Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8872/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/356/26
Категорія 399 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 на вирок Богунського районного суду міста Житомира від 18 грудня 2025 року на підставі угоди між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_4 про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000819 від 20 травня 2025 року відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.332, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Богунського районного суду міста Житомира від 18 грудня 2025 року затверджено угоду від 18.12.2025 між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 332 ч.3, 28 ч.2, 366 ч.1 КК України і призначено їй покарання: за ст. 332 ч.3 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна; за ст. ст. 28 ч.2, 366 ч.1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна та без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнено обвинувачену від відбування призначеного покарання, з умовою, якщо вона протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 19.05.2025 по 21.05.2025 з розрахунку день за день.

До набрання вироком законної сили обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави - залишено без змін.

Після набрання вироком законної сили заставу в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. внесену за ОСОБА_4 ухвалено повернути заставодавцю ОСОБА_6 .

Не погодившись з даним вироком, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Богунського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2025 року змінити. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, додатково зарахувати у строк покарання період затримання і перебування під вартою на території Федеративної Республіки Німеччина з 18 грудня 2024 по 20 грудня 2024 з розрахунку день за день. Вказує, що про дані обставини стало відомо вже після ухвалення вироку.

Перевіривши апеляційну скаргу, суддя-доповідач вважає, що у відкритті провадження необхідно відмовити за таких підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічні положення містяться в ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом з тим, ч. 2 ст. 24 КПК України гарантовано право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, регламентований Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскарженні судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема, вироки, крім випадків, передбачених ст.394 цього Кодексу.

Положеннями п.2 ч.4 ст.394 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений, зокрема, прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Імперативна вказівка у цій процесуальній нормі щодо виключного визначення підстав для оскарження відповідного судового рішення узгоджується і з положеннями ч. 2 ст. 473 КПК.

Так, за вказаною нормою наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Таким чином законодавець створює процесуальні запобіжники від можливої недобросовісності та зловживання процесуальними правами учасників судового розгляду, які з метою скасування вироку суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості можуть в апеляційній скарзі відмовитися від визнання обставин, які визнавалися ними під час судового провадження на підставі угоди.

Як слідує з оскаржуваного вироку, 18 грудня 2025 року між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_7 , на підставі ст.ст. 468-470, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.

Судом першої інстанції перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості виконано вимоги, передбачені ст.474 КПК України, вирок відповідає вимогам угоди, судом у вироку вирішено і питання, передбачені ст. 72 КК України.

Доводи в апеляційній скарзі прокурора щодо потреби в зміні вироку з процесуальних питань - для зарахування перебування обвинуваченої під вартою в ФР Німеччина протягом 3 днів, про що стало відомо після ухвалення вироку не належать до підстав оскарження вироку на підставі угоди про визнання винуватості відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК. Наведене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 523/13129/17.

Крім того, підняті прокурором питання, які виявились після ухвалення вироку про затвердження угоди про визнання винуватості, можуть бути вирішені в порядку ст. ст. 537, 539 КПК.

Отже, прокурором оскаржено вирок з підстав, з яких він не може бути оскаржений, згідно положень ст.394 КПК України.

Відповідно до приписів ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також норму ч.4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач прийшов до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок суду першої інстанції від 18 грудня 2025 року.

Керуючись ст.399 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 на вирок Богунського районного суду міста Житомира від 18 грудня 2025 року на підставі угоди між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_4 про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000819 від 20 травня 2025 року відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.332, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження та апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_8