Справа № 405/368/26
провадження № 1-кс/405/300/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2026 м. Кропивницький

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджене з начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Кіровоградської обласної прокуратури у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 21.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України,

встановив:

до Подільського районного суду м. Кропивницького від старшого слідчого СВ УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_6 надійшло клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим мотивовано тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України; існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за викладених у клопотання підстав.

Захисник заперечив відносно задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивуючи це тим, що: вважає, що підозра про яку повідомлено ОСОБА_4 є необґрунтованою, оскільки його підзахисний вважав, що працює на СБУ.

Підозрюваний підтримав позицію захисника та додав, що не одружений, утриманців не має, до затримання працював експедитором в ТОВ «Астрон», пояснив, що вважав, що виконує завдання СБУ. Підтвердив, що знав під час підпалу проте, що це є вхід у приміщення районної ради і що на ньому була табличка «Пункт незламності». Він розуміє, що «Пункт незламності» існує для допомоги людям, які опинились у складних умовах і там вони можуть зокрема підзарядити телефон, випита чай тощо. Підтвердив, що в момент підпалу на вулиці був сильний мороз. Гроші на купівлю бензину для підпалу йому перевила особа, яка представилась працівником СБУ.

Вивчивши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дослідивши матеріали, якими стороною обвинувачення обґрунтовано клопотання, заслухавши доводи прокурора, думку підозрюваного, захисника слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 21.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.194, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України.

За підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, 17 год. 03 хв. о 21.01.2026 хв., затримано ОСОБА_4 на підстав ст. 208 КПК України.

22.01.2026, у порядку та в строки передбачені 277 КПК України, слідчим повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України. Згідно повідомлення про підозру від 22.01.2025, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що: 24.02.2022 Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжений та безперервно триває до цього часу.

В ході проведення слідчих (розшукових) дій кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ослаблення держави Україна, підриву її економічної та інформаційної безпеки, дестабілізації діяльності органів державної влади та залякування населення в умовах дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України та затвердженого Верховною Радою України, вчинив закінчений замах на здійснення диверсії.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, вступив у злочинну змову з невстановленою на теперішній час особою, яка діяла в інтересах держави-агресора або підконтрольних їй структур та використовувала обліковий запис із відображуваним ім`ям « ОСОБА_8 » та ім`ям користувача (username) «atosbuukr» у мережі Інтернет.

Зазначена невстановлена особа, діючи умисно та цілеспрямовано, шляхом електронного листування та обміну повідомленнями, надала ОСОБА_7 детальні вказівки щодо:

-вибору об`єкта диверсійного посягання адміністративної будівлі Подільської районної ради та розташованого в ній пункту «Незламності» за адресою: м. Кропивницький, вул. Паученка, буд. 53/39;

-способу вчинення злочину шляхом підпалу;

-часу та умов здійснення підпалу;

-заходів конспірації та уникнення викриття правоохоронними органами.

Діючи відповідно до отриманих вказівок, ОСОБА_7 підготувався до вчинення кримінального правопорушення, а саме: заздалегідь підшукав та підготував засоби для підпалу (легкозаймисту речовину та засоби запалювання), після чого у визначений час прибув до вказаної адміністративної будівлі.

Перебуваючи безпосередньо біля об`єкта посягання, ОСОБА_7 використовуючи легкозаймисту речовину та засоби запалювання виконав об`єктивну сторону злочину - знищення та пошкодження об`єкта, що згідно з відповіддю виконавчого комітету Кропивницької міської ради, має важливе суспільне та інфраструктурне значення в умовах воєнного стану - Подільської районної ради та розташованого в ній пункту «Незламності» за адресою: м.Кропивницький, вул. Паученка, буд. 53/39, шляхом умисного підпалу, після чого залишив місце події.

Таким чином, ОСОБА_7 здійснив усі дії, спрямовані на вчинення диверсії, а саме знищення адміністративної будівлі Подільської районної ради та розташованого в ній пункту «Незламності» шляхом підпалу, однак кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі підозрюваного - оперативним ліквідуванням осередку займання співробітниками Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Так, діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Рішенням ЄСПЛ у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18) встановлено відсутність потреби, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Надані стороною обвинувачення докази, а саме: протоколи огляду місця події від 20.01.2026, відповідь оперативного підрозділу на виконання доручення слідчого від 21.01.2026, протокол огляду місця події від 21.01.2026, протокол обшуку у невідкладних випадках від 21.01.2026, в своїй сукупності свідчать про обґрунтованість підозри про яку повідомлено ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.194, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України.

Вирішуючи питання про встановлення ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, слідчим суддею наголошується, що при встановлення наявності/відсутності таких ризиків, слідчий суддя має виходити виключно з конкретної оцінки фактів, сукупність яких може доводити або спростовувати вірогідність вчинення підозрюваним протиправних дій. При цьому, оцінка до вчинення підозрюваним таких дій виходить із: суворості можливого покарання, особи підозрюваного, характеризуючих даних, та інших обставин, які в кожному випадку є індивідуальними та давали слідчому судді прийти до обґрунтованого переконання, що такі дії підозрюваним можуть бути вчиненні, і без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, його неможливо уникнути, і така поведінка підозрюваного є потенційно можливою та прогнозованою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризики, які наведені слідчим в клопотанні та підтримані прокурором у судовому засіданні, які передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеними, за наступного:

- щодо ризику передбаченого п. 1 більш тяжке кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волік строком на 15 років або довічне позбавлення волі. Означене покарання в разі визнання ОСОБА_4 винуватим повинне бути призначене до реального відбування без можливості застосування правил ст. 75 КК України (пільгового інституту призначення покарання), що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для підозрюваного переховуватися від суду. Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ. Зокрема в рішенні від 26.06.2001 у справі «Ilijkov v. Bulgaria» (§ 80, заява № 33977/96) суд зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений;

- щодо ризику передбаченого п. 2 кримінальне правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_4 , вчинено ним в умовах воєнного стану. Окрім цього, методи за якого ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, ретельно приховувались підозрюваним і були викрити правоохоронними органи без волі на те ОСОБА_4 . Також, з моменту затримання підозрюваного та застосування до нього запобіжного заходу пройшов дуже малий проміжок часу, а стороною обвинувачення на цій стадії досудового розслідування здійснюється збір та відшукання доказів вчинення кримінального правопорушення;

- щодо ризику передбаченого п. 5 кримінальне правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_4 , вчинено ним в умовах воєнного стану, умисно, відносно об`єкту критичної інфраструктури, а саме «Пункту незламності», з метою дестабілізації діяльності органу державної влади, оскільки «Пункт незламності» знаходився в приміщенні Подільської районної ради.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведено, оскільки не наведено перелік свідків, в тому числі потенційних, на яких би міг впливати підозрюваний.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічне позбавлення волі, раніше не судимий, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 , не одружений, не має утриманців, постійного місця проживання, до затримання працював, характеризуючих даних та відомостей про стан здоров`я відносно підозрюваного сторонами не надавались, відсутність відомостей про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, наявність доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, у вчиненні якого він підозрюється.

Отже, наведені вище обставини свідчать, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які б свідчили про наявність підстав та необхідність застосування до ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, навіть за умови що вона неповнолітня, оскільки менш суворий запобіжний захід не може гарантувати належну поведінку підозрюваного , строк якого слід обліковувати з моменту затримання підозрюваного .

Водночас, стороною захисту не спростовано тих доказів та фактів, на які посилаються слідчий та прокурор, а отже не доведено підстав для застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту, що іншої версії події і мету вчинку ОСОБА_4 , мають перевірятись саме органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування, оскільки саме на слідчого та прокурора покладено обов`язок встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, в тому числі і тих, що виправдовують особу.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 177 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи положення наведеної вище статті процесуального закону, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Враховуючи положення частини четвертої статті 183 КПК України, а також встановлені у даному кримінальному провадженні обставини, характер інкримінованого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та наявність обґрунтованих ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що визначення ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Отже, наведені вище обставини свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність підстав для його застосування.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 369-372, 492 КПК України, -

постановив:

клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 17 год. 03 хв. 21.01.2026 хв. до 21.03.2026 включно, в межах строку досудового розслідування.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_9