Справа № 515/1731/25
Провадження № 1-кп/515/2124/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари кримінальне провадження № 0001395, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 жовтня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Татарбунари Татарбунарського району Одеської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, військовозобов`язаного, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, офіційно непрацевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 України,

В С Т А Н О В И В :

14 жовтня 2025 року близько 11 години 10 хвилин ОСОБА_4 на автомобілі марки «OPEL VIVARO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із ОСОБА_6 , який перебував за кермом вказаного транспортного засобу, проїжджаючи по вул. Князєва в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, помітили автомобіль марки «OPEL ZAFIRA» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , який стояв на узбіччі проїжджої частини вулиці, до якого ОСОБА_6 і спрямував свій автомобіль. За кермом автомобіля марки «ОPEL ZAFIRA» був ОСОБА_8 , а на передньому пасажирському сидінні перебувала потерпіла ОСОБА_7 . Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_6 попрямував до автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_8 , маючи намір поговорити з останнім та з`ясувати причину перебування його у даному місці. При цьому, звернувся до ОСОБА_8 , попросивши вийти з автомобіля. ОСОБА_4 , діючи на власний розсуд, взявши свою рушницю «Target 19 X7» № НОМЕР_3 , яка знаходилася в салоні автомобіля марки «ОРEL VIVARO», діючи з хуліганських мотивів, з підстав явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка проявлялась в зневажливому ставленні до громадян, перебуваючи поблизу автомобіля, в якому були ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , й демонструючи наявну в нього зброю, безпідставно проявив таким чином елементи вседозволеності та зверхності.

Далі, ОСОБА_4 , ігноруючи елементарними правилами поведінки, моральності, благопристойності, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, умисно, протиправно, з метою залякування ОСОБА_7 , яка знаходилися в салоні автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», та демонстрації вседозволеності й зверхності, бажаючи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, поводячись зухвало, як прояв зверхнього ставлення до прав, свобод та законних інтересів потерпілої ОСОБА_7 та суспільства в цілому, ігноруючи право на приватну власність потерпілої, не маючи наміру заподіяти смерть чи інші тілесні ушкодження водієві чи пасажиру вказаного транспортного засобу, здійснив один постріл з своєї власної рушниці «Target 19 X7» НОМЕР_4 у бік проїжджаючого повз нього автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , в якому перебувала потерпіла ОСОБА_7 , пошкодивши вищевказаний транспортний засіб.

Грубе порушення громадського порядку в діях ОСОБА_4 виявилося в недотриманні встановлених правил поведінки в громадських місцях, яке виходить за межі загальноприйнятих норм. Явна неповага до суспільства в діях ОСОБА_4 полягала у відкрито виражених діях, які були очевидні для нього та інших осіб, нехтуючи громадським порядком, елементарними правилами поведінки, моральності, добропорядності, нахабним ставленням до існуючих у суспільстві правил і моральності. Особлива зухвалість в діях ОСОБА_4 виявилася у прояві зневаги до суспільства та людей, яке супроводжуються демонстративною поведінкою, грубим порушенням громадського порядку, явній неповазі до суспільства, що супроводжувалося пошкодженням майна потерпілої із застосуванням вогнепальної зброї.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням вогнепальної зброї.

30 жовтня 2025 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно з даною угодою, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.296 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, із звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, клопотав про затвердження укладеної між ним та прокурором угоди про визнання винуватості. Стверджував, що розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього ж Кодексу, характер обвинувачення, вид і міру покарання.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого.

Прокурор також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з п.2 ч.1 ст.468, п.1, п.3 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно за ст.12 КК України, є тяжким.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням вогнепальної зброї.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодилася на призначення йому узгодженого покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, яке з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, вчинено тяжкий умисний злочин, обставин його вчинення, наслідки для потерпілої особи, особу винного, який характеризується позитивно, раніше не притягуваася до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, якими є його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

Призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, який злочин вчинив вперше та щиро покаялася, беззастережно визнав свою винуватість.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді домашнього арешту, який обрано згідно з ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 жовтня 2025 року, строком до 16 грудня 2025 року, з урахуванням призначеного покарання та особи обвинуваченого, залишити до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження: арешт майна, накладений, згідно з ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2025 року слід скасувати за минанням потреби.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст.314, ч. 2 ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 30 жовтня 2025 року про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 та прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Згідно з п. п 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний щодо ОСОБА_4 згідно з ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 жовтня 2025 року, залишити до набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк призначеного покарання за цим вироком час його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 22 жовтня 2025 року до набрання вироком законної сили, виходячи з того, що відповідно до ч.7 ст. 72 КК України трьом дням домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

Іспитовий строк рахувати з 25 листопада 2025 року.

Скасувати арешт майна, накладений, згідно з ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2025 року.

Речові докази:

автомобіль марки «Opel», моделі «Zafira», з реєстраційним номером НОМЕР_6 з механічними пошкодженнями залишити за належністю власнику ОСОБА_7 ;

автомобіль марки «Opel», моделі «Vivarо», з реєстраційним номером НОМЕР_7 залишити за належністю власнику ОСОБА_6 ;

змив, зроблений з місця пошкодження автомобіля марки «Ореl», моделі «Zafira», з реєстраційним номером НОМЕР_6 на марлеву серветку, який поміщено до паперового конверту з маркуванням "Пакет №1", змив зроблений з помпової рушниці марки «Target X7» №UA10035 на марлеву серветку, який поміщено до паперового конверту з маркуванням «Пакет №2», зразки, відібрані у свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: змиви з рук на марлеву серветку, яку поміщено до паперового конверту з маркуванням «Пакет №1», змиви з рук на спиртову серветку, яку поміщено до паперового конверту з маркуванням «Пакет №2», змиви з обличчя на марлеву серветку, яку поміщено до паперового конверту з маркуванням «Пакет №3», змиви з обличчя, зроблені на спиртову серветку, яку поміщено до паперового конверту з маркуванням «Пакет №4» - знищити;

помпову рушницю марки «Target X7» №UA10035, яку було поміщено до чохла, вилучено та скріплено паперовою биркою з маркуванням «Пакет» №1, три спорядженні набої марки «ТАХО» 12-го калібру синього кольору, які було вилучено та поміщено до сейф-пакету №NPU2040474, які знаходяться в камері речових доказів ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, що розташована за адресою: м. Татарбунари, вул. Центральна, 15, Білгород-Дністровського району Одеської області конфіскувати у власність держави в особі Міністерства оборони України та передати на потреби Збройних Сил України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгодженого, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч. 4,6,7 ст. 474 цього кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди або прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена. З цих же підстав може бути оскаржено вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги та такий вирок в касаційному порядку.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженому.

Суддя ОСОБА_1