н/п 1-кс/766/8521/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2025 року слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002987 від 19.08.2022 року, внесеного за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України, -

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накласти арешт на майно:

- житловий будинок загальною площею 21 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності розмір частки 1/1 ОСОБА_5 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0161 площею 0,25 га належить на праві власності розмір частки 1/1 ОСОБА_5 ;

- квартиру загальною площею 34 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності розмір частки 1/1 ОСОБА_5 ;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві власності ОСОБА_5 ;

- автомобіль марки та моделі УАЗ 31519 з номерним знаком НОМЕР_1 власником є ОСОБА_5 .

Мотивуючи клопотання слідчий вказує, що слідчим відділенням Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002987 від 19.08.2022 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Короткий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 .

Згідно ст. ст. 1, 2 Конституції України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до п.п. 9, 10 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України» національна безпека України захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

Національні інтереси України життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

У лютому 2022 року, в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент рф володимир путін, а також інші представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974№ 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил (далі зс) рф на територію України.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН). До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН усі члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав закріплені у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року, який визнається рф та Україною.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканною. Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.

22 лютого 2022 року президент рф направив до Ради Федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року президент рф публічно оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

Так, о 4 годині 30 хвилин 24.02.2022 зс рф, діючи з метою фактичного знищення держави Україна, зміни меж території та державного кордону, вчинили військову агресію відносно народу України, безпосередньо акти насильства щодо цивільного населення, з метою тероризування населення та поєднані з убивствами цивільних осіб, а також напади на об`єкти військової та критичної інфраструктури держави.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено воєнний стан на всій території України, який триває до теперішнього часу.

Законом України від 22.05.2022 № 2265-ІХ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії російської федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» рф визнана державою-терористом (державою-агресором).

Згідно ст. 42 Положення про закони і звичаї війни на суходолі IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, ратифікованої Україною 24.08.1991, територія визнається окупованою якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України (далі тимчасово окупована територія) це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Окупаційна адміністрація рф сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних рф самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

У період з 24.02.2022 по цей час більшу частину території Херсонської області захоплено військовослужбовцями збройних сил рф і вона знаходиться під тимчасовою окупацією держави-агресора, що визначено Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зі змінами).

Відповідно до п. 1.9 наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф» Білозерська селищна територіальна громада Херсонського району Херсонської області, включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій з 11.11.2022, та відповідно до Розділу ІІ п.10 з 10.03.2022 11.11.2022 території Білозерської селищної територіальної громади були тимчасово окуповані рф.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про інформацію» масова інформація інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб. Аналогічне визначення поняття «масова інформація» міститься також в Законі Україні «Про медіа».

Відповідно до п. 54 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронні комунікації» мережа Інтернет (Інтернет) - глобальна електронна комунікаційна мережа, що призначена для передачі даних та складається з фізично та логічно взаємоз`єднаних окремих електронних комунікаційних мереж, взаємодія яких базується на використанні єдиного адресного простору та на використанні інтернет-протоколів, визначених міжнародними стандартами.

Отже, інформація, яка поширюється через мережу Інтернет, орієнтована на необмежене коло осіб і, відповідно, є масовою інформацією. Інтернет-видання (веб-сайт) є засобом, призначеним для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації, а відповідно, є засобом масової інформації. Вказана позиція висловлена у постанові Касаційного господарського суду від 21.11.2019 у справі №927/791/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про інформацію» інформація не може бути використана для закликів до повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності України, пропаганди війни, насильства, жорстокості, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, знаючи про збройну агресією рф, а також про факт тимчасової окупації державою-агресором частини Херсонської області, зокрема населених пунктів Білозерської об`єднаної територіальної громади Херсонського району, не пізніше серпня 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в приміщенні Білозерської селищної ради Херсонської області, за адресою: Херсонська область, Херсонський район, селище Білозерка, вул. Свободи, буд. 87, діючи добровільно, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на підтримку держави-агресора та його окупаційної адміністрації, умисно, прийняв активну участь у заході політичного характеру, а саме у зборах з приводу створення «Ассоциации работодателей и предпринимателей Белозерского района, Херсонской области», під час яких публічно, з метою створення позитивного іміджу рф, забезпечення економічної стабільності держави-агресора, усвідомлюючи при цьому завдання шкоди національним інтересам України, підтримуючи окупацію Херсонської області, агітації суб`єктів підприємницької діяльності окупованого регіону до здійснення співпраці з окупаційною владою та владою рф шляхом створення ілюзій щодо покращення життя та залучення більшої кількості підприємців окупованої території до участі в незаконно створеній спілці, у присутності мешканців смт. Білозерка, учасників зборів та інших сторонніх осіб виступив з особистим монологом, який містить мовні ознаки здійснення інформаційної діяльності, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: активна участь у заходах політичного характеру, спрямованого на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації, здійснення інформаційної діяльності, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації, за відсутності ознак державної зради.

При цьому, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи обізнаним щодо розпочатої 20.02.2014 відкритої збройної агресії російської федерації проти України, яка 24.02.2022 переросла в повномасштабні бойові дії по всій території України, не пізніше серпня 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в приміщенні Білозерської селищної ради Херсонської області, за адресою: Херсонська область, Херсонський район, селище Білозерка, вул. Свободи, буд. 87, діючи добровільно, умисно, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та реалізуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи, що його виступ носить публічний характер, який передбачає його поширення для значного кола осіб, та що здійснювався відеозапис вказаного виступу ЗМІ, які підпорядковані країні-агресору, який буде поширено та доведено до відома користувачів загальнодоступної та соціально-орієнтованої інтернет-мережі «Telegram» шляхом його публікації на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з метою створення позитивного іміджу рф, забезпечення економічної стабільності держави-агресора, усвідомлюючи при цьому завдання шкоди національним інтересам України, підтримуючи окупацію Херсонської області, агітації суб`єктів підприємницької діяльності окупованого регіону до здійснення співпраці з окупаційною владою та владою рф шляхом створення ілюзій щодо покращення життя та залучення більшої кількості підприємців окупованої території до участі в незаконно створеній спілці, виступив з особистим монологом, який містить мовні ознаки виправдовування визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є виправдовування, визнання правомірної збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом виправдовування, визнання правомірної тимчасової окупації частини території України..

11.12.2025, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Херсон, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , документованому паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 28.04.1998 Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області, який не є депутатом ради будь-якого рівня, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_5 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити останньому письмове повідомлення про підозру від 11.12.2025, у день його складання, таке повідомлення, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та повістки про виклик, відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, направлені у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

11.12.2025 на офіційному сайті «Офіс Генерального прокурора України» та на офіційному сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий Кур`єр» опубліковано повістки про виклик ОСОБА_5 , на 15.12.2025, 16.12.2025, 17.12.2025, а також повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 11.12.2025.

Крім того, у той же день повідомлення про підозру, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та повістки про виклик на зазначені вище дати відправлено послугами АТ «Укрпошта» за останнім відомим місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_5 , тобто за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за які законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років, з конфіскацією майна або без такої та виправними роботами на строк до двох років або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк, що відповідно до положень ч. 6 ст. 12 відноситься до особливо тяжкого злочину та відповідно до ч. 4 ст. 12 відноситься до нетяжкого злочину.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 453035761 від 21.11.2025: житловий будинок загальною площею 21 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності розмір частки 1/1 ОСОБА_5 ; земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0161 площею 0,25 га належить на праві власності розмір частки 1/1 ОСОБА_5 ; квартира загальною площею 34 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності розмір частки 1/1 ОСОБА_5 ; квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_5 .

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу встановлено, що власником автомобіля марки та моделі УАЗ 31519 з номерним знаком НОМЕР_1 є ОСОБА_5 .

Посилаючись на викладені обставини слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, зі змісту якої вбачається, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить розглянути клопотання за його відсутності, додаткових пояснень до клопотання не має.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки підозрюваному ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, санкцією статті якої передбачено покарання на строк у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, у зв`язку з чим виникла необхідність в накладені арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, без накладення арешту на майно підозрюваного забезпечити виконання вироку суду в цій частині неможливо, відповідно з метою забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна підозрюваного необхідно накласти арешт на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

- житловий будинок загальною площею 21 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності розмір частки 1/1 ОСОБА_5 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0161 площею 0,25 га належить на праві власності розмір частки 1/1 ОСОБА_5 ;

- квартиру загальною площею 34 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності розмір частки 1/1 ОСОБА_5 ;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві власності ОСОБА_5 ;

- автомобіль марки та моделі УАЗ 31519 з номерним знаком НОМЕР_1 власником є ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1