УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року

м. Київ

справа № 748/28/26

провадження № 51-192 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 січня 2026 року про відмову у відкритті провадження,

встановив:

Як убачається з матеріалів провадження та наданих копій судових рішень, ухвалою слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 січня 2026 року повернуто скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про незаконне затримання та зобов`язання вчинити дії, подану в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Суддя Чернігівського апеляційного суду ухвалою від 08 січня 2026 року, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК, відмовив у відкритті провадження адвокату ОСОБА_4 .

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Особливостями права на апеляційний перегляд судового рішення є те, що це право не є абсолютним, оскільки може бути обмежене відповідно до законодавства шляхом визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію, або чіткого визначення випадків, за яких таке право виникає.

ЄСПЛ в своїх рішеннях зазначає, що право на справедливий судовий розгляд (стаття 6 Конвенції), одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. Golder v. the United Kingdom, рішення від 21 лютого 1975 року, параграф 36; Перетяка та Шереметьєв проти України, рішення від 20 червня 2011 року, параграф 33), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. the Guerin v. France, рішення від 29 липня 1998 року, параграф 37).

Законність і обґрунтованість рішень слідчого судді, може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 310 КПК оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Водночас згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, викладено в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК. Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканності, арешту майна, тимчасового доступу до певних речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Як правильно зазначено апеляційним судом, до передбаченого ст. 309 КПК переліку не входить оскарження ухвали слідчого судді, постановленої в порядку ст. 206 КПК.

Крім того, об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 27 травня 2019 року у провадженні № 51-7276 кмо 18 (справа № 766/22242/17) дійшла висновку, що оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Саме на це рішення послався й суд апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали. З такою позицією погоджується і колегія суддів та вважає непереконливими доводи захисника адвоката ОСОБА_4 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, посилання адвоката ОСОБА_4 на положення статей 6, 7, 9 КПК, а також позиції Верховного Суду, що у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки скарга захисника була подана в порядку ст. 206 КПК і відповідно слідчий суддя постановив ухвалу в межах процедури, яка передбачена кримінально-процесуальним законом. При цьому повноваження слідчого судді у частині повернення скарги визначені ч. 2 ст. 304 КПК.

Зазначена позиція узгоджується з судовою практикою суду касаційної інстанції (ухвала від 19 грудня 2024 року у справі № 522/9264/24).

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, відмовивши у відкритті апеляційного провадження на вказану ухвалу слідчого судді, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 січня 2026 року про відмову у відкритті провадження.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3