ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

м. Фастів Київська область 20 січня 2026 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

з участю серетаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000044 від 12.01.2026 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Перевірив надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2026 року до Фастівського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000044 від 12.01.2026 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 11.01.2026, о 16.00 год., водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (твереза), керуючи автомобілем «Peugeot 1007», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі М05 Київ-Одеса у межах Фастівського району Київської області, в лівій смузі для руху в напрямку м. Києва, на 26 км + 900 м, в стані заносу здійснила виїзд на асфальтоване узбіччя з правої сторони відносно свого напрямку руху і допустила зіткнення з металевим придорожнім парканом.

Внаслідок ДТП, пасажир вказаного т/з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав т/у у вигляді перелому правої руки, у зв`язку з чим був доставлений до КНП Васильківська БЛІЛ.

Постановою слідчого від 12.01.2026 року автомобіль марки «Peugeot 1007», р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 12.01.2026 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ст.131 КПК України, арешт майна є одним з заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватися та розпоряджатися даним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина друга ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення в тому числі збереження речових доказів.

В даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів клопотання вказане майно має значення для проведення досудового розслідування, як речовий доказ та існують достатні підстави вважати, що воно може бути приховане, знищене, відчужене.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Із зазначених основоположних завдань кримінального судочинства вбачається, що орган досудового розслідування зобов`язаний вжити всіх заходів для відновлення порушеного права, в даному випадку на право власності.

Незастосування заборони на дане майно може призвести до його зникнення, приховування, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, також, з метою збереження речових доказів, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Накласти арешт на автомобіль марки «Peugeot 1007», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вилучений згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.01.2026 року, шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування зазначеного майна.

Копію ухвали направити до СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області для негайного виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1