пр. № 1-кс/759/1254/26
ун. № 759/3662/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2026 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000396 від 13.02.2026 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14.02.2026 до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилався на наступне.

Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_4 призвано на військову службу по мобілізації та останній проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно з ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. ст. 27, 28 Конституції України, обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Так під час проходження військової служби ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 49, 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Однак, усупереч вищенаведених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 вирішив стати на злочинний шлях та вчинив злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, 12.02.2026, у вечірній період доби, ОСОБА_4 знаходився по вулиці Якуба Коласа у місті Києві, де проводив особисте дозвілля, розпиваючи при цьому алкогольні напої. Цього ж дня, близько 21 години 30 хвилин, поблизу магазину «АТБ», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Якуба Коласа, 1/3, ОСОБА_4 побачив раніше йому невідомого ОСОБА_8 , який рухався вздовж вищевказаного магазину. Надалі, ОСОБА_4 почав звертатися до ОСОБА_8 , однак останній жодним чином не відреагував на вказане звернення. Вказана поведінка останнього обурила ОСОБА_4 та викликала у нього особисту неприязнь до ОСОБА_8 яка в подальшому переросла в умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства останнього.

Так, безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, ОСОБА_4 13.02.2026 близько 21 години 35 хвилин, продовжуючи перебувати по вулиці Якуба Коласа у місті Києві, дістав із зовнішньої кишені своєї куртки предмет схожий на розкладний ніж, та утримуючи його в правій руці, розуміючи, що вказаний предмет - ніж, за своїми характеристиками функціонально здатний нанести тілесні ушкодження, наздогнав та наблизився до ОСОБА_8 . Надалі, перебуваючи від останнього на відстані витягнутої руки, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з метою вчинення умисного вбивства, наніс ним один удар в область лівої сторони шиї потерпілого, а саме у місце, де розташовані життєво важливі органи. Відразу після чого, ОСОБА_4 вчинивши всі необхідні дії для реалізації умислу на вчинення вбивства, з місця події втік.

Потерпілого ОСОБА_8 невідкладно було госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні №12, де йому вчасно було надано необхідну кваліфіковану медичну допомогу та встановлено діагноз: колото-різана рана поверхні шиї зліва, підшкірна емфізема шиї.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Окрім цього, встановлено, що 12.02.2026, у вечірній період доби, ОСОБА_4 знаходився на вулиці Якуба Коласа у місті Києві, де проводив особисте дозвілля, розпиваючи при цьому алкогольні напої. Цього ж дня, близько 22 години 20 хвилин, ОСОБА_4 зустрів раніше йому невідому ОСОБА_9 , якій в подальшому, в ході спілкування запропонував провести додому, нащо ОСОБА_9 погодилася.

Надалі, прибувши до місця мешкання ОСОБА_9 . ОСОБА_4 почав прохати останню залишитися у неї на ночівлю, нащо отримав відмову. Відповідь ОСОБА_9 обурила ОСОБА_4 та викликала у нього особисту неприязнь, яка в подальшому переросла в умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

Так, безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 12.02.2026 близько 22 години 25 хвилин, перебуваючи на першому поверсі, під`їзду №4, який розташований у будинку АДРЕСА_2 , дістав із зовнішньої кишені своєї куртки предмет схожий розкладний ніж, та утримуючи його в правій руці, перебуваючи від ОСОБА_9 на відстані витягнутої руки, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень, розуміючи, що вказаний ніж, за своїми характеристиками здатен заподіяти тяжкі тілесні ушкодження, наніс ним один удар в область лівої щічної ділянки ОСОБА_9 чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді наскрізної різаної рани лівої щічної ділянки, різаної рани щелепно - язикового жолобка ліворуч.

Відразу після чого, ОСОБА_4 не надавши будь-якої допомоги потерпілій, з місця події втік, однак невдовзі був затриманий працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити його, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні слідчого.

Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі пославшись на відсутність ризиків, зазначених в клопотанні слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши зміст та мотиви клопотання і надані суду письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Крім цього, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що 13.02.2026 ОСОБА_9 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13.02.2026 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України, що є тяжким та особливо тяжким злочинами.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами оглядів місця події від 12.02.2026, протоколом допиту свідків, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , протоколом впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_9 протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_8 , протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, довідкою № 211 виданою КНП «КМКЛ №12», довідкою КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва», іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність підозрюваного до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Що стосується наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то орган досудового розслідування зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України, одне із яких згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжкого злочину та за вчинення якого передбачене покарання у виді виключно позбавлення волі на строк до 15 років. Тобто враховуючи міру покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання судом його винуватим, ця обставина вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання підозрюваний може вчинити спробу переховування.

Ризик того, що останній може незаконно впливати на потерпілих та свідків, обґрунтовується тим, що злочини, в якому на теперішній час підозрюється ОСОБА_9 вчинені із застосуванням насильства, можна припустити, що підозрюваний може чинити незаконний вплив на свідків та потерпілих не лише шляхом прохань, а й з використанням погроз чи застосуванням насильства відносно останніх.

Ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 дітей на утриманні не має, неодружений, тобто у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки. Кримінальні правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_9 , вчинені у громадських місцях із використанням розкладного ножа, вказане свідчить, що підозрюваний не може своє життя вписувати в рамки правил поведінки у суспільстві, не порушуючи при цьому прав оточуючих громадян і має схильність до таких дій.

Фактичні обставини злочину, інкримінованого підозрюваному, на думку органу досудового розслідування, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою застосування запобіжного заходу.

За сукупності таких обставин, слідчий суддя, приймаючи до уваги дані про особу ОСОБА_9 , вважає, що на даній стадії досудового розслідування необхідно застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор довів, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не може на даному етапі запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, уникати спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні та належну поведінку, попередити вчинення нових кримінальних правопорушень.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується злочину, вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави підозрюваному ОСОБА_9 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 176,177, 178, 183, 194, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 квітня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1