Справа № 487/8536/25
Провадження № 1-кс/487/5327/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002041 від 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002041 від 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме: на земельну ділянку кадастровий номер 853690000:12:001:0067, площею 0,1 га, яка належить йому на праві приватної власності, із позбавленням прав на її відчуження та розпорядження.

Клопотання обґрунтоване тим, що другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002041 від 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

10.09.2025 у порядку ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що підозрюваному на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 853690000:12:001:0067, площею 0,1 га.

У клопотанні слідчий посилається на те, що оскільки санкція ч. 1 ст. 111 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, є підстави, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, для арешту майна підозрюваного.

В судовому засіданні слідчий не був присутнім, подав заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, розгляд клопотання про арешт майна проведено без повідомлення підозрюваного, його захисника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Судом встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002041 від 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв Присягу працівника прокуратури, відповідно до змісту якої він, присвячуючи свою діяльність служінню Українському народові і Українській державі, урочисто присягнув: неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов`язань України; сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави; постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповою, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов`язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури.

Наказом прокурора Кримського регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері ОСОБА_4 призначено на посаду прокурора відділу прокуратури Кримського регіону України.

Рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 11.03.2014 № 1729-6/14, тобто всупереч установленому чинним законодавством України порядку, ОСОБА_5 призначено на посаду прокурора Автономної Республіки Крим.

За допомогою невстановлених слідством осіб ОСОБА_5 у березні 2014 року запропонувала ОСОБА_4 продовжити працювати в органах прокуратури Автономної Республіки Крим та виконувати лише розпорядження та накази, надані нею.

У подальшому у березні 2014 року, більш точну дату встановити не виявилось за можливе, невстановленими слідством особами ОСОБА_4 запропоновано перейти до незаконно створеної військової прокуратури військової частини НОМЕР_1 Чорноморського флоту.

Нехтуючи вищевказаними вимогами Конституції і законів України, Присягою працівника прокуратури, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність призначення ОСОБА_5 на посаду так званого «прокурора Республіки Крим», а також незаконного проведення на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя референдуму, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності, посиленні окупації півострову та утворенні в АР Крим системи незаконних органів прокуратури Російської Федерації, погодився на незаконну пропозицію про продовження роботи у складі 107 військової прокуратури гарнізону Чорноморського флоту на посаді помічника військового прокурора 107 військової прокуратури гарнізону Чорноморського флоту без підпорядкування Генеральній прокуратурі Україні.

ОСОБА_4 , перебуваючи у місті Севастополі АР Крим, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні-серпні 2014 року, більш точну дату не встановлено, погодився на призначення його на посаду прокурора помічника воєнного прокурора військової прокуратури військової частини НОМЕР_1 Чорноморського флоту, виконував вказівки і розпорядження так званих керівників зазначеної прокуратури, чим надав допомогу представникам іноземної держави у забезпеченні роботи незаконно створених органів прокуратури та посилив заходи тимчасової окупації півострова.

Зокрема, ОСОБА_4 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи стаж роботи в органах прокуратури, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, неодноразово, в якості прокурора помічника воєнного прокурора військової прокуратури військової частини НОМЕР_1 Чорноморського флоту незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, приймав участь у судових засіданнях у Кримському гарнізонному військовому суді, чим надавав допомогу іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів прокуратури Російської Федерації та на території АР Крим, що призвело до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим, завдяки чому окупація триває.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні так званого Севастопольського гарнізонного військового суду, приймав участь в судових засіданнях у справах: № 1-97/2016, № 1-39/2017.

Допомога ОСОБА_4 іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів прокуратури Російської Федерації на території АР Крим призвела до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим, завдяки чому окупація триває.

10.09.2025 у порядку ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме: в умисному діянні, вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Письмове повідомлення про підозру 10.09.2025 опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, ОСОБА_4 було викликано до слідчого другого слідчого відділу для допиту та участі у слідчих діях шляхом опублікування повісток на сайті офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр».

Проте, підозрюваний ОСОБА_4 до слідчого не прибув, будь-які документи, які підтверджують поважність причин неприбуття, не надав.

Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Стаття 111 КК України передбачає відповідальність за державну зраду, що є злочином проти основ національної безпеки України.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КК України державна зрада карається позбавленням волі від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Отже, закон про кримінальну відповідальність передбачає можливість конфіскації майна у випадку засудження особи за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.09.2025 № 441873541 ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка з кадастровим номером 853690000:12:001:0067, площею 0,1 га.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим у клопотанні доведені підстави і мета арешту майна відповідно до положень статті 170 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, який карається і конфіскацією майна, існує ризик відчуження майна підозрюваним, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Оскільки арешт накладається з метою конфіскації майна як виду покарання, відповідно до ст. 170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення підозрюваного права на розпорядження вищевказаним майном.

Слідчий суддя зазначає, що на даному етапі таке обмеження права власності є розумним та співмірним із завданнями кримінального провадження, а незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

У кримінальному провадженні № 0002041 від 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: земельну ділянку з кадастровим номером 853690000:12:001:0067, площею 0,1 га, заборонивши розпоряджатися цим майном.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1