Провадження № 1-кп/344/604/26
У Х В А Л А

12 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.12.2025 продовжено застосування запобіжних заходів у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на строк до 20.02.2026 включно.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження запобіжних заходів тримання під вартою без визначення розміру застави щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які попередньо вручено обвинуваченим та їх захисникам, з посиланням на ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора, вважала, що ризики, на які посилається прокурор, є недоведеними. Просила змінити запобіжний захід на інший, більш м`який цілодобовий домашній арешт, а в разі задоволення клопотання прокурора визначити розмір застави. Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав захисника ОСОБА_4 .

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не заперечили проти задоволення клопотань прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, в тому числі дані, що характеризують осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , їх вік, стан здоров`я та майновий стан, наявність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що раніше не судимі, репутацію обвинуваченого ОСОБА_11 , що раніше судимий вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01.09.2022 за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, 27.11.2024 умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий термін 1 рік 4 місяці 1 день на підставі ст.81 КК України, суд враховує, що кримінальні правопорушення, інкриміновані обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є тяжкими (ч.2 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст.317 КК України) та особливо тяжкими злочинами (ч.3 ст.307, ч.3 ст.313 КК України), обвинуваченому ОСОБА_10 тяжкими (ч.2 ст.317, ч.3 ст.311, ч.1 ст.263 КК України) та особливо тяжкими злочинами (ч.3 ст.307 КК України), обвинуваченому ОСОБА_11 тяжкими (ч.3 ст.311, ч.2 ст.317 КК України) та особливо тяжкими злочинами (ч.3 ст.307, ч.3 ст.313 КК України), суд вважає, що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, щодо переховування від суду, оскільки внаслідок суспільної небезпечності дій, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , враховуючи санкції статей КК України, що інкриміновані обвинуваченим, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, що призведе до порушення розумних строків судового розгляду; незаконно впливати на учасників кримінального провадження, у тому числі свідків, які ще не допитувалися під час судового розгляду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Оцінюючи існуючі обставини, суд виходить із принципу презумпції невинуватості, не вирішуючи наперед процесуальну перспективу пред`явленного обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленного обвинувачення, а також суспільної небезпеки злочинних дій, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ..

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Суд враховує п.36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», згідно якого, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване стосовно до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде відповідати характеру суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Враховуючи обставини справи, те, що, продовжують існувати ризики, які передбачені ст.177 КПК України і слугували підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ці ризики не зменшилися, суд вважає, що слід продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ..

На переконання суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 покладених на них обов`язків. Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження. Виключно застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинувачених від суду.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З огляду на обставини справи, суд вважає недоцільним визначати розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 205, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити. Продовжити застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у виді тримання під вартою на строк до 12 квітня 2026 року включно. Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити. Продовжити застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у виді тримання під вартою на строк до 12 квітня 2026 року року включно. Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити. Продовжити застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_10 у виді тримання під вартою на строк до 12 квітня 2026 року включно. Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити. Продовжити застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_11 у виді тримання під вартою на строк до 12 квітня 2026 року включно. Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» та вручити обвинуваченим і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_12