Номер провадження: 11-сс/813/2100/25
Справа № 501/4576/25 1-кс/501/913/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Чорноморського міського суду Одеської області від 13 жовтня 2025 року про відмову у відкритті провадження за скаргоюзахисника ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого СВ ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0000055, внесеного до ЄРДР 24 червня 2025 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 ,який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на бездіяльність слідчого СВ ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0000055, внесеного до ЄРДР 24 червня 2025 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні слідчих (розшукових) дій (у проведенні яких відмовлено постановою від 30 вересня 2025 року) не може бути предметом судового розгляду у порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки порушені у скарзі питання виходять за межі повноважень слідчого судді.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню з наступних підстав:

- вимоги, які містяться в скарзі, входять до переліку визначеному п.1 та п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України;

- постанову слідчого від 30 вересня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій є незаконним і упередженим, та таким, що порушує норми процесуального права встановлені КПК України, а також порушує право на захист підозрюваного ОСОБА_7 , гарантовані Конституцією України та прийнятими на її підставі законами. У свою чергу, постанова слідчого прийнято з порушенням строку, передбаченого ст. 220 КПК України;

- бездіяльність може бути зумовлена не тільки невчиненням процесуальної дії в межах установлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

На підставі наведено захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою зобов`язати слідчого вчини певні дії.

Позиції учасників судового розгляду.

Оскільки сторони належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, з клопотанням про відкладання не зверталися, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, їх неприбуття не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Як видно зі змісту мотивувальної частини ухвали слідчого судді, вона відповідає вимогам зазначених норм закону, та слідчий суддя належним чином мотивував своє рішення, при цьому, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу апелянта на наступне.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого та/або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні до слідчого судді, наведений у п.п. 1-11 ч. 1 статті 303 КПК України. Зазначений перелік не підлягає розширеному тлумаченню, оскільки скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не охоплюються вищенаведеною нормою, не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду на іншій стадії кримінального провадження - зокрема, під час підготовчого провадження згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Наведений у даній статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що може бути предметом оскарження, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 березня 2019 року у справі за №807/1456/17, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя вправі відмовити у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Із змісту скарги, поданої до слідчого судді Чорноморського міського суду Одеської області, убачається, що захисник ОСОБА_6 просить зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000055, внесеному до ЄРДР 24 червня 2025 року, за ч.5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, вчинити певні слідчі (розшукові) дії допитати свідків - отримати деталізацію дзвінків за певними номерами мобільних телефонів (перелік яких зазначено у прохальній частині скарги). В обґрунтування вказаного зазначив, що 24 вересня 2025 року в рамках вказаного провадження подав клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, проте у його у задоволені поставною слідчого від 30 вересня 2025 року -відмовлено.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, бездіяльність пов`язана із нездійсненням процесуальних дій, які слідчий чи прокурор зобов`язаний здійснити, відповідно до положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України, може бути оскаржена виключно щодо тих процесуальних дій, які слідчий чи прокурор безумовно зобов`язані вчинити саме у визначений Кримінальним процесуальним кодексом строк, але з різних причин їх не вчиняє (Лист ВССУ від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 "Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування").

Апеляційний суд акцентує увагу, що порядок вирішення клопотань про виконання будь-яких процесуальних дій врегульований приписами ст. 220 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Частиною 2 статті 220 КПК України передбачено право повної або часткової відмови в задоволенні клопотання, про що виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Враховуючи вказані норми, бездіяльність слідчого або прокурора у вигляді нездійснення процесуальної дії проведення слідчих (розшукових) дії, буде вбачатись у разі фактичного нездійснення такої процесуальної дії без винесення постанови про повну або часткову відмову у задоволенні відповідного клопотання. Проте, слідчим суддею встановлено, що за результатами розгляду клопотання захисника ОСОБА_6 , слідчим винесено постанову від 30 вересня 2025 року, копію якої надіслано захиснику, а отже бездіяльність слідчого щодо нерозгляду клопотання відсутня.

Таким чином, враховуючи вимоги скарги та аналіз норм кримінального процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку, що порушені у скарзі ОСОБА_6 питання виходять за межі переліку бездіяльності слідчого, яка підлягають оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ч. 1 ст. 303 КПК України, та не можуть бути предметом розгляду слідчого судді, оскільки не віднесені до його компетенції.

У свою чергу, захисник ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі помилкове ототожненнює такі поняття, як оскарження «дії» і «рішення». Так, у резолютивній частині скарги просить: « Зобов`язати … слідчого … вчинити певні слідчі (розшукові) дії». У мотивувальній частині скарги в обґрунтування незаконності ухвали слідчого судді послався на п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Апеляційний суд зазначає, що стаття 307 КПК України чітко розрізняє «рішення» і «дії». Це розрізнення послідовно проводиться у всіх трьох частинах статті, де «рішення» і «дії» згадуються поряд як самостійні поняття. Також й інші положення КПК України не свідчать про те, що законодавець визначає «рішення» як різновид «дії». Навпаки, відповідно до КПК України «рішення» і «дія» завжди мають самостійне значення. Рішення приймається дія здійснюється, дія має початок і закінчення рішення є одномоментним актом, до процесуальної дії можуть бути залучені багато учасників процесуальне рішення приймається лише уповноваженою особою, дії фіксуються в протоколі рішення оформлюється постановою. Таким чином, положення КПК не дають жодних підстав вважати процесуальне рішення одним з різновидів процесуальної дії.

Враховуючи різну правову природу «рішень» і «дій», частина 2 статті 307 КПК України визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК України).

Колегія суддів погоджується із доводами захисника щодо можливості оскарження рішення слідчого, про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій на підставі п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, проте помилкове ототожнення ним у поданій скарзі дій та рішень, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, не спростовують правильності висновків слідчого судді, а свідчить про оскарження постанови слідчого поза порядком, передбаченим кримінально процесуальним законом.

З огляду на наведене, прийняте слідчим суддею рішення відповідає вимогам ст. ст. 303, 306-307 КПК України, є законним і обґрунтованим, тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чорноморського міського суду Одеської області від 13 жовтня 2025 року про відмову у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого СВ ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0000055, внесеного до ЄРДР 24 червня 2025 року,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3