Справа № 632/2056/24
провадження № 1-кп/632/98/25

Вирок

Іменем України

28 листопада 2025 року м. Златопіль

Златопільский міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, розлученого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12.04.2023, близько 07.40 години, ОСОБА_7 керуючи на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (виданого на ім`я ОСОБА_7 ) та дійсного договору добровільного комплексного страхування № 212485098, технічно - справним автомобілем марки «DAEWOO» модель «LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на той момент перебував у його фактичному володінні та користуванні, рухався по автодорозі Р-51 сполученням «Мерефа - Лозова - Павлоград» в напрямку від розташування міста Мерефа Харківського району Харківської області в напрямку розташування м. Златопіль Лозівського району Харківської області. На ділянці вказаної дороги 34 км +350 м перед ним в попутному напрямку їхав не встановлений вантажний автомобіль. Після чого ОСОБА_7 почав виконувати маневр, а саме обгін. При цьому, в порушення вимог «п.10.1» Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху ОСОБА_7 не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в порушення «п.14.2 в» Правил дорожнього руху України перед початком обгону не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, в результаті чого здійснив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «ВАЗ» модель 217003-110-01, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 .

В результаті неправомірних дій ОСОБА_7 пасажирка автомобіля «ВАЗ» модель 217003-110-01, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому п`ятої плюснової кістки лівої кисті, який за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, по признаку тривалості розладу здоров`я, так як для повного загоювання кісток скелету людини необхідний термін строком понад 3 тижні (21 день).

Крім того, водій ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді уламкового перелому середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням кісних уламків, який за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, по критерію втрати загальної працездатності не менш ніж на одну третину (не менш 33%).

У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «DAEWOO» модель «LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам «п.10.1», «п.14.2 в» Правил дорожнього руху, які, з технічного зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні ОСОБА_7 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження та потерпілому ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження не визнав, заявивши про відсутність вини з його боку, та просив його виправдати.

При цьому обвинувачений показав, що дійсно 12.04.2023 в світлий ранковий час доби, близько 07.40 години, на технічно - справному автомобілі марки «DAEWOO» модель «LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на той момент перебував у його фактичному володінні та користуванні, рухався по автодорозі Р-51 сполученням «Мерефа - Лозова - Павлоград» в напрямку від розташування міста Мерефа Харківської області в напрямку розташування м. Златопіль Лозівського району Харківської області.

Швидкість руху автомобіля складала близько 60-70 км/год. та рух автомобіля відбувався на відстані 2,8 м від правого краю дороги до лівого габариту автомобіля по ходу його руху. В той час асфальто - бетонне покриття дороги було у мокрому стані.

За шляхом прямування виявив попереду себе автомобіль, який їхав в попутному напрямку, та переконавшись в безпечності маневру, здійснив маневр - обгін автомобіля, після чого повернувся на свою смугу для руху. В цей момент побачив, що йому на зустріч виїхав автомобіль марки «ВАЗ» моделі «Приора», з яким через мить сталося зіткнення передніми лівими частинами за ходом руху. Виконати будь - які дії для того, щоб уникнути зіткнення, він не встиг, так як з моменту виявлення зустрічного автомобіля до моменту зіткнення пройшов час в межах долі секунди. Швидкість руху зустрічного автомобіля на його думку складала також близько 60-70 км/год. Зазначив, що зіткнення його автомобіля з автомобіль марки «ВАЗ» моделі «Приора» відбулось виключно на його смузі по ходу його руху, і в його діях відсутня будь яка вина. Цивільні позови потерпілих не визнав в повному обсязі, так як вважає, що саме водій ОСОБА_4 винен в дорожньо-транспортній пригоді.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його вина підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами, які безпосередньо були досліджені в судовому засіданні, та які в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Показами потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що 12.04.2023 вранці він, його дружина ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на його автомобілі «ВАЗ» модель 217003-110-01, реєстраційний номер НОМЕР_4 , поїхали до м. Харків. Його дружина сиділа на передньому сидінні справа від нього, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 позаду. Видимість була гарна, асфальто - бетонне покриття дороги було сухим, коли вони виїхали.

Вони рухалися по трасі сполученням ОСОБА_11 в напрямку від розташування м. Златопіль в напрямку розташування м. Мерефа Харківської області, на відстані 2,35-2,4 м від правого краю дороги до лівого габариту автомобіля по ходу його руху, зі швидкістю близько 80 км/год.

Під час руху у зустрічному напрямку їхав малогабаритний вантажний автомобіль, порівнявшись з яким, на його полосу руху, виїхав автомобіль ДЕО, який рухався позаду вантажного автомобіля з яким відбулось зіткнення. На цій ділянці дороги обгін заборонено, так як була нанесена суцільна лінія розмітки, яка розділяє рух. Автомобіль ДЕО повністю переткнув суцільну лінію розмітки, яка розділяла напрямки руху, тим самим виїхавши на його смугу руху. Все відбулось за мить і він не зміг зреагувати, але встиг повернути рульове колесо праворуч, намагаючись уникнути зіткнення. Удар прийшовся в ліву частину його автомобіля на його полосі по ходу руху. В подальшому всі обставини не пам`ятає, так як втратив свідомість.

Показами потерпілої ОСОБА_5 , яка показала, що 12.04.2023 вранці вона, її чоловік ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на їх автомобілі «ВАЗ» модель 217003-110-01, реєстраційний номер НОМЕР_4 , поїхали до м. Харків. Автомобілем керував її чоловік. Даний автомобіль завжди знаходиться в справному стані, так як чоловік доглядає його. Вона сиділа на передньому сидінні зліва від чоловіка, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 позаду. Видимість була гарна. Вони рухалися в напрямку від розташування м. Первомайський в напрямку розташування м. Мерефа Харківської області. Під час руху на зустріч їхав малогабаритний вантажний автомобіль, та коли вони порівнялись з ним, на їх полосу руху, виїхав автомобіль ДЕО, який рухався позаду вантажного автомобіля. Даний автомобіль за вантажівкою вона не бачила. Автомобіль ДЕО пішов на обгін вантажівки, повністю переткнувши суцільну лінію розмітки, яка розділяла напрямки руху, та виїхав на їх смугу руху. Все відбулось за мить і її чоловік не зміг зреагувати. Удар прийшовся в ліву частину їх автомобіля, після чого їх викинуло на узбіччя. В подальшому приїхали працівники поліції та швидка допомога, яка госпіталізувала її чоловіка та її.

Показами свідка ОСОБА_9 , яка показала, що в день дорожньо-транспортної пригоди їхала разом із знайомими на їх автомобілі по трасі з с.Троїцьке в напрямку м.Харків. Погода була хмарною, але опадів не було. Дорога була пуста. Під час руху на зустріч їхав малогабаритний вантажний автомобіль, порівнявшись з яким, раптово на їх полосу руху виїхав автомобіль ДЕО, який рухався за вантажівкою, з яким і відбулось зіткнення. В наслідок ДТП втратила свідомість. З автомобіля їй хтось допоміг вибратись.

Показами свідка ОСОБА_10 , яка надала аналогічні свідчення, які були надані потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_9 . Також додала, що удар прийшовся в сторону водія. Після зіткнення машина переверталася і впала на бік в кювет. Коли вийшла із автомобіля, то побачила що автомобіль, з яким відбулось зіткнення, був розвернутий в бік напрямку м. Харків.

Показами свідка ОСОБА_4 , який показав, що в день дорожньо-транспортної пригоди йому зателефонувала ОСОБА_12 і повідомила, що сталося ДТП між с. Троїцьке та Новоберекою. Коли він приїхав, то на місці пригоди вже була швидка допомога. Про ДТП йому відомо лише зі слів потерпілих та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Автомобіль ДЕО знаходився на узбіччі повернутий в бік напрямку руху на м. Харків. Водійська сторона та перед машини були пошкоджені. Зі слів потерпілого ОСОБА_4 , який є його братом, йому відомо, що автомобіль ДЕО виїхав на їхню полосу руху, після чого відбулось зіткнення

Показами свідка ОСОБА_13 , який показав, що вранці 12.04.2023, а саме в день дорожньо-транспортної пригоди, він рухався на своєму автомобілі в напрямку м.Харків, де був зупинений працівниками поліції та йому було запропоновано прийняти участь в якості понятого під час оформлення ДТП. На вказаній ділянці дороги бачив 2 автомобіля, які перебували по різні сторони дороги. Також на дорозі була осип та скло в наслідок ДТП. Іншого понятого не пам`ятає. На місці оформлення ДТП побув близько 30 хвилин. Які саме документи складались поліцейськими не пам`ятає, але він з ними ознайомився та підписав без зауважень.

Під час судового розгляду кримінального провадження, за клопотання сторони захисту, судом були допитані в якості свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також експерти ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Так, свідок ОСОБА_14 показав, що приймав участь у якості понятого при огляді місця події. Точної дати не пам`ятає, він їхав з м. Первомайський в м. Харків. Між селами Троїцьке та Новоберекою на автодорозі стояла поліція, яка зупинили його та ще одного водія. Самого ДТП він не бачив. Це було в першій половині дня. На узбіччі бачив два автомобіля, один із вказаних автомобілів був дуже пошкоджений, не було передньої частини. Друга машина також була пошкоджена. Один із автомобілів був сірого кольору. Які саме документи він підписував, у зв`язку з тим, що минуло багато часу, вже не пам`ятає. На місті скоєння ДТП знаходився близько однієї години.

Свідок ОСОБА_15 показав, що в 2023 році, точної дати не пам`ятає, його зупинили працівники поліції, та запропонували бути присутнім у якості понятого разом з ОСОБА_16 . Працівники поліції робили різні заміри, та знімали все на фото. Після чого їм запропонували ознайомитися з протоколом та підписати, що вони і зробили. На місті складання протоколу знаходились приблизно 20-30 хвилин.

Свідок ОСОБА_16 надала аналогічні покази показам, які надав ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_17 показала, що вона разом зі ОСОБА_22 їхали по автодорозі Мерефа - Лозова близько 13:00 14:00 годин. Їх зупинили працівники поліції та запропонували бути понятими їй та водієві ОСОБА_22 . На місці зупинки в присутності працівників поліції вони були близько 15-20 хвилин. Які дії відбувались і які документи вони підписували вона не пам`ятає, так як пройшло багато часу.

Свідок ОСОБА_19 показав, що його зупинили працівники поліції та запропонували бути понятим. Дату він вже не пам`ятає. Коли його зупинили, то там вже знаходилось дві машини. На місці зупинки був близько 10 хвилин. В його присутності не пам`ятає, щоб поліцейські робили заміри, та не пам`ятає що було написано в протоколі, так як пройшов значний час, але вказаний протокол він особисто підписував.

Свідок ОСОБА_18 , показав що він їхав на своєму автомобілі. Його зупинили працівники поліції та попрохали бути понятим при проведенні слідчого експерименту. В його присутності працівники поліції робили заміри. Також були присутні, захисник та ОСОБА_7 . Після того як були зроблені заміри, він розписався в протоколі та поїхав далі. Фото та відео зйомки не бачив. Пройшло багато часи, і усіх подробиць він не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт відділу автотехнічних досліджень ОСОБА_20 показав, що ним була проведена експертиза на підстава постанови слідчого про призначення судової авто технічної експертизи, підтвердив висновки в зазначеній експертизі та показав, що дані висновки були зазначені виходячи зі свідчень ОСОБА_7 та згідно свідчень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Також зазначив, що місце зіткнення транспортних засобів розташовувалося в районі осипу уламків, і з урахуванням дослідницької частини висновку встановити розташування місця зіткнення більш точно не є можливим.

Допитаний в судовому засіданні судово медичний експерт ОСОБА_21 показав, що ним були проведені судово медичні експертизи на підставі постанов слідчого відносно потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , висновки зазначених експертиз підтвердив в судовому засіданні. Дані експертизи були проведені на підставі завірених копій медичних карток стаціонарних хворих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . В ході проведених експертиз всі встановленні у ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли виникнути в час і при обставинах на які вказує потерпілий під час проведення слідчого експерименту, тобто в результаті травми водія в салоні автомобіля під час зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Встановленні у потерпілої ОСОБА_5 тілесні ушкодження утворилися від неодноразової місцевої дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості якого не відтворились, могли виникнути в час і при обставинах на які вказує потерпіла під час проведенняслідчого експерименту, тобто в результаті дорожньо - транспортної пригоди.

Окрім показань потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , в обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, стороною обвинувачення суду були надані наступні письмові докази, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Зі змісту протоколу огляду місця дорожньо - транспортної пригоди, схеми до нього та фото таблиці від 12 квітня 2023 року вбачається, що місцем огляду є місце дорожньо транспортної пригоди, яка знаходиться ділянці автодороги «Мерефа Лозова Павлоград», близько 34 км.350 м. від перетину вказаної дороги із автомобільною дорогою М-18 «Харків Сімферопіль» між с. Новоберецке до с. Трійчате Лозівського району Харківської області, де відбулась ДТП із зображенням на схемі та фотаблицях автомобілів марки «DAEWOO» модель «LANOS» та «ВАЗ» модель 217003-110-01, та загальний вигляд місця пригоди та ймовірного місця зіткнення в місці осипу частин кузова автомобілів на смузі руху автомобіля «ВАЗ» модель 217003-110-01. Загальний стан видимості - близько 1500 м, з робочого місця водія - близько 750 м при денному освітленні, оглядовість з кабіни водія - праворуч до 150 м, ліворуч до 150 м (т.2 а.с. 73-84).

Тобто, жодних об`єктивних перешкод для оцінки обстановки на дорозі та безпечного виконання маневру в обвинуваченого не було. Ці параметри видимості в ході досудового розслідування і судового розгляду не заперечувалися і самим ОСОБА_7 .

Зі змісту протоколу огляду транспортного засобу від 12.04.2023 вбачається, що в присутності понятих були оглянуті автомобілі марки «DAEWOO» модель «LANOS» та «ВАЗ» модель 217003-110-01, та в подальшому відправлені на штраф майданчик для вилучених ТЗ ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області (т.2 а.с. 87-90).

Зі змісту постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.04.2023 вбачається, що автомобіль марки "DAEWOO" модель "LANOS", д/н НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_7 , та автомобіль марки "ВАЗ" модель "217003-110-01, д/н НОМЕР_4 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого 23.11.2010, належить на праві власності ОСОБА_23 та перебував у фактичному володінні у ОСОБА_4 визнані речовими доказами по кримінальному провадженню та передані на зберігання до майданчику для тимчасово вилучених ТЗ ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області (т.2 а.с. 91-92).

Зі змісту висновку експерта № СЕ-19/121-23/27108-ІТ від 28.02.2024 вбачається, що місце зіткнення транспортних засобів розташовувалось в районі осипу уламків (поз. 5 зображення 1). З причин вказаних в дослідницькій частини висновку, встановити більш точніше розташування місця зіткнення транспортних засобів, відносно меж проїжджої частини, не представляється можливим. З причин вказаних в дослідницькій частині висновку, встановити швидкість руху автомобіля «ВАЗ-217003-110-01», р.н. НОМЕР_4 , та «DAEWOO LANOS», д/н НОМЕР_3 , не представляється можливим (т.2 а.с. 100-106).

Зі змісту судово медичної експертизи №12-14/009-Пр/23 від 12.02.2024 вбачається, що у ОСОБА_4 встановлені тілесні ушкодження:

- рентгенологічно підтверджені переломи - багатоуламковий перелом стінок лівої кульшової западини; поперечний перелом крижової кістки; багатоуламковий перелому проксимального метаепіфізу лівої великогомілкової кістки; уламковий переломів остистих відростків 2,3,4 поперекових хребців; перелом І-ІV ребер ліворуч з ознаками консолідації та консолідованих переломів V, VIII, X ребер праворуч; травматичний забій серця та легень, утворилися від значної дії тупого твердого предмету, в швидкій послідовності один за одним, згідно п. 2.2.1. «в» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ № 6 від 17.01.95 міністерства охорони здоров`я України), по своєму характеру відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, по признаку тривалості розладу здоров`я, так як для повного загоювання кісток скелету людини необхідний термін строком понад 3 тижні (більш ніж 21 день).

- рентгенологічно підтверджений уламковий перелом середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням кісних уламків, утворилися від дії тупого твердого предмету зі значною силою. Закритий уламковий перелом лівого стегна в своєму перебігу патологічного процесу, зумовленого складністю і морфологічною особливістю уламкового перелому середньої третини лівого стегна, виникло ускладнення у вигляді неправильного, сповільненого зрощення перелому стегна з кутовим зміщенням та наявністю металоконструкції, що призвело до вираженого порушення функції правої нижньої кінцівки, дане ускладнення і ступінь порушення функції лівої нижньої кінцівки було підтверджено при клінічному і рентгенологічному обстеженні потерпілого лікарями - травматологами Інституту патології хребта та суглобів ім.проф. М.І.Ситенка НАМИ України м. Харків, огляду Харківської МСЕК від 21.11.2023 року., де останньому була встановлена друга група інвалідності, терміном на один рік (Підстава: акт МСЕК №1471). Згідно пункту 2.1.1. «г» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ N 6 від 17.01.95 міністерства охорони здоров`я України), та п. 12.3 Наказу міністерства охорони здоров`я України № 420 від 05.06.2012 року, а саме наявність неконсолідованого перелому лівого стегна у потерпілого більше дев`яти місяців від дня травми є підставою встановити ступінь втрати загальної працездатності. Враховуючи наявні віддалені наслідки травми (незрощення перелому лівого стегна з вираженим порушенням функції лівої нижньої кінцівки), встановлюється втрата - загальної працездатності в розмірі 55-60%, що в свою чергу надає можливість встановити ступінь тяжкості закритого перелому лівого стегна як тяжкі тілесні ушкодження, по критерію втрати загальної працездатності не менш ніж на одну третину (не менш 33%).

Всі встановленні у ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли виникнути в час і при обставинах на які вказує потерпілий під час проведення експертизи, тобто в результаті травми водія в салоні автомобіля під час відоме дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с. 108-120).

Зі змісту судово медичної експертизи №12-14/010-Пр/23 від 17.01.2024 вбачається, що у ОСОБА_5 встановлені тілесні ушкодження:

- рентгенологічно підтверджений закритий перелом п`ятої плюснової кістки лівої кисті. Двубічні переорбітальні гематоми. Садна м`яких тканин обличчя. Гематоми нижніх кінцівок. Встановленні у ОСОБА_5 тілесні ушкодження утворилися від неодноразової місцевої дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості якого не відтворились, могли виникнути в час і при обставинах на які вказує потерпіла під час проведення експертизи, тобто в результаті відомої дорожньо - транспортної пригоди. Встановлені гематоми та садна, як окремо, так і в сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень; закритий перелом п`ятої плюснової кістки лівої кисті, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, по признаку тривалості розладу здоров`я, так як для повного загоювання кісток скелету людини необхідний термін строком понад 3 тижні (більш ніж 21 день) («Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджений Наказом_МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово- медично служби України» (т.2 а.с. 121-122).

Зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього від 12 квітня 2024 року вбачається, що в присутності понятих та за участю ОСОБА_4 та його представника останній на місці скоєння ДТП розповів та показав обставини та механізм дорожньо транспортної пригоди, а саме місце де вони рухалися по трасі сполученням ОСОБА_11 в напрямку від розташування м. Первомайський в напрямку розташування м. Мерефа Харківської області, де під час руху, на зустріч їхав малогабаритний вантажний автомобіль, порівнявшись з яким на його полосу руху, виїхав автомобіль ДЕО, який рухався позаду вантажного автомобіля і який почав здійснювати обгін після чого, відбулось зіткнення. Автомобіль ДЕО, повністю переткнув суцільну лінію розмітки, яка розділяла напрямки руху, тим самим виїхавши на його смугу руху. Все відбулось за мить, і він не зміг зреагувати, але встиг повернути рульове колесо праворуч, намагаючись уникнути зіткнення. Удар прийшовся в ліву частину його автомобіля на його полосі по ходу руху (т.2 а.с. 123-133).

Зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього від 12 квітня 2024 року вбачається, що в присутності понятих та за участю ОСОБА_5 та її представника остання на місці скоєння ДТП розповіла та показала обставини та механізм скоєння дорожньо транспортної пригоди, а саме місце де вони рухалися в напрямку від розташування м. Первомайський в напрямку розташування м. Мерефа Харківської області, та під час руху, на зустріч їхав малогабаритний вантажний автомобіль, та коли вони порівнялись з ним, на їх полосу руху, виїхав автомобіль ДЕО, який рухався позаду вантажного автомобіля. Даний автомобіль вона не бачила за вантажівкою. Автомобіль ДЕО пішов на обгін вантажівки, повністю переткнувши суцільну лінію розмітки, яка розділяла напрямки руху, та виїхав на їх смугу руху. Все відбулось за мить і її чоловік не зміг зреагувати. Удар прийшовся в ліву частину їх автомобіля, після чого їх викинуло на узбіччя (т.2 а.с. 134-143).

Зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього від 17 травня 2024 року вбачається, що в присутності понятих та за участю обвинуваченого і його захисника ОСОБА_7 на місці ДТП розповів та показав обставини та механізм скоєння дорожньо транспортної пригоди, а саме що 12.04.2023, близько 07.40 години, на своєму автомобілі марки «DAEWOO» модель «LANOS», він рухався по автодорозі сполученням «Мерефа - Лозова - Павлоград» в напрямку від розташування міста Мерефа Харківської області в напрямку розташування м. Златопіль Лозівського району Харківської області. За шляхом прямування він виявив попереду себе автомобіль, який їхав в попутному напрямку та переконавшись в безпечності маневру, здійснив маневр - обгін автомобіля, після чого повернувся на свою смугу для руху. В цей момент побачив, що йому на зустріч виїхав автомобіль марки «ВАЗ» моделі «Приора», з яким через мить сталося зіткнення передніми лівими частинами за ходом руху. Зазначив, що зіткнення його автомобіля з автомобіль марки «ВАЗ» моделі «Приора» відбулось виключно на його смузі по ходу його руху (т.2 а.с.144-152).

Зі змісту висновку експерта № СЕ-19/121-24/15738-ІТ від 01.10.2024 вбачається, що згідно свідчень ОСОБА_7 - У даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити запитання: «Чи мав технічну можливість водій автомобіля марки "DAEWOO", р/н НОМЕР_3 , ОСОБА_7 запобігти дорожньо - транспортній пригоді, діючи відповідно до вимог правил дорожнього руху України?», не є можливим.

У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити запитання: «Чи маються в діях водія автомобіля марки «DAEWOO", р/н НОМЕР_3 , ОСОБА_7 невідповідність правилам дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебували би в причинно - наслідковому зв`язку з фактом виникнення дорожньо - транспортної пригоди?», не є можливим.

Згідно свідчень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - У даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 та 14.2 в) Правил дорожнього руху. З причин вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити запитання: «Чи мав технічну можливість водій автомобіля марки "ВАЗ", р/н НОМЕР_4 , ОСОБА_4 запобігти ДТП діючи відповідно до вимог ПДД України?», не є можливим. У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_7 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1 та 14.2 в) Правил дорожнього руху. З причин вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити запитання: «Чи маються в діях водія автомобіля марки «ВАЗ», р/н НОМЕР_4 , ОСОБА_4 невідповідність правилам дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебували би в причинно - наслідковому зв`язку з фактом виникнення дорожньо - транспортної пригоди?», не є можливим. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 14.2 в) Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. Місце зіткнення транспортних засобів розташовувалось в районі осипу уламків (поз. 5 зображення 1). З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, встановити розташування місця зіткнення, більш точно, не є можливим (т.2 а.с.153-160).

Зазначені вище дані експертиз визнаються допустимими доказами, оскільки експертизи проведені особами, які можуть бути, згідно із ст. 69 КПК України, експертами у кримінальному провадження, експерти були залучені з дотриманням вимог ст. 242-244 КПК України, висновки експертів відповідають вимогам ст. 101-102 КПК України.

Наведені вище докази взаємопов`язані і у сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України.

Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині.

Таким чином, сукупність: протоколу огляду місця події від 12.04.2023, протоколу огляду транспортних засобів від 12.04.2023, автотехнічної експертизи від 01.10.2024 спростовують версію обвинуваченого і підтверджують виїзд саме ОСОБА_7 на зустрічну смугу руху з порушенням вимог ПДР.

Приймаючи до уваги те, що показання потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 конкретні, послідовні, узгоджуються між собою в деталях, а також узгоджуються з об`єктивними даними, що містяться у наведених вище доказах: протоколі огляду місця дорожньо транспортної пригоди, протоколі огляду транспортного засобу, протоколах проведення слідчих експериментів з потерпілими, висновках судово-медичних та судових автотехнічних експертиз, суд визнає їх достовірними і бере в основу вироку.

Аналізуючи показання свідківОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ОСОБА_19 , суд визнає їх достовірними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, однак зауважує на те, що дані особи не були безпосередніми свідками події, а своїми показаннями підтвердили факт того,12.04.2023 на ділянці автодороги «Мерефа Лозова Павлоград», між с. Новоберецке та с. Трійчате Лозівського району Харківської області, відбулась ДТП автомобілів марки «DAEWOO» модель «LANOS» та «ВАЗ» модель 217003-110-01, і всі процесуальні документи були складені слідчим в їх присутності.

Аналізуючи показання обвинуваченого надані в суді та покази, які були отримані в ході проведення слідчого експерименту від 17 травня 2024 року, суд дійшов наступного висновку.

Суд критично оцінює покази ОСОБА_7 відносно того, 12.04.2023, рухаючись по автодорозі сполученням «Мерефа - Лозова - Павлоград» в напрямку від розташування міста Мерефа Харківської області в напрямку розташування м. Златопіль Лозівського району Харківської області,

виявив попереду себе автомобіль, який їхав в попутному напрямку, та, переконавшись в безпечності маневру, здійснив маневр - обгін автомобіля, після чого повернувся на свою смугу для руху. В цей момент побачив, що йому на зустріч виїхав автомобіль марки «ВАЗ» моделі «Приора» з яким через мить сталося зіткнення передніми лівими частинами за ходом руху. Виконати будь - які діх, для того, щоб уникнути зіткнення, він не встиг, так як з моменту виявлення зустрічного автомобіля до моменту зіткнення пройшов час в межах долі секунди. Зазначивши, що зіткнення його автомобіля з автомобіль марки «ВАЗ» моделі «Приора» відбулось виключно на його смузі по ходу його руху, і в його діях відсутня будь яка вина.

Суд вважає, що дане твердження обвинуваченого, щодо механізму дорожньо транспортної пригоди не є спроможнім, не відповідає дійсним обставинам справи, є надуманим та спростовується показами потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-24/15738-ІТ від 01.10.2024 (т.2 а.с.153-160), відповідно до якої у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 14.2 в) Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. Місце зіткнення транспортних засобів розташовувалось в районі осипу уламків (поз. 5 зображення 1). Як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоду від 12.04.2023 та відповідних фото таблиць, осип уламків розташовано на смузі по ходу руху автомобіля марки «ВАЗ» моделі «Приора» під керуванням потерпілого.

Тобто доводи обвинуваченого що зіткнення його автомобіля з автомобіль марки «ВАЗ» моделі «Приора» відбулось виключно на його смузі по ходу його руху суд вважає такими, що не відповідають дійсності, та наведеним вище доказам, і розцінює як позицію захисту, обрану обвинуваченим з наміром уникнути відповідальності за вчинене, а тому сумнівається в їх об`єктивності, не може взяти в основу вироку і відкидає їх.

Крім того, нещирість обвинуваченого під час давання показань суду, умисне перекручування фактичних обставин, обрана ним активна захисна позиція свідчать про відсутність у ОСОБА_7 каяття у вчиненому ним злочині, внаслідок зневажливого ставлення до життя та здоров`я іншої людини.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 заявлено клопотання про порушення стороною обвинувачення строків досудового розслідування кримінального провадження та визнання всіх письмових доказів наданих стороною обвинувачення недопустимими, проте, факти, викладені стороною захисту у клопотанні, на думку суду не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.

Що стосується необґрунтованості підозри (обвинувачення) та невідповідності висунутого обвинувачення (обвинувального акту) доказам, поданим прокурором, то в цій частині суд зробить висновки при ухваленні рішення у справі, аналізуючи як кожен доказ окремо, так і у їх сукупності.

Щодо клопотання про порушення строків досудового розслідування, то судом проаналізовано підстави, з яких адвокат ОСОБА_8 вважає, що такі строки порушено, а саме, що чинними нормами КПК України встановлені два різновиди обрахування строків досудового розслідування: перші строки визначені ч. 2 ст. 219 КПК України, щодо загального строку до дня повідомлення особі про підозру; другі строки визначені п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, та дійшов висновку, що адвокатом не враховано зміни до ст. 219 КПК України, внесені Законом України № 3509-ІХ від 08.12.2023, а тому вважає постанову слідчого ОСОБА_24 від 13.09.2024, якою в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 з цього приводу відмовлено, вмотивованою та такою, що ґрунтується на Законі.

Що стосується клопотання про визнання усіх наданих прокурором доказів недопустимими з підстав, викладених у клопотанні:

- Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.04.2023 - складено слідчим з порушенням вимог КПК, не зазначені (описані/внесені) всі необхідні відомості чітко не зазначено місце ДТП (вказаний факт підтверджено експертом НДЕКЦ ОСОБА_20 ). Слідчий залучив понятих: ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які зазначили, що брали участь у процесуальній дії, ними ставились підписи в протоколі, однак жодного вимірювання та складання схем за їх участі не здійснювалось. На місці зупинки знаходились від 20 до 30 хвилин. Вважає, що за таких обставин, слідчим в протокол огляду місця події та додатків до нього (схем) внесена неправдива інформація.

З цього приводу суд зазначає, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не оспорювали та підтвердили факт залучення їх у якості понятих при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди. Вказали, що багато не пам`ятають, так як сплив значний час, ставили свої підписи у протоколі, зауважень чи заяв до протоколу не надавали. А отже, підстав вважати, що слідчим внесено до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди чи схеми неправдива інформація немає.

- Протокол огляду транспортних засобів від 12.04.2023 у зв`язку з відсутність понятих під час огляду місця події, тягне за собою незаконність такого огляду, відповідно до вимог КПК (ст.235, 237 КПК України).

Як вбачається з протоколу огляду транспортних засобів, огляд автомобілів було здійснено у присутності понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які в судовому засіданні підтвердили свою участь в зазначеній процесуальній дії.

- Постанова слідчого про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.04.2023, ухвала суду по справі №632/490/23 (провадження №1-кс/632/68/23), щодо накладення арешту на автомобіль ДЕО Ланос д.н.з. НОМЕР_3 , ухвала суду по справі №632/490/23 (провадження №1-кс/632/67/23), щодо накладення арешту на автомобіль BA3-217003 д.н.з. НОМЕР_4 , ухвала суду по справі №632/490/23 (провадження №1-кс/632/178/23), щодо скасування арешту з автомобілю ДЕО Ланос д.н.з. НОМЕР_3 , зберігальна розписка ОСОБА_7 на автомобіль ДЕО Ланос д.н.з. НОМЕР_3 , висновок експерта №СЕ-19/121-23/27108-ІТ від 28.02.2023, з посиланням на те, що вказані докази жодним чином не доводить висунуте обвинувачення ОСОБА_7 .

З цього приводу суд зазначає, що орган досудового розслідування збирає докази у визначеному законом порядку шляхом проведення слідчих дій, витребування документів та інших матеріалів, а також отримання добровільно наданих доказів. Збір доказів здійснюється згідно з нормами КПК України, які стороною обвинувачення було виконано використовуючи визначені законом методи, і вказані докази суд оцінює у сукупності з іншими, наданими суду доказами.

- Висновки експерта №12-14/009-Пр/23 від 12.02.2024 та №12-14/010-Пр/23 від 12.02.2024, які начебто проведено в порушення Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ від 17.01.1995 №6, то слід зазначити, що згідно висновків, останні проведено за належно завіреними копіями медичних документів. Під час допиту в суді експерт не підтвердив порушення Правил, відповівши на запитання учасників кримінального провадження, які входять до його компетенції. Клопотань про проведення будь-яких повторних чи інших експертиз учасниками кримінального провадження не заявлялося.

- Два протоколи проведення слідчих експериментів від 12.04.2024 та протокол проведення слідчого експерименту від 14.04.2024, т.я. відображають лише позицію потерпілої сторони, а поняті не брали активної участі у процесуальній дії, з цього приводу суд зазначає, що протоколи від 12.04.2024 містять підписи понятих ОСОБА_25 і ОСОБА_16 та ОСОБА_17 і ОСОБА_22 , а протокол від 14.04.2024 - ОСОБА_26 та ОСОБА_18 .

З цього приводу суд зазначає, що слідчий не здійснює тиску на понятих з метою їх активної участі під час здійснення процесуальних дій, тому те, що останні не можуть надати суду свідчень щодо вказаної процесуальної дії (щодо показів чи замірів) не свідчить, що процесуальна дія вчинена слідчим з порушенням вимог КПК України.

- Висновок експерта №СЕ-19/121-24/15738-ІТ від 01.10.2024, т.я. експерт ОСОБА_20 не встановив місце ДТП, то суд зазначає, що експерт дав відповіді в межах поставлених питань та відповідно до наданої інформації. Клопотань під час досудового розгляду чи під час судового розгляду про призначення додаткової експертизи з цього приводу не надходило.

- Копії документів що підтверджують та характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , т.я. не мають жодного доказу до встановлення інкримінованого йому обвинувачення, то суд зазначає, що останні надані стороною обвинувачення не з метою доказування обставин справи у якості доказів (джерела доказів), а з ціллю підтвердження особистості та соціального статусу обвинуваченого, що суд бере до уваги при прийнятті рішення.

Статтею 87 КПК України передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

Недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Відповідно до ст. 93 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення ч.1 ст. 89 КПК.

Згідно практики ЄСПЛ «Завданням Суду не є визначити, в принципі, чи є конкретний тип доказу, наприклад, доказ отриманий незаконно з точки зору національного законодавства, допустимим, а дійти висновку, чи є заявник винним, чи ні»

Отже, суд доходить висновку, що доводи сторони захисту, зазначені в клопотанні, носять суто формальний характер і захисником не надано суду жодного переконливого доказу на підтвердження обставин того, що докази, перелічені в клопотанні захисника, отримані стороною обвинувачення внаслідок істотного порушення прав та свобод людини чи будь-яких інших норм та законів, а отже суд вважає їх надуманими.

Оцінюючи доведеність винуватості обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Аналіз вищенаведених показів потерпілих, свідків, експертів, та досліджених письмових доказів у їх сукупності, які суд визнає належними та допустимими, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого у порушенні водієм правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим середньої тяжкості та тяжке тілесне ушкодження, випливає із сукупності вище встановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у судовому засіданні у скоєнні злочину, зазначених у вироку доведена повністю.

Відповідно до ч.1-3 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ст. 89 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року №13-31кс19 зазначила:

Диспозиція статті 286 КК сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений статтею 286 КК, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 статті 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановку; суспільно - небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - частина 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - частина 2, загибель кількох осіб - частина 3; причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати у: 1) вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (не зниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені статті 286 КК.

Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у статті 286 КК; б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка знеминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених статтею 286 КК, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею 286 КК.

Велика Палата звернула увагу на те, що склад злочину, передбачений статтею 286 КК, утворює не будь - яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Крім того, суд звертає увагу на те, що причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР та відповідними наслідками.

Обвинувачений у своїх показаннях вказує на відсутність в його діях порушення правил безпеки дорожнього руху, однак відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження в діях ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 та 14.2 в Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди що спричинило потерпілим середньої тяжкості та тяжке тілесне ушкодження

П. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»

П. 14.2. в) «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.»

Аналізуючи вище викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості та тяжке тілесне ушкодження, та його вину у вчиненні даного кримінального правопорушення вважає доведеною.

Суд, керуючись ст. 65 КК України, при призначені покарання ОСОБА_7 враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до правил ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину і яке вчинено з необережності, обставини його скоєння, дані про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставин, які пом`якшують відповідальність для обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність для обвинуваченого, судом не встановлено.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, форму вини, відсутність попередніх судимостей, враховуючи конкретні обставини справи, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, так як відсутні передбачені законом підстави для застосування до призначеного покарання положень ст.75, 76 КК України, а також ст. 69 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про звільнення обвинуваченого від відбуття покарання із випробуванням, або застосування до нього більш м`якого покарання. При цьому суд враховує позицію доводів сторони обвинувачення, потерпілих та їх представника, які наполягали на максимальному, передбаченому санкцією статті покаранню, пов`язаному із позбавленням волі. Але для досягнення цілей виховання та попередження вчинення нових злочинів, враховуючи відсутність судимостей, суд вважає необхідним не застосовувати максимальної санкції, яка передбачена ч. 2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило тяжкі наслідки, та приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк три роки.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 341 222,92 гривні та моральної шкоди, спричиненої злочином, у розмірі 1 000 000 гривень.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, у розмірі 500 000 гривень.

Заслухавши пояснення потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 а також їх представника, які підтримали свої позовні вимоги у повному обсязі, пояснення обвинуваченого який дані позови не визнав, дослідивши матеріали кримінального провадження та надані докази, на підставі ст. 127, ст. 129 КПК України, ст. 23, 1167, 1168, 1200 ЦК України, відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд дійшов висновку про задоволення даних позовних вимог з наступних підстав.

Внаслідок дорожньо-транспортної події ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Зазначеним злочином ОСОБА_4 , який є потерпілим у кримінальному провадженні, заподіяна матеріальна шкода, яка складається з витрат на стаціонарне лікування, медикаменти, оперативні втручання, реабілітацію, довгострокові витрати на подальше лікування, санаторно курортне відновлення, спеціалізоване ортопедичне обладнання. Сума витрат на лікування становить 338 489,92 гривні, витрати, які були підтверджені копіями квитанцій та медичною документацією. Та витрати на підготовку позову до суду в сумі 2 733 гривень, які підтверджені фіскальним чеком.

Загальна сума складає 341 222,92 гривні.

Згідно до ст. 127 КПК України - шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 1 ст. 1187 ЦК України визначає, що до джерел підвищеної діяльності належить діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює.

З абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п.2 Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 341 222,92 гривен в повному обсязі.

Щодо позовних вимог потерпілих до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди, суд керується наступними вимогами закону.

Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

У відповідності ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При розгляді позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з такого.

Виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, суд враховує практику Європейського Суду, зокрема рішення від 28.05.1985 року Серія А &96 справа Abdulaziz,Cabales and Balkandali v. United Kingdom, де враховано, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретним.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1167, ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).

Вказана позиція є аналогічною і у вирішенні інших справ Європейського суду: рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Антипенко проти Російської Федерації, постанова у справі від 14 лютого 2008 року Пшеничний проти Російської Федерації.

Як зазначив цивільний позивач ОСОБА_4 в підтвердження своїх вимог щодо відшкодування моральної шкоди, після отриманих тілесних ушкоджень останній відчуває постійні фізичні та психологічні страждання, спричинені больовим синдромом унаслідок множинних травм, потреба у тривалому лікуванні, численні хірургічні втручання (було проведено більше ніж 6 оперативних втручань), та реабілітація. Постійний фізичний дискомфорт, обмеження у рухливості, залежність від сторонньої допомоги. Порушення звичайного способу життя, суттєве обмеження соціальної активності. Зниження життєвих перспектив, а саме встановлена 2 група інвалідності, ризик переходу до першої групи, неможливість повернутися до попередньої трудової діяльності, погіршення якості життя, потреба у постійному лікуванні та додаткових витратах.

В обґрунтування вимог що до відшкодування моральної шкоди, цивільний позивач ОСОБА_5 зазначила, що у зв`язку з отриманими травмами, вона зазнала моральних страждань, які виразилися у фізичному болі та дискомфорті перелом кістки спричинив тривалий біль, обмеження у русі та залежність від сторонньої допомоги, тривалому лікуванні та реабілітації, психологічному стресі страх, спричинений ДТП, емоційний дистрес, порушення сну. Обмеження у повсякденному житті, а саме неможливість повноцінно працювати, займатися домашніми справами, вести активне соціальне життя.

Аналізуючи вище викладене суд зазначає, що дійсно, в наслідок дій ОСОБА_7 потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перенесли моральні страждання і, виходячи з вищенаведеного, суд, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди задовольнити в повному обсязі.

До суду надійшла досудова доповідь органу пробації, яка була досліджена в судовому засіданні, при цьому, суд погоджується з висновками досудової доповіді органу пробації, оскільки органом пробації враховано в повному обсязі характер і ступень небезпечності для суспільства вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, низький ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, однак не погоджується з висновком органу пробації в частині можливості виправлення обвинуваченого без позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 не застосовувалась.

Долю речових доказів вирішити згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

Судові витрати у справі стягнути з винної особи.

Заявлені цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 341 222,92 гривень, моральної шкоди, спричиненої злочином, у розмірі 1 000 000 гривень та, відповідно, 500 000 гривень - задовольнити.

Арешт, накладений згідно ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14.04.2023 щодо тимчасово вилученого майна - автомобіля BA3-217003-110-01, д.н.з. НОМЕР_4 , - скасувати.

Керуючись ст. 100, 124, 128, 369-371, 373, 374, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк - 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов потерпілогоОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 341 222,92 гривень, моральну шкоду в розмірі 1 000 000 гривень, а разом 1 341 222,92 гривень.

Цивільний позов потерпілоїОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 500 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 судові витрати за проведення судових авто технічних експертиз у розмірі 11 745 гривень 40 копійок.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14.04.2023 щодо тимчасово вилученого майна - автомобіля BA3-217003-110-01, д.н.з. НОМЕР_4 .

Речові докази: автомобіль BA3-217003-110-01, д.н.з. НОМЕР_4 , який знаходиться у ОСОБА_4 під розпискою про відповідальне зберігання, залишити останньому за належністю;

автомобіль ДЕО Ланос, д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходиться у ОСОБА_7 під розпискою про відповідальне зберігання, залишити останньому за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Златопільский міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1