Справа № 206/6585/25
Провадження № 1-кс/206/1296/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 м. Дніпро Слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта ОСОБА_3 погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню під №0000889 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.11.2025 відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2025 року до слідчого судді надійшло вказане клопотання.

В обґрунтування клопотання вказано, що в проваджені СВ відділення поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000889 від 22.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.11.2025, приблизно о 19 годині 45 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_5 , проходячи неподалік кафе «Just cafe», що за адресою: м. Дніпро, вул. Карагандинська, буд. 26, побачив групу раніше невідомих людей, які стояли біля входу вищевказаного закладу, серед яких були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Підійшовши до них ОСОБА_5 почав із ними спілкуватись та у ході спілкування між ними виник словесний конфлікт. В цей час у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням наявного у нього пістолета «ПМ» калібру 9 mm, тобто вогнепальної зброї, та спричинення ОСОБА_7 , тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 витягнув із кобури та узяв до рук вказаний пістолет «ПМ» калібру 9 mm. № НОМЕР_1 , який зберігав при собі. При цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що біля кафе «Just cafe», що за адресою: м. Дніпро, вул. Карагандинська, буд. 26 знаходяться інші особи та це є громадське місце, а також те, що його діями буде грубо порушено громадський порядок в частині забезпечення спокійних умов відпочинку в громадському місці інших осіб, які знаходились неподалік.

Після чого, того ж вечора, тобто 22.11.2025, приблизно о 19 годині 45 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось за можливе, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати виниклий умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи на вулиці поруч з кафе «Just cafe», що за адресою: м. Дніпро, вул. Карагандинська, буд. 26, тримаючи у руках пістолет ПМ» калібру 9 mm. № НОМЕР_1 та направивши його в бік ОСОБА_7 , безпричинно, з особливою зухвалістю, здійснив не менше двох пострілів в бік останнього чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: вогнепального наскрізного поранення лівого коліна та дотичного поранення правого стегна. Такими умисними протиправними діями ОСОБА_5 було грубо порушено громадський порядок в частині забезпечення спокійних умов відпочинку ОСОБА_7 , та інших осіб, які перебували в цей час поруч з кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: м. Дніпро, вул. Карагандинська, буд. 26, а також інших громадян, які мешкають неподалік.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились в хуліганстві, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

У подальшому, 22.11.2025 року приблизно о 19 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося за можливе, перебуваючи біля кафе «Just cafe», що за адресою: м. Дніпро, вул. Карагандинська, буд. 26, у ході конфлікту із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_8 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_5 тримаючи в руках пістолет «ПМ» калібру 9 mm. № НОМЕР_1 , спорядженого бойовими набоями, та направивши його у бік ОСОБА_8 , розуміючи та усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання смерті ОСОБА_8 , здійснив не менше двох прицільних пострілів з вказаного пістолету у ОСОБА_8 . Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення брюшної порожнини. Після отриманого тілесного ушкодження внаслідок вогнепального поранення, ОСОБА_8 , був госпіталізований в тяжкому стані до лікарні, а ОСОБА_5 був затриманий перехожими на місці вчинення злочину. Таким чином ОСОБА_5 виконав усі необхідні дії, які вважав за необхідні для доведення свого злочинного умислу до кінця, а саме: у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, але не зміг його закінчити до кінця з причин, які не залежали від його волі. Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились в закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Правова кваліфікація кримінального правопорушення: за сукупністю вчиненого, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а також у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України. Причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами:

- Протоколом огляду місця події від 22.11.2025 року;

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 23.11.2025 року;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком потерпілому від 23.11.2025 року;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.11.2025 року;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23.11.2025 року;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23.11.2025 року; - Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком свідку ОСОБА_11 від 23.11.2025 року;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.11.2025 року;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком свідку ОСОБА_12 від 23.11.2025 року;

- зібраними матеріалами по кримінальному провадженню в цілому. 23.11.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 слідчим СВ відділення поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області за погодженням з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України.

Враховуючи викладене, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: про наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, санкція статті, якої передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, у зв`язку з тим, що останній вчинив особливо тяжкий злочин є підстави вважати, що ОСОБА_5 усвідомлюючи про покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду. Про наявність ризику передбаченого у п.3 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 , знаходячись на свободі, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки йому відоме місце проживання останніх. Про наявність ризику передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного злочину, що свідчить про можливість продовження злочинної діяльності, окрім того підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків у суспільстві, не працевлаштований. Застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання. Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, вважаю за неможливе застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 років. На підставі викладеного, вважаю, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищезазначеним ризикам застосування більш м`яких запобіжних заходів не доцільно. На підставі викладеного обрати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб без права внесення застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки зібрані на даному етапі досудового розслідування докази свідчать про обґрунтованість підозри у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені у клопотанні. Просив відмовити в заявлених клопотаннях підозрюваного та захисника-адвоката щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання та просив в ньому відмовити, застосувавши до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні захисник-адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити в його задоволенні, оскільки вважав, що ризики наведені в клопотанні не доведені, ОСОБА_5 раніше не судимий, хоче співпрацювати зі слідством та не має мети на переховування від органів досудового розслідування або суду, за вказаних підстав просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши клопотання сторони обвинувачення, думку підозрюваного ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Частиною першої статті 194 КПК України, визначено що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Поряд із вказаним згідно ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ferrari Bravo проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Fox, Campbell and Harley проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання даних.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про застосування обраного запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Підставою для застосування запобіжного заходу згідно зі ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить наступне. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, санкція статті, якої передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, у зв`язку з тим, що останній вчинив особливо тяжкий злочин є підстави вважати, що ОСОБА_5 усвідомлюючи про покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду. Про наявність ризику передбаченого у п.3 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 , знаходячись на свободі, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки йому відоме місце проживання останніх. Про наявність ризику передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного злочину, що свідчить про можливість продовження злочинної діяльності, окрім того підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків у суспільстві, не працевлаштований.

Слідчий суддя, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ознаками ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Таким чином, для застосування обраного запобіжного заходу є необхідність наявності не тільки обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважено, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі, характер і тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилаються слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання, впливати на свідків, та ймовірніше за все прийме спроби переховування органів досудового розслідування та суду знову з метою уникнення кримінальної відповідальності, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченими не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено.

Враховуючи викладене, ризиками, які слідчий суддя оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винним, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, та можливого вчинення інших кримінальних правопорушень приходить до висновку, що клопотання прокурора та долучені до нього матеріали, а також встановленні під час досудового розслідування обставини свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, зможе переховуватися від суду; впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Дані відносно особи підозрюваного враховуються судом, як соціальні зв`язки підозрюваного ОСОБА_5 , його вік та стан здоров`я, які при цьому не виключають можливість тримання під вартою ОСОБА_5 , однак, вони не зменшують заявлені у клопотанні ризики, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні особливого тяжкого злочину, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне на підставі наданих матеріалів прокорм та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі: вагомістю наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкістю покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вважає встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 в той час як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Отже, враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк до 60 днів, а саме починаючи з 22.11.2025 до 19.01.2026 до 12 год. 00 хв. включно, як наслідок відмовити в задоволенні клопотань захисника-адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_5 про застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

На підставі викладеного, керуючись: ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 182,183,194, 199, 372 КПК України, слідчий суддя, - ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта ОСОБА_3 погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню під №0000889 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.11.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 22.11.2025 до 19.01.2026 до 12 год. 00 хв. включно.

В задоволенні клопотань захисника-адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_5 про зміну на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі - відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1