Справа № 645/2198/24
Провадження № 1-кп/645/300/25

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000155 від 29.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

18.02.1997 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ст.94, ст. 102, ч. 2 ст. 141, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 8 років позбавлення волі, звільнений 25.07.2003 року із відбуттям строку покарання;

05.03.2004 року Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі;

01.02.2018 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч. 1 ст.296, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Харківського апеляційного суду від 20.11.2018 року, переглянуто вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.02.2018 в частинні застосування ч.5 ст.72 КК України, звільнений 20.11.2018 із відбуттям строку покарання,-

07 березня 2023 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.187 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України, у виді 3 років 2 місяців 11 днів позбавлення волі;

01 квітня 2024 року вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова за вчинення кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень;

06 березня 2025 року вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2024, близько 06 год. 10 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу території домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на порушення недоторканості іншого володіння особи, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку третіх осіб, переліз через паркан, тим самим проник на територію вказаного вище домоволодіння.

Надалі, ОСОБА_5 , знаходячись на території домоволодіння ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на порушення недоторканості іншого володіння особи, а саме на незаконне проникнення до приміщення господарського призначення, розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що належить остійній, у той же день, всупереч волі потерпілої, без її дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутності будь-яких нагальних причин для порушення недоторканості іншого володіння особи, діючи умисно, незаконно та протиправно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому перешкодити, усвідомлюючи, що порушує його недоторканість, шляхом вільного доступу, увійшов до вказаного приміщення господарського призначення, чим грубо порушив вимоги ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи.

В судовому засіданні ОСОБА_5 винним себе у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України визнав повністю, зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини справи не оспорював, у скоєному щиро каявся.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, цивільний позов не заявляла.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, у тому числі потерпіла, яка надала до суду заяву, не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, відомостей щодо речових доказів та судових витрат.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 , своїми умисними діями, вчинив незаконне проникнення до іншого володіння особи, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, і така кваліфікація його дій є вірною.

При визначенні ОСОБА_5 , виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово засуджений, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, не перебуває на обліку лікарів психіатра та нарколога, офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей не має, а також пом`якшуючу покарання обвинуваченого обставину - щире каяття.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, вимоги ст. 50, 65 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засуджених, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно вироку від 06 березня 2025 року Орджонікідзевського районного суду м.Харкова ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, за даним вироком ОСОБА_5 відбуває покарання з 05.02.2024 року, початок строку відбування покарання рахується з моменту затримання. Кримінальне правопорушення проступок, у вчинення якого обвинувачується ОСОБА_5 був вчинений до постановлення вироку від 06.03.2025 року, тому покарання йому необхідно призначати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного, з урахуванням особи ОСОБА_5 ,який неодноразово раніше був засуджений, судимість в установленому порядку не знята та не погашена, суд вважає, що виправлення таперевиховання його можливо лише в ізоляції від суспільства, із застосуванням покарання, у межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України, у вигляді обмеження волі.

Питання речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 , на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта за проведення експертизи № СЕ-19/121-24/7186-ТВ від 15.03.2024, в розмірі 2271,84 грн., за проведення експертизи № СЕ-19/121-24/7164-ТВ від 18.03.2024, в розмірі 1514,56 грн., за проведення експертизи № СЕ-19/121-24/7182-ТВ від 26.03.2024, в розмірі 1893,20 грн., за проведення експертизи № СЕ-19/121-24/7165-ТВ від 13.03.2024, в розмірі 1135,92 грн., а всього 6815,52 гривень.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.03.2024 року, було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на виявлене та вилучене майно, який підлягає скасуванню, згідно ч. 4 ст. 174 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався, згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12.02.2024 року застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, згідно вироку Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06.03.2025 року ОСОБА_5 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з 05.02.2024 року, в ДУ «Харківська виправна колонія № 43».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у вигляді обмеження волі строком на один рік.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи частково відбуте покарання за вироком від 06.03.2025 року Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 , покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання з 05.02.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави за проведені експертні роботи витрати у сумі 6815 гривень 52 копійки.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.03.2024 року.

Речові докази: Бідон № 1, виготовлений з алюмінію, об`ємом 3 л, Бідон № 2, виготовлений з алюмінію, об`ємом 10 л, соковитискач відцентрований «Родничок» «СВПП-301», предмет візуально схожий на корпус швейної машинки, плоскогубці металеві, кусачки торцеві металеві -передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , вважати повернутими потерпілій за належністю.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Немишлянський районний суд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Немишлянському районному суді м. Харкова копію цього вироку.

Згідно вимог ч. 3 ст. 376 КПК України суд роз`яснює право обвинуваченому, потерпілій ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1