КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/2518/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/6048/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 24 липня 2025 рокупро відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Германівка, Обухівського району, Київської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

за участю:

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіОбухівського районного суду Київської області від 24 липня 2025 рокувідмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 10.05.2025 року, у кримінальному провадженні №0000969 від 09.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , визнати необґрунтованим та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України у кримінальному провадженні № 0000969 від 09.05.2025 року.

На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що аналіз змісту сформульованої підозри дозволяє стверджувати, що стороною обвинувачення ОСОБА_7 повідомлено про підозру за вчинення діяння, не передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що кримінальний процесуальний закон вимагає обов`язкового відображення трьох складників щодо повідомленої підозри/висунутого обвинувачення: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (формули обвинувачення); формулювання обвинувачення (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 15.01.2024 року у справі №683/694/20).

При цьому під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому (постанова ОП/ККС від 15.01.2024 у справі №683/694/20).

Вважає, що зміст всіх трьох складників висунутого обвинувачення має, по-перше, узгоджуватися між собою, а, по-друге, має відповідати тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі. Або, кажучи іншими словами, стислий виклад в повідомленні про підозру фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа (п.6 ч.1 ст.277 КПК України), полягає у викладенні в тексті підозри таких діянь, які утворюють фактичний склад кримінально-караного діяння.

Відтак, на думку захисника ОСОБА_6 , є очевидним те, що вчинення діяння, не передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, не може слугувати підставою для повідомлення особі про підозру та/або для висунення особі обвинувачення.

Натомість зміст викладених у підозрі фактичних обставин «кримінального» правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дозволяє стороні захисту стверджувати, що стороною обвинувачення ОСОБА_7 висунута підозра за вчинення діяння, не передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Так, з об`єктивної сторони злочин, передбачений ст.152 КК України, полягає у вчиненні відповідних дій сексуального характеру, перелічених у диспозиції ст.152 КК України, без добровільної згоди потерпілої.

Відтак, сутність зґвалтування, відповідальність за яке передбачена ст. 152 КК України, полягає, зокрема, у вчиненні статевого акту без добровільної згоди жінки.

Отже «відсутність згоди» є обов`язковим елементом (обов`язковою ознакою) об`єктивної сторони злочину, відповідальність за який передбачена ст. 152 КК України.

Або, акт відрізняється від звичайного статевого акту таким обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею152 КК України, як, відповідно, відсутність - наявність згоди потерпілої/партнерші на вчинення статевого акту.

Відтак, дії сексуального характеру, в тому числі і вагінальний статевий акт, вчинений за згодою особи, не утворює об`єктивну сторону злочину, відповідальність за який передбачена ст. 152 КК України.

Водночас, з викладених слідчим у повідомленні про підозру фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 (п.6 ч.1 ст. 277 КПК України), не вбачається, що той статевий акт, про який йде мова у повідомленні про підозру, відбувся без згоди «потерпілої» ОСОБА_9 .

Або, кажучи іншими словами, слідчий, викладаючи у повідомленні про підозру фактичні обставини «кримінального правопорушення», не інкримінує ОСОБА_7 вчинення статевого акту без згоди потерпілої ОСОБА_9 .

Відтак, у повідомленні про підозру слідчим описано звичайний статевий акт, вчинення якого не є кримінально-караним діянням.

Таким чином, підсумовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що викладені слідчим фактичні обставини кримінального правопорушення, не утворюють об`єктивну сторону висунутої підозри за ст. 152 КК України, а тому підозра є необґрунтованою та не містить викладу таких обставин, які утворюють склад кримінального правопорушення.

В судове засідання не з`явився прокурор, про дату, час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених в ній підстав, дослідивши матеріали, які надійшли із суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області за процесуальним керівництвом Обухівської окружної прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від №0000969 від 09 травня 2025 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

10.05.2025 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

21.07.2024 року адвокат ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернувся до Обухівського районного суду Київської області із скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 10.05.2025 року, у кримінальному провадженні №0000969 від 09.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 24 липня 2025 рокувідмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру від 10.05.2025 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що наведені захисником у скарзі відомості не спростовують даних, що ОСОБА_7 не причетний до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України. Будь-яких інших доказів необґрунтованості підозри, на які захисник посилається у скарзі, матеріали справи не містять, що в свою чергу позбавляє слідчого суддю можливості перевірити наведені обставини.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлення від 10.05.2025 року про підозру ОСОБА_7 є обґрунтованим, а тому немає підстав для його скасування.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки, як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Як убачається зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 10.05.2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за формою та змістом вказане повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить усі передбачені вказаною статтею відомості, у тому числі зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , із зазначенням часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що зміст повідомлення про підозру не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та про відсутність достатніх доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, фактично зводяться до питань доведеності винуватості, оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Так, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, у сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В апеляційній скарзі не наведено, та під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено даних про порушення стороною обвинувачення вимог ст. ст. 276-278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 10.05.2025 року, які б слугували підставою для її скасування.

Доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали не можуть бути визнані переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, про обґрунтованість такої підозри.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, перевіркою матеріалів судового провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 24 липня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4