Справа №583/4639/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/518/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА

Іменем України

19 листопада 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 583/4639/25 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.2025 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якої застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, пов`язаних з їх збутом, і хоч до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, однак неодноразово був притягнутий до відповідальності за керування т/з під час комендантської години та без наявності права на керування відповідним т/з, не працевлаштований, офіційних джерел доходів не має, проживає за різними адресами, має паспорт для виїзду за кордон, тому застосований слідчим суддею запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

05.10.2025 до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погодженим із прокурором Охтирської окружної прокуратури, звернувся слідчий СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК.

03.10.2025 до ЄРДР за № 0000856 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК, у цей день ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК і 04.10.2025 йому було оголошено повідомлення про підозру у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, існують передбачені п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК ризики, тому слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.2025 у задоволенні вказаного клопотання слідчому було відмовлено і відносно ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , а також покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивувала тим, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою, існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, запобігти яким можливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а згідно п. 3 ч. 2 цієї статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення, а пропущений із поважних причин процесуальний строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду (ч. 1 ст. 117 КПК).

Правило дотримання п`ятиденного строку на оскарження ухвал слідчого судді з дня їх проголошення, передбачене п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК, покликано надати потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, а ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду; рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Оскільки прокурор, хоч і був присутнім в судовому засіданні, однак на проголошенні вступної та резолютивної частини ухвали слідчого судді 05.10.2025 не був, копію ухвали отримав тільки 13.10.2025 та в цей же день звернувся з апеляційною скаргою, тому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК), а згідно ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. При цьому обґрунтованість підозри ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється і наявні в матеріалах докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінальних правопорушень є завданням подальшого досудового розслідування.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК (ч. 1 ст. 183 КПК).

Відмовляючи слідчому у задоволенні клопотання та постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення і що даний запобіжний захід в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тримання підозрюваного під вартою не буде виправданим в цьому кримінальному провадженні.

Відповідні висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на вимогах КПК, оскільки при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в повній мірі враховані всі суттєві обставини кримінального провадження, як того і вимагають положення ст. 194 КПК, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК, тяжкість цього кримінального правопорушення, а також встановлене кримінальним законом покарання.

Колегія суддів приходить до переконання, що підозрюваний у даній конкретній ситуації в силу свого віку, поведінки під час провадження, відомостей про його особу не має реальної можливості чинити перешкоди у здійсненні досудового розслідування даного кримінального провадження, що дає підставу очікувати, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, визнані слідчим суддею доведеними не справдяться, а однієї лише «інформації» у клопотанні слідчого про це явно недостатньо для тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 у справі «Олександр Макаров проти Росії» (Aleksandr Makarov v. Russia), заява № 15217/07).

Питанню суворості покарання також не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба позбавлення волі підозрюваного не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 у справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v. Russia), заява № 7064/05), та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування такого запобіжного заходу. При цьому слід враховувати характер підозрюваного, його моральні якості, наявні кошти (матеріальне становище), зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом, і його міжнародні контакти, його заяви щодо прагнення виїхати на постійне місце проживання за кордон, наявність у нього кількох паспортів; наявність даних про те, що підозрюваний раніше ухилявся від розслідування і суду, тощо.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про те, що жоден більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки у клопотанні про застосування запобіжного заходу не зазначено, а під час його розгляду як в суді першої інстанції, так і при перегляді постановленого за результатами його розгляду рішення слідчого судді, не було встановлено того, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, які б про це свідчили.

На користь обґрунтованості рішення слідчого судді та достатності застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, свідчить і той факт, що підозрюваний самостійно, за першою вимогою апеляційного суду та у визначений час з`явився в судове засідання для участі в розгляді вказаної вище апеляційної скарги прокурора, незважаючи на те, що в ній порушувалося питання про погіршення його становища і застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, у зв`язку з цим ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Поновити прокурору ОСОБА_11 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.2025.

Ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.2025 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4