Справа №: 398/392/26
провадження №: 1-кс/398/113/26
УХВАЛА

Іменем України

"28" січня 2026 р. слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання слідчого, погоджене прокурором, в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0014053 від 13 вересня 2025 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вільне Семенівського району Полтавської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, військовослужбовця, який проходить службу на посаді старшого навідника другого гранатометного відділення гранатометного взводу першого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , відрядженого до військової частини НОМЕР_2 , неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на час затримання фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26 грудня 2012 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років, звільненого 25 березня 2016 року умовно-достроково;

- 13 серпня 2018 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, звільненого 16 вересня 2024 року по відбуттю покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 03 березня 2026 року.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 5 ст. 407 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді старшого навідника другого гранатометного відділення гранатометного взводу першого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , відрядженого до військової частини НОМЕР_2 ,у військовому званні «солдат», умисно, діючи в порушення вимог ст. ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 18.02.2025 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, в умовах воєнного стану, перебуваючи в різних місцях, та ухиляється від проходження військової служби до моменту прибуття до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6-го Грудня, 49, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

Крім того, 01.12.2025 року, близько 03 год 00 хв, ОСОБА_5 перебував в приміщенні кухні за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає спільно з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її трьома малолітніми дітьми: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , звідки направився до спальної кімнати, де спали усі діти. Зайшовши до спальної кімнати, ОСОБА_5 упевнився, що всі троє малолітніх дітей сплять. У той час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на зґвалтування малолітньої ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел на задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, розуміючи, що ОСОБА_8 являється малолітньою особою, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 спить та нехтуючи присутністю двох малолітніх дітей, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які теж на той час спали поряд, ліг поруч з малолітньою ОСОБА_8 та приспустив білизну малолітньої, в такий спосіб оголивши її статеві органи та непристойно торкатися своїми пальцями рук її тіла, внаслідок чого малолітня ОСОБА_8 прокинулась, про те ОСОБА_5 закрив долонею рук рот останньої та почав їй погрожувати, щоб остання мовчала та продовжував свої дії. У подальшому ОСОБА_5 наказав малолітній ОСОБА_8 вступити з ним у статеві зносини не природним шляхом (орально), на що остання відмовилась. Після чого, ОСОБА_5 спустив свої труси, таким чином оголивши свій статевий орган, підвів обличчя малолітньої ОСОБА_8 до свого статевого члена, після чого у супереч волі малолітньої задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом, шляхом введення статевого члена в ротову порожнину малолітньої потерпілої ОСОБА_8 та закінчивши статевий акт пішов з кімнати малолітніх.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2025 року відносно підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 січня 2026 року включно. Однак, закінчити розслідування до вказаного часу не є можливим через те, що у цьому кримінальному проваджені необхідно ознайомити сторони з матеріалами кримінального провадження, виконати інші слідчі дії, необхідність в яких може виникнути в ході проведення досудового розслідування. В той же час, продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник проти задоволення клопотання не заперечували, обґрунтованість оголошених ОСОБА_5 підозр у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 та ч. 5 ст. 407 КК України не оспорювали. Підозрюваний пояснив, що після звільнення з місць позбавлення волі, восени 2024 року приїхав до матері в село Бугаївка Глобинського району Полтавської області. У лютому 2025 року він був мобілізований, однак через нетривалий час залишив місце служби та проживав зі співмешканкою до літа 2025 року в м. Кременчук, а потім вони переїхали до с. Королівка Олександрійського району Кіровоградської області, де він проживав до моменту затримання.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 3 ст. 199 КПК України).

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою слідчим суддею перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились та продовжують існувати або з`явилися нові ризики.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що 03.12.2025 року ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002055 від 02.12.2025 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 152 КК України, а саме: у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

05 грудня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 січня 2025 року включно. При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування.

29.12.2025 року ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0014053 від 13 вересня 2025року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

29.12.2025 року постановою прокурора кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002055 та №0014053, об`єднані в одне провадження, яке зареєстроване в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань за №0014053.

Постановою в.о. керівника Кропивницької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 26.01.2026 року продовжено строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до 3-х місяців, тобто до 03 березня 2026 року включно.

Оскільки, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, то суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182).

Внесене на розгляд слідчого судді клопотання, відповідає як вимогам ст. 184 КПК України, так і практиці застосування рішень Європейського суду з прав людини, оскільки обставини зафіксовані в протоколах слідчих дій: допиту свідків, малолітньої потерпілої, протоколах слідчих дій та акті службового розслідування тощо, в сукупності містять достатньо даних, які дають можливість зробити висновок про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 5 ст. 407 КК України. Від слідчого судді, на початковій стадії досудового розслідування, не вимагається визначати правильність кваліфікації, а також: достатність, належність, допустимість, достовірність доказів. Остаточною оцінкою доказів займається суд під час судового провадження. Для вирішення цього клопотання достатньо встановити наявність обґрунтованості пред`явленої підозри, що виконали слідчий з прокурором.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При цьому, ч. 8 ст. 176 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, якому повідомлено про підозру у вчиненні, в тому числі, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Підозрюваний зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак тривалий час там не проживає. ОСОБА_5 не одружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших утриманців. Зазначене в сукупності свідчить, що у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки. ОСОБА_5 на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, яке є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та ч. 4 ст. 152 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Суд враховує, що тяжкість покарання не є визначальним елементом при обранні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Разом з цим, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від суду, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року.

Отже ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання, а також не маючи міцних соціальних зв`язків за зареєстрованим та фактичним місцем проживання, є військовослужбовцем, який у лютому 2025 року залишив місце служби без повідомлення причин та тривалий час не з`являвся на військову службу, а відтак може без перешкод залишити своє місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що буде перешкоджати кримінальному провадженню (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, ОСОБА_5 , маючи можливість вільного пересування та підтримання контактів зі своїми знайомими, може незаконно впливати прямо чи опосередковано на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з метою зміни ними своїх показань та уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_5 тривалий час перебував у близьких стосунках з матір`ю малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , йому відоме їх місце проживання та таким чином він може впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, у підозрюваного відсутнє постійне та стабільне законне джерело одержання доходу чи/або заробітної плати, ухилявся від військової служби, що в сукупності дає підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, які стали підставою для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились та продовжують існувати.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному підозрюваному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, не встановлено та на переконання слідчого судді відсутні підстави змінювати зазначений запобіжний захід на інший, більш м`який, оскільки жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням від вартою, не забезпечить належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

У даному конкретному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження і завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню (ст. 2 КПК України), які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

У разі обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені обставини виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою та вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного для запобігання наведеним вище ризикам.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що завершення досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливе, оскільки у цьому кримінальному проваджені призначено експертизу, яка ще не виконана, необхідно ознайомити сторони з матеріалами кримінального провадження, виконати інші слідчі дії, необхідність в яких може виникнути в ході проведення досудового розслідування.

Враховуючи те, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою закінчується 30 січня 2026 року, слідчим та прокурором доведено наявність об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, стороною захисту не надано доказів того, що підстави та ризики, якими обґрунтовується продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не існують та не наведено доводів і не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави для застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному проваджені, так як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинено із застосуванням насильства щодо особи, яка не момент його вчинення не досягла чотирнадцятирічного віку(п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України).

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 407 КК України.

З урахуванням особи підозрюваного, який залишив місце служби та свідоме переховування від органу досудового розслідування, вчинення останнім ще одного злочину із застосуванням насильства щодо особи, яка не момент його вчинення не досягла чотирнадцятирічного віку, слідчий суддя не визначає розмір застави, так як така поведінка підозрюваного свідчить про намагання уникнути відповідальності, а відтак застава навіть в найбільшому розмірі, встановленому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, достатньою мірою не забезпечить та не гарантує виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кропивницької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_11 , у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0014053 від 13 вересня 2025 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 03 березня 2026 року включно.

Строк дії ухвали про продовження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити з 28 січня 2026 року до 03 березня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 28 січня 2026 року о 16 год 15 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1