ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/4451/26

Провадження № 11-сс/820/117/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та Віньковецьким районним судом Хмельницької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчої судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2026 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено. Застосовано щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Петрашівка Віньковецького району Хмельницької області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, розлученої, маючої неповнолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , що фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 09 квітня 2026 року включно та визначено заставу у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 83 200 грн.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 лютого 2026 року, близько 18 год 20 хв ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в житловій кімнаті будинку АДРЕСА_2 , під час спільного розпивання алкогольних напоїв із ОСОБА_8 , розпочала з останнім словесну суперечку, під час якої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вирішила спричинити потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження.

Під час вказаного конфлікту ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи в положенні сидячи на ліжку в одній із житлових кімнат будинку АДРЕСА_2 , та знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, взяла до рук предмет, ззовні схожий на ніж побутового призначення, після чого умисно нанесла вказаним ножем близько двох ударів у живіт та два удари по передній поверхні правого стегна потерпілого ОСОБА_8 , спричинивши останньому тілесні ушкодження.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкого кишківника, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.

За таких обставин ОСОБА_6 підозрюється у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000319 від 10 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

10 лютого 2026 року о 21 год 00 хв ОСОБА_6 було затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану ухвалу скасувати та обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалу вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Стверджує, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_6 раніше не судима, визнає вину, щиро кається у скоєнному.

На її думку, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є недоведеним.

Крім того, підозрювана пересувається за допомогою милиць та потребує операції, що унеможливлює її перебування під вартою.

Усі вищевказані обставини, на переконання захисника, дають можливість застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника, адвоката ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, згідно з ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ст. 183 КПК України).

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий послався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , яке є тяжким, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КК України.

Наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчою суддею. При цьому, була опитана підозрювана, вислухана думка її захисника, прокурора, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Слідча суддя правильно врахувала обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; особу підозрюваної, яка є раніше не судимою, має малолітнього сина (на розгляді суду перебуває позов про позбавлення її батьківських прав), постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, не працює.

Тому, слідча суддя прийшла до правильного висновку про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Врахувавши наведені ризики, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності слідча суддя прийшла до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор та слідчий довели, що застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчої судді про те, що лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, наявність яких доведена слідчим та прокурором.

Доводи апелянта про недоведеність ризику переховування від органу досудового розслідування чи суду, колегія суддів до уваги не бере, враховуючи наступне.

Так, наявність вищезазначеного ризику, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке їй загрожує у випадку визнання її винуватою, остання з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що наразі на території України діє воєнний стан та у зв`язку із тимчасовою окупацією російською федерацією територій України, з метою відсічі російської збройної агресії в певних її регіонах простягається лінія зіткнення - умовна лінія на поверхні землі між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, на прилеглих територіях до якої ведуться бойові дії. Наявність блокпостів не виключає обмеження чи унеможливлення контролю в моменти активних бойових дій на певних ділянках лінії зіткнення, що може бути використано підозрюваною для її переховування.

Введення на території нашої держави воєнного стану також суттєво ускладнює контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою та створює перешкоди для виклику підозрюваної.

До того ж, у рішенні по справі «W проти Швейцарії», Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду. В сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вказане й стало підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_6 раніше не судима, визнає вину, щиро кається у скоєному, на увагу апеляційного суду не заслуговують, з огляду на те, що вказані обставини були в повній мірі враховані слідчою суддею під час обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, наведені обставини не є беззаперечною підставою, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного підозрюваній запобіжного заходу, оскільки такі враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, зокрема: тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, фактичними обставинами кримінального провадження, суворістю можливого покарання, які й стали підставою для задоволення клопотання слідчого.

Що ж стосується доводів адвоката про незадовільний стан здоров`я підозрюваної, що унеможливлює її перебування у слідчому ізоляторі, то такі є безпідставними, оскільки вказана обставина матеріалами справи не підтверджена.

Зокрема, жодних відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 потребує проведення операції матеріали справи не містять, не надано таких й апеляційному суду.

Разом з тим, згідно із ч. 4 ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, визначено взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Відповідно до п. 2.1. зазначеного Порядку усі особи, які прибули до слідчих ізоляторів, у тому числі особи, які переміщуються під вартою (конвоюються), проходять первинний медичний огляд з метою виявлення осіб, яким заподіяно тілесні ушкодження та які становлять епідемічну загрозу для оточення або потребують невідкладної медичної допомоги.

Згідно п. 2.3. Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Пунктами 2.6., 2.7. Порядку визначено, що особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

З огляду на вказане, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 не позбавлена можливості отримати медичну допомогу, у разі її необхідності, перебуваючи під вартою.

Доводи захисника про те, що до підозрюваної слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, апеляційний суд відхиляє, з огляду на наступне.

Так, колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді було досліджено матеріали кримінального провадження та не встановлено підстав для зміни обраного підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваної, на думку колегії суддів, унеможливить запобігання існуючим ризикам, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під наглядом правоохоронних органів та зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Що стосується застави, то колегія суддів погоджується з її розміром, визначеним слідчим суддею.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, ч. 5 ст. 182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину, зокрема, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Враховуючи наведені обставини та наявність ризиків, передбачених передбачені ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, спосіб вчинення злочину у якому підозрюється ОСОБА_6 , її майновий та сімейний стан, а також те, що остання визнала вину та щиро кається колегія суддів вважає, що слідча суддя обґрунтовано призначила підозрюваній заставу у розмірі, наближеному до мінімального. Саме такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваної покладених на неї обов`язків, з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не є непомірним для нього, з чим погоджується апеляційний суд.

Таким чином, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваної шляхом обрання останній найсуворішого запобіжного заходу є виправданою. Окрім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особу ОСОБА_6 та обґрунтовано прийняв рішення про необхідність ізоляції її від суспільства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчої судді не знаходить.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчої судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2026 року, якою застосовано щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09 квітня 2026 року включно, із визначенням застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу її захисника, адвоката ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3