Справа № 204/234/26
Провадження № 1-кс/204/65/26
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002042 від 15.10.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Дніпропетровську, громадянка України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002042 від 15.10.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002042 від 15.10.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У ході досудового розслідування 14.01.2026 повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що вона підозрюється у вчиненні колабораційної діяльності, а саме добровільній участі громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (зі змінами) встановлено, що тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Окрім цього, зазначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнано тимчасово окупованою територією. Разом з тим, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Крім цього, Законом України від 03.03.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність», КК України доповнено ст. 111-1 КК України, відповідно до ч. 7 передбачена кримінальна відповідальність, а саме: за добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільна участь громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. При цьому, вказаний Закон України набрав чинності 15.03.2022. Згідно статті 1 федерального закону «Про війська національної гвардії Російської Федерації» № 226-ФЗ війська національної гвардії Російської Федерації (далі - війська національної гвардії) є державною військовою організацією, призначеною для забезпечення державної та громадської безпеки, захисту прав та свобод людини та громадянина. Крім того, Указом президента Російської Федерації від 05.04.2016 № 157 «ФГУП «Охрана»» було передане у відання Федеральної служби військ національної гвардії Російської Федерації.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи достеменно проінформованою та розуміючи факт анексії Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим) з боку рф, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, що Україна є унітарною державою, а її територія в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаною про те, що АР Крим є невід`ємною складовою частиною України, вирішила особисто добровільно взяти участь у функціонуванні на території АР Крим воєнізованих формувань. Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим у м. Севастополь, усвідомлюючи правовий статус, який діяв на території АР Крим та суспільно-небезпечний характер свого діяння, добровільно, у період часу з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 10.01.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 31.07.2024 на підставі строкових трудових договорів брала участь в створеному всупереч діючому законодавству України збройному формуванні держави-агресора «Филиал ФГУП «Охрана» Росгвардии по г. Севастополь» на посаді «стрелка группы военизированной охраны № 5 отряда военизированной охраны». Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим у м. Севастополь, реалізовуючи свій злочинний умисел та бажаючи довести його до кінця, у проміжок часу з 15.03.2022 по 31.12.2022 та з 10.01.2023 по 31.07.2024, брала добровільну участь в збройних формуваннях держави-агресора, а саме несла службу на посаді «стрелка группы военизированной охраны № 5 отряда военизированной охраны» у підрозділі військ національної гвардії Російської Федерації «Филиал ФГУП «Охрана» Росгвардии по г. Севастополь». Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у колабораційній діяльності, а саме добровільній участі громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України. Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: відповіддю на запит з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області обл. № 0400-010801-5/742 від 02.01.2026; протоколом огляду Інтернет-ресурсу «Президент России» від 09.02.2026; протоколом обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 ; іншими матеріалами кримінального провадження, які самі по собі, так і в сукупності із іншими доказами містять відомості, як доказ факту та обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Метою та підставами застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії. Таким чином в ході досудового розслідування встановлені наступні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за яке кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, що може спонукати останню до втечі та унеможливить притягнення до встановленої законом кримінальної відповідальності. Такий ризик обумовлений тяжкістю інкримінованого злочину, який віднесено до особливо тяжких, характером і суспільною небезпекою дій підозрюваної, яка, діючи умисно, добровільно взяла участь в збройних формуваннях держави-агресора. Слід зазначити, що невідворотність покарання за вищевказане кримінальне правопорушення вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду. З урахуванням вищевикладеного, тримання під вартою є єдиним ефективним способом запобігання ризику її переховування від органів досудового розслідування та суду. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, враховуючи тяжкість інкримінованого їй злочину, може знищити інші документальні матеріали, які містять відомості про обставини вчинення нею кримінального правопорушення та іншу важливу інформацію, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду. Вчинити та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Дії ОСОБА_5 мають ознаки спланованості, систематичності та свідомої протиправної поведінки, що виявилася у вчиненні колабораційної діяльності. Як вбачається з повідомлення про підозру, такі дії вчинено умисно, що свідчить про наявність сталого злочинного наміру та ідеологічних поглядів. Факт участі ОСОБА_5 у вищезазначеній діяльності, об`єктивно свідчить про високий ризик того, що у разі перебування на свободі вона виїде за межі території України та знову здійснюватиме дії, спрямовані на добровільну участь у збройних формуваннях держави-агресора. Таким чином, із метою недопущення продовження злочинної діяльності, вчинення нових кримінальних правопорушень та з урахуванням воєнного стану в державі, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим, пропорційним та єдиним ефективним заходом для досягнення цілей кримінального провадження. Наявність перерахованих вище ризиків обґрунтовується наступними доказами у їх сукупності, зокрема: відповіддю на запит з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області обл. № 0400-010801-5/742 від 02.01.2026; протоколом огляду Інтернет-ресурсу «Президент России» від 09.02.2026; протоколом обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 ; іншими матеріалами кримінального провадження, які у сукупності із іншими доказами вказують на обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Так, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення (вчинення) спроб переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Відтак в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваної, ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам. Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, з урахуванням повномасштабного вторгнення збройних сил та інших формувань Російської Федерації, а також численних протиправних дій з боку представників держави-агресора на території України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою відповідає вимогам ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. У свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Враховуючи перераховані вище обставини, органом досудового розслідування вбачаються підстави для не визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 . Враховуючи викладене, слідчий звертається до суду зданим клопотанням.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

В судовому засіданні підозрювана та її захисник заперечували щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили у застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ознайомившись з наданими матеріалами клопотання та кримінального провадження, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Прокурором доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, підозрювана, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та може вчинити та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 раніше не судима, має постійне місце проживання у м. Дніпро.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, а також особу підозрюваної, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим п.п.1,2,5 ч.1 ст.177 КПК України, тому клопотання прокурора про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає. При цьому, суд вважає можливим, застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, строком до 60 днів, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, що наразі буде достатнім запобіжним заходом, який забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання визначеним ризикам, і в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд,-

постановив:

У задоволені клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002042 від 15.10.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 60 днів, тобто до 14 березня 2026 року.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, строком до 14.03.2026 року:

- в період часу з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. не залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за винятком необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога».

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи слідчого суддю, суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому ж кримінальному провадженні;

- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1