ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/785/25 Справа № 711/3781/25 Категорія: ч.3 ст.307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора з доповненням на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23.09.2025, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таганча Канівського району Черкаської області, громадянина України, українця, студента ІІ курсу Черкаського державного технологічного університету, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на період іспитового строку покладені на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, навчання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирався.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта на загальну суму 30 737 грн. 65 коп. за проведення судових експертиз:

- № СЕ-19/124-25/4367-НЗПРАП від 20.03.2025 4 775 грн. 40 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4540-НЗПРАП від 25.03.2025 2 387 грн. 70 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4550-НЗПРАП від 25.03.2025 4 775 грн. 40 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4543-НЗПРАП від 27.03.2025 3 183 грн. 60 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4546-НЗПРАП від 02.04.2025 3 183 грн. 60 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4551-НЗПРАП від 25.03.2025 3 183 грн. 60 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4380-НЗПРАП від 20.03.2025 1 591 грн. 80 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4544-НЗПРАП від 26.03.2025 1 591 грн. 80 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4552-НЗПРАП від 25.03.2025 1 591 грн. 80 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4548-НЗПРАП від 26.03.2025 1 989 грн. 75 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4549-НЗПРАП від 25.03.2025 1 591 грн. 80 коп.;

- № СЕ-19/124-25/5686-КТ від 11.04.2025 891 грн. 40 коп.

Скасований арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.03.2025 на визнане речовими доказами майно, вилучене в ході обшуку затриманого ОСОБА_8 , а саме: дві банківських карти АТ КБ «Приват банк» з номерами рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , банківську карту АТ «ОЩАДБАНК» з номером рахунку № НОМЕР_3 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.03.2025 на вилучений під час затримання Губерного мобільний телефон марки POCO, синього кольору, імеі1: НОМЕР_4 , імеі2: НОМЕР_5 із сім-картою оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_6 та номером НОМЕР_7 - залишений в силі.

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію шляхом вилучення у власність держави речового доказу: мобільного телефону марки POCO, синього кольору, імеі1: НОМЕР_4 , імеі2: НОМЕР_5 із сім-картою оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_6 та номером НОМЕР_7 , упакованого до сейф-пакету CRI 1201513, що зберігається в камері зберігання речових доказів ЧРУП ГУНП в Черкаській області.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим і засуджений за те, що він, маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством період часу та місці, у невстановлений спосіб та у невстановленої особи, умисно придбав поліетиленові пакети із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», які помістив до власної сумки чорного кольору і з моменту придбання зберігав їх при собі з метою подальшого збуту для особистого матеріального збагачення.

У подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», яка знаходилась у 84 поліетиленових пакетиках, незаконно зберігав їх при собі до 13 години 00 хвилин 19.03.2025, коли, перебуваючи біля опори № 371 поблизу домоволодіння № 38 по провулку Трояндовий у м. Черкаси, був помічений працівниками поліції, у спілкуванні із якими самостійно та добровільно повідомив, що має при собі заборонені психотропні речовини.

У зв`язку із цим на місце події було викликано слідчо-оперативну групу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, якій у присутності двох понятих і захисника, під час затримання у порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_8 добровільно видав 84 поліетиленових пакетики з кристалічною речовиною, яка відповідно до висновків судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, загальною вагою 47,966 г.

Крім цього, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту раніше придбаної ним особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, незаконно зберігав цю речовину у 5 прихованих місцях на території м. Черкаси у формі «закладок», які сфотографував та зафіксував їхні координати у додатку «Галерея» в мобільному телефоні марки «POCO», синього кольору, імеі 1: НОМЕР_4 , імеі 2: НОМЕР_5 .

Учасники слідчо-оперативної групи, використовуючи мобільний додаток «Google maps», в якому почергово вводили зафіксовані раніше ОСОБА_8 географічні координати місць із прихованими «закладками», 19.03.2025 виявили та вилучили у присутності понятих в полі на ґрунтовому покритті:

- біля вул. Зінченка, 4, у м. Черкаси, за координатами широти 49.41226 та довготи 32.07839, у період часу з 18:31 години до 18:39 години, один згорток, обгорнутий у клейку ізоляційну стрічку чорного кольору, з одним поліетиленовим пакетиком всередині з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-25/4548-НЗПРАП від 26.03.2025 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», масою 0,733 г;

-біля пров. Трояндового в м. Черкаси, за координатами широти 49.41185 та довготи 32.07911, у період часу з 18:43 години до 18:49 години, один згорток, обгорнутий у клейку ізоляційну стрічку чорного кольору, з одним поліетиленовим пакетиком всередині з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-25/4380-НЗПРАП від 20.03.2025 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», масою 0,406 г;

-біля вул. Зінченка, 4, у м. Черкаси, за координатами широти 49.41207 та довготи 32.07893, у період часу з 18:52 години до 18:58 години, один згорток, обгорнутий у клейку ізоляційну стрічку чорного кольору, з одним поліетиленовим пакетиком всередині з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-25/4544-НЗПРАП від 20.03.2025 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», масою 0,821 г;

-біля вул. Зінченка, 4, у м. Черкаси, за координатами широти 49.41226 та довготи 32.07839, у період часу з 19:02 години до 19:07 години, один згорток, обгорнутий у клейку ізоляційну стрічку чорного кольору, з одним поліетиленовим пакетиком всередині з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-25/4552-НЗПРАП від 25.03.2025 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», масою 0,705 г;

-біля вул. Різдвяна, 175, у м. Черкаси, за координатами широти 49.41238 та довготи 32.07831, у період часу з 19:10 години до 19:16 години, один згорток, обгорнутий у клейку ізоляційну стрічку чорного кольору, з одним поліетиленовим пакетиком всередині з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-25/4549-НЗПРАП від 25.03.2025 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», масою 0,701 г.

Загальна вага виявленої та вилученої у ОСОБА_8 та в прихованих місцях особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, становить 51,332 г, що відповідно до Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188, є особливо великим розміром особливо небезпечної психотропної речовини, яку ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції прокурор в апеляційній скарзі і в доповненні до неї порушує питання про скасування вироку через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України та призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 19.03.2025 по 21.03.2025.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання нижче від найнижчої межі та звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні покарання Губерному суд залишив поза увагою правові позиції Верховного Суду щодо недопустимості врахування судом тих самих обставин при призначенні покарання із застосуванням положень ст.69 КК України та одночасним звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що призводить до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

При призначенні покарання судом, не враховано повною мірою дані про особу засудженого. Зокрема, безпідставним є посилання суду на його позитивну характеристику, оскільки вона носить формальний характер та жодним чином не зменшує суспільну небезпечність як його самого, так і Кримінального правопорушення, яке він вчинив.

Поза увагою суду також залишилось те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочини в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України суд не вказав, які саме дані про особу обвинуваченого дають підстави для висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання та прийняте в цій частині рішення взагалі не мотивував.

Так, застосовуючи положення ст. 75 КК України, суд повною мірою не врахував усіх даних про особу обвинуваченого, який зберігав з метою збуду особливо небезпечну психотропну речовину у особливо великих розмірах, а саме 84 згортки з вказаною речовиною, а також розклав 5 «закладок» у таємно прихованих місцях на території м. Черкаси.

Як вбачається з рішення, судом першої інстанції жодним чином не обґрунтовано свій висновок про доцільність застосування до ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України. В своєму рішення суд не послався на жодну із пом`якшуючих обставин, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, а лише послався на дані, що характеризують особу обвинуваченого. Окрім того, судом належним чином не враховано, що при застосуванні двох різних інститутів, а саме призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) та звільнення від відбування покарання з випробуванням, рішення про можливість застосування кожного з цих інститутів повинно бути належним чином обґрунтовано.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у виді 5 років позбавлення волі, яке не передбачене санкцією ч. 3 ст. 307 КК України, через надмірну м`якість не буде сприяти виправленню обвинуваченого ще й з тих причин, що таке значне пом`якшення покарання відносно того, яке передбачено нормою Особливої частини Кримінального кодексу України, може викликати у нього впевненість у безкарності та спровокувати у майбутньому на вчинення нових кримінальних правопорушень.

За наведених обставин, прояв гуманності та поблажливості до обвинуваченого через одночасне застосування ст.ст. 69 та 75 КК України є необгрунтованим та безпідставним, не буде сприяти його виправленню, а навпаки, сприятиме уникненню справедливого покарання та вчиненню нових злочинів.

Крім того, апелянт вважає необхідним на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання три дні його попереднього ув`язнення, який судом не зарахований.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненням, пояснення обвинуваченого та захисника, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора з доповненням виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги закону місцевим судом виконані не в повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані вірно за ч.3 ст.307 КК України, як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту в особливо великих розмірах.

Враховуючи ту обставину, що в апеляційній скарзі та в доповненні до неї не оспорюється висновок про доведеність винуватості та кваліфікацію дій ОСОБА_8 , який винуватість визнав в повному обсязі, а висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом обґрунтовано досліджені в порядку ч.3 ст.349 КПК України, тому в даному випадку колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний їх аналіз і відповідно до статті 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Відповідно до ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, що визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Разом із тим, як уже раніше зазначено, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, визначені статтями 409, 414 КПК, які передбачають повноваження суду апеляційної інстанцій скасувати або змінити судове рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, зокрема коли покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст. 414 КПК означає з`ясування судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що відображено у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Колегія суддів погоджується з призначеним Губерному покарання із застосуванням положень статей 69, 75 КК України.

Визначаючи форму реалізації кримінальної відповідальності суд першої інстанції дотримався вимог ст.50, 65, 66, 67 КК України та врахував Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме дані про особу ОСОБА_8 , який вчинив особливо тяжкий злочин, вину в інкримінованому діянні визнав повністю як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, усвідомив неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому, що свідчить про його відношення до скоєного, раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, наявність пом`якшуючих покарання обставин - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Разом з тим, місцевим судом взяті до уваги відомості про обвинуваченого, який є особою молодого віку, оскільки досяг 18-річчя лише у лютому 2025 року, тобто за один місяць до скоєння злочину, мав статус дитини-сироти, якій призначено опікуна, є студентом 2 курсу Черкаського державного технологічного університету денної форми навчання за кошти державного бюджету, має зареєстроване місце проживання спільно з братами та старшою сестрою-опікуном, за місцем реєстрації, місцем навчання та місцем фактичного проживання у гуртожитку характеризується виключно з позитивної сторони, на спеціальних обліках не перебуває, у вільний час під час канікул здійснював посильну допомогу волонтерам для потреб Збройних сил України, до кримінальної відповідальності притягується вперше, до адміністративної відповідальності не притягувався, отримував соціальну пенсію та продовжує отримувати соціальну стипендію в межах рівня прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за рахунок яких здійснював перерахування коштів в рахунок допомоги Збройним Силам України, шкодує про вчинений злочин, демонструє вияви сорому і висловлює щирий жаль з приводу своїх вчинків та засудив свою поведінку.

Згідно з вимогами ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Районний суд приймаючи рішення для застосування положень ст.69 КК України в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення у молодому віці, перебування у важкій життєвій ситуації у зв`язку зі статусом дитини-сироти, який з 10 років виховувався без батьків у скрутних матеріальних умовах, що без батьківської підтримки та поради перешкоджало йому належно так критично оцінювати ризики та можливі наслідки скоєного ним діяння.

Місцевий суд врахувавши дані про особу обвинуваченого, обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, прийшов до обґрунтованого висновку про виправлення та попередження вчинення ОСОБА_9 нових кримінальних правопорушень призначивши покарання із застосуванням положень ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.307 КК України.

Згідно ст.75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були такі підстави для застосування положення ст.75 КК України, тобто звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Для прийняття такого рішення та звільнення Губерного від відбування покарання з випробуванням судом враховано, що останній за місцем реєстрації, місцем навчання та місцем фактичного проживання у гуртожитку характеризується виключно з позитивної сторони, до кримінальної відповідальності притягується вперше, із власних джерел доходів у вигляді соціальних виплат та допомоги від держави перерахував на рахунок Збройних Сил України грошові кошти в сумі 8879 грн., його допомогу волонтерській діяльності у плетінні маскувальних сіток, відсутність обставин, що обтяжують покарання тому районний суд не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених Кримінальним кодексом України, і дійшов висновку про необхідність призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду щодо застосування до Губерного інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням достатньо мотивоване, а призначене останньому покарання із застосуванням положень ст.69 та ст.75 КК України в даному випадку є справедливим та співмірним тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що для застосування положень ст.69 КК України та положень ст.75 КК України, судом першої інстанції були враховані не одні й ті ж самі обставини, а різні обставини справи, пом`якшуючі обставини та позитивні дані про особу обвинуваченого, що відповідає практиці суду касаційної інстанції.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом (хоча й у межах відповідної санкції статті) видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів приходить до висновку, що покарання призначене місцевим судом із застосуванням положень статей 69, ст.75 КК України, а саме призначення Губерному основного покарання нижче від найнижчої межі на строк 5 років позбавлення волі та його звільнення від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки є адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які в повній мірі були враховані судом першої ігстанції.

Таким чином, переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків суду першої інстанції з питання правильності призначеного обвинуваченому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу, сторона обвинувачення в апеляційній скарзі не навела.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи прокурора, які викладені в доповненні до апеляційної скарги щодо недотримання судом першої інстанції вимог ч.5 ст.72 КПК України та незарахування строку попереднього ув`язнення Губерного у строк покарання є слушними.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 було затримано 19.03.2025 в порядку ст.208 КПК України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

21.03.2025 ОСОБА_8 звільнено з-під варти на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 21.03.2025 у зв`язку із обранням стосовно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

За таких обставин, строк попереднього ув`язнення становить 3 дні, які повинен був зарахувати місцевий суд під час призначення покарання.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок суду у випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Згідно з п.3, п.4 ч.1 ст.409 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним змінити оскаржуваний вирок у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора з доповненням слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора з доповненням задовольнити частково.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23.09.2025 стосовно ОСОБА_8 змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 19.03.2025 по 21.03.2025 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У решті вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23.09.2025 стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий-суддя

Судді