ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2025 слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання дізнавача у кримінальному провадженні - дізнавача ВД Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні №0002550 від 10.12.2020,

в с т а н о в и в:

Дізнавач у кримінальному провадженні - дізнавач ВД Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні оператора електронних комунікаційних послуг ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ).

Обґрунтовуючи вимоги клопотання, дізнавач зазначає, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002550 від 10.12.2020 за ч. 1 ст. 164 КК України, в ході якого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом тривалого часу злісно ухиляється від сплати коштів на утримання дитини (аліменти).

Дізнавач зазначає, що з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження виникла необхідність у здійсненні тимчасового доступу до номеру мобільного телефону даної особи, оператора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »: НОМЕР_1 для встановлення кола його зв`язків, перевірку викладених відомостей, а також їх причетності до вчинення кримінального правопорушення.

У судове засідання дізнавач та прокурор не з`явилися, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. До суду надійшла заява прокурора ОСОБА_6 , у якій остання просить проводити судовий розгляд за її відсутності, клопотання підтримує, просить задовольнити.

Представник особи, у володінні якої перебувають витребовувані речі і документи, в судове засідання не з`явився, причини неявки слідчому судді невідомі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, з огляду на те, що підстав для визнання явки сторін обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, задля чіткого та імперативного визначення процедур та запобігання свавільного використання владними органами своїх повноважень та забезпечення умов справедливого судочинства.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу одним із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Надання такого дозволу стороні кримінального провадження на стадії досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за результатами вмотивованого клопотання, яке за своїм змістом та процесуальною формою має відповідати вимогам, імперативно визначеним положеннями статей 132 та 160 КПК України, оскільки у разі недотримання такої форми, слідчий суддя позбавлений можливості ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення внаслідок неможливості встановити обставини, які підлягають встановленню при здійсненні судового контролю на стадії досудового розслідування, визначені положеннями ч. 5 ст. 163 КПК України.

Слідчий суддя відмічає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України). Дотримання належної кримінальної процесуальної форми на виконання вимог кримінального процесуального закону неодноразово було предметом аналізу Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду (зокрема, у постановах від 22.02.2021 у справі №754/7061/15 (провадження №51- 4584кмо18), 04.10.2021 у справі №724/86/20 (провадження №51-1353кмо21), 14.02.2022 у справі №477/426/17 (провадження №51-4963кмо20).

Виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечується дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язане з дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження.

До охоронюваної законом таємниці, згідно Закону України 01.06.2010 №2297-VI «Про захист персональних даних» належать персональні дані особи, що становлять собою відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована.

Відповідно до ст. 121 Закону України 16.12.2020 №1089-IX «Про електронні комунікації» доступ до інформації про споживача, факти надання електронних комунікаційних послуг, у тому числі до даних, що обробляються з метою передачі такої інформації в електронних комунікаційних мережах, здійснюється виключно на підставі рішення суду, слідчого судді у випадках та порядку, передбачених законом.

Згідно пунктів 5, 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, серед іншого, зазначається значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 163 цього Кодексу слідчий суддя постановляє ухвалу про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішення по справі «Неділенько та інші проти України» від 18.01.2018 зазначив, що «принцип верховенства права передбачає, що втручання органів державної влади у права осіб має підлягати ефективному судовому контролю».

Частиною 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Всупереч вищенаведеним вимогам кримінального процесуального закону, дізнавач у своєму клопотанні не довів слідчому судді можливість використання як доказів відомостей, що містяться у витребовуваних документах.

Таким чином, при дослідженні змісту клопотання сторони обвинувачення слідчим суддею встановлено, що воно не містить обов`язкових відомостей, імперативно визначених ч. 2 ст. 160 КПК України щодо змісту такого клопотання, а відтак не відповідає за своєю процесуальною формою вимогам закону, внаслідок чого не може бути предметом розгляду слідчого судді і за вказаних обставин задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1-40, 84, 94, 132, 159-166, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання дізнавача у кримінальному провадженні - дізнавача ВД Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні №0002550 від 10.12.2020, - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1