ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 розглянув у спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000434 від 05.11.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянина України, одруженого на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого базову середню освіту, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

31 жовтня 2025 року приблизно о 15 годині 15 хвилин, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував біля будинку розташованого за адресою: м. Дніпро, пров. Вільний, 7, де зустрів раніше не знайому йому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якою у останнього виник словесний конфлікт.

У ході конфлікту, у ОСОБА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин, виник кримінально-протиправний намір, спрямований на умисне спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, у цей же день та час, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_2 , знаходячись в безпосередній близькості до ОСОБА_4 , а саме стоячи навпроти неї, обличчям до останньої, на відстані витягнутої руки, схопив ОСОБА_4 своїми руками за праве і ліве плече та вдарив останню тілом о стіну, що знаходилась позаду неї.

Далі, ОСОБА_2 , стоячи навпроти ОСОБА_4 , обличчям до неї, схопив її своєю правою рукою за зап`ястя лівої руки та своєю лівою рукою за праве плече, і вдарив останню тілом о стіну, що знаходилась позаду неї.

Внаслідок своїх умисних дій, ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_4 , тілесне ушкодження у вигляді синця (підшкірної гематоми) на задній поверхні лівого передпліччя у нижній третині.

Вказане тілесне ушкодження, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки.

Дії ОСОБА_2 які виразились в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою суду від 27.11.2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

В направленому обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого, яку він підписав в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без його участі. У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_4 , не заперечує щодо розгляду обвинувального акта судом у спрощеному провадженні без його участі згідно ч. 2 ст. 302 КПК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 04.11.2025 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_4 від 11.11.2025 року, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 з фото-таблицею, яка пояснила, що 31.10.2025 року між нею та невідомим чоловіком відбувся конфлікт, через те, що цей чоловік затулив прохід в арці і схопив її сина та тримав, внаслідок чого між ними стався словесний конфлікт, в ході якого, невідомий чоловік взяв її за плечі та вдарив об стінку, після чого вона знову затулила свого сина, та чоловік після її слів, що вона викличе поліції, знову її схопив і вдарив об стінку, після чого пішов, однак побачивши, що вона почала знімати його на телефон, намагався вибити його, потім пішов; висновком експерта № 3424е від 11.11.2025 року, відповідно до якого, за даними медичної документації та при огляді у неї виявлено

тілесне ушкодження у вигляді: синця (підшкірної гематоми) на задній поверхні лівого передпліччя у нижній третині. Виявлене у неї тілесне ушкодження в області лівого передпліччя у вигляді синця, не відображає на собі характерологічні особливості та розміри

травмуючого предмету, яким було нанесено, можливо лише вказати, що воно

спричинено від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) у вищевказану анатомічну ділянку, яким могла бути і рука або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями. За своїм характером виявлене у неї тілесне ушкодження відноситься до ЛЕТКИХ тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки. На підставі пункту 2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" , затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року N?6. враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що воно могло бути спричинено і від 1-ї механічної дії. виявлене у неї тілесне ушкодження в області лівого передпліччя у вигляді синця, не відображає на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким було нанесено, можливо лише вказати, що воно спричинено від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) у вищевказану анатомічну ділянку, яким могла бути і рука або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями. встановлення обставин отримання тілесних ушкоджень (власноруч або іншою особою) не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів, можливо лише вказати, що виявлене у неї тілесне ушкодження знаходиться в анатомічній ділянці доступній для нанесення власною рукою. за своїм характером виявлене у неї тілесне ушкодження не є небезпечним для життя, так як останнє не спричинило загрозливих для життя явищ в момент заподіяння. На підставі: п. 2.1.3. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995року N?6. враховуючи характер та локалізацію виявленого у неї тілесного ушкодження, а також відсутність будь-яких інших тілесних ушкоджень на виступаючих частинах тулуба та кінцівок, можливо вказати, що воно є не характерним для спричинення при падінні з висоти власного зросту. враховуючи характер та локалізацію виявленого у неї тілесного ушкодження, ступень ознак його загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що воно отримано незадовго до звернення за медичною допомогою в КНП «Міська клінічна лікарня N?б» ДМР», тобто і в термін на який вказує обстежена та вказано дізнавачем у постанові. оцінка свідчень потерпілих, обвинувачених, свідків та інших осіб, щодо умов та обставин отримання тілесних ушкоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів. Локалізація та характер виявленого у неї тілесного ушкодження в області лівого передпліччя, механізм його спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує ОСОБА_4 . В ході проведення слідчого експерименту за її участі.; протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_6 від 21.11.2025 року з ком пакт диском до нього; стенограмою допиту малолітнього свідка ОСОБА_6 від 21.11.2025 року; протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_7 від 21.11.2025 року з ком пакт диском до нього; стенограмою допиту малолітнього свідка ОСОБА_7 від 21.11.2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2025 року за участю ОСОБА_4 , відповідно до якого вона впізнала чоловіка на фото під № 3, як особу яка нанесла їй тілесні ушкодження, ним виявився ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_2 від 25.11.2025 року, відповідно до якого, він зазначив, що 31.10.2025 року він зустрів раніше не знайому йому жінку, якою виявилась ОСОБА_4 , в ході розмови з якою у нього стався конфлікт і він її схопив руками та вдарив об стіну позаду неї, після чого ще раз схопив її та вдари другий раз об стіну.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Дії ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений одружений, пенсіонер, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшують покарання є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючі вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу.

Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_2 .

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази суду не надавались.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази суду не надавались.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_8