і не могли бути контрольовані особою, яка звернулася зі скаргою.

Отже, під час вирішення питання про поновлення пропущеного строку, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) й інші доречні обставини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 30 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Тобто окрім принципу правової визначеності важливим також є і принцип добросовісності, як загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Повертаючи скаргу ОСОБА_6 , на підставі п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя належним чином не врахував та не оцінив доводи заявника щодо причин пропуску строку на оскарження постанови слідчого ТУ ДБР. Заявниця, як пересічний громадянин, могла не мати інформації щодо як зміни місця розташування ТУ ДБР так і зміни підсудності місцевих судів у зв`язку із воєнними діями. Не взято до уваги слідчим суддею, що ОСОБА_6 заявлялось клопотання про розгляд за її участю питання про поновлення строку на оскарження постанови слідчого ТУ ДБР про закриття кримінального провадження.

Отже, на переконання колегії суддів, поза увагою слідчого судді залишились вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме право на справедливий суд, зокрема, право бути заслуханим судом є однією з базових гарантій учасника судового спору рішення у справі Претто проти Італії (Pretto and Others v. Italy, 8 December 1983, Series A no. 71) Також рішення у справі Голдер (Golder, 21.02.1975, Series A, №4451/70 ) проти Об`єднаного Королівства, де суд зазначив: « на думку Суду, було б немислимим, щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій у справах і не захищала би в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Щодо прийняття заяви, в ухвалі ЄСПЛ по справі Скорик проти України (N 32671/02 рішення від 08.01.2008 р.) зазначено, що обмеження права на доступ до суду не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги норми ст. 7 КПК України, якими закріплені загальні засади кримінального провадження, до яких, серед інших, відносяться: доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень і забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, з метою їх дотримання та гарантій, які вони надають учасникам судового провадження, колегія суддів вважає, що в даному випадку слідчим суддею безпідставно повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_6 на підставі п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, оскільки на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, пропущений строк на оскарження бездіяльності слідчого ТУ ДБР підлягає поновленню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи, що слідчим суддею суду першої інстанції скарга розглянута не була, а апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості розглянути скаргу по суті, оскільки не має процесуальних повноважень щодо відкриття провадження за скаргою в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд (лист ВС вих. №3567/0/2-20 від 31.12.2020, п. 2), згідно якої, виходячи з ч. 3 ст 407 КПК, суд апеляційної інстанції не має право самостійно вирішити по суті клопотання, яке не було розглянуто по суті судом першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 18 липня 2025року підлягає скасуванню, апеляційна скарга частковому задоволенню, з поверненням матеріалів скарги до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст. ст. 304-306 КПК України та розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 376, 405-409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 18 липня 2025 року, якою повернуто клопотання ОСОБА_6 , подане на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську, ОСОБА_7 від 29 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0002166 від 12.07.2023 р., скасувати.

Матеріали провадження за скаргою ОСОБА_6 , разом з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську, ОСОБА_7 від 29 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0002166 від 12.07.2023 р., повернути до слідчого судді суду 1-ї інстанції для виконання вимог, передбачених ст. ст. 304-306 КПК України та розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4