ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду справу у кримінальному провадженні № 0000702 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Заріччя, Володимирського району, Волинської області, громадянина України, неодруженого, з професійно-технічною освітою, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, водій автомобільного відділення взводу забезпечення батальйону радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 382 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, достовірно знаючи про наявність постанови Володимирського міського суду Волинської області від 24 червня 2025 року у справі № 154/4061/24, яка набрала законної сили та будучи ознайомленою з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом, чим ухилявся від виконання вищевказаної постанови, при наступних обставинах.

Так, 21 вересня 2025 року о 12 год. 16 хв., військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 , будучи позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до постанови Володимирського міського суду Волинської області від 24 червня 2025 року у справі №154/4061/24, будучи зобов`язаним та маючи реальну можливість виконати даний судовий акт, керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», н.з. НОМЕР_2 на автодорозі поблизу села Ворчин, Володимирського району, Волинської області, де був виявлений та зупинений працівниками СРПП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області «Вояж-11» лейтенантом поліції ОСОБА_5 та лейтенантом поліції ОСОБА_6 , які перебували на добовому чергуванні Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, на підставі п.3 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію».

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив про обставини його вчинення, які є аналогічними тим, що викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх. У скоєному щиро каявся, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Отже, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю встановлена в ході судового розгляду, і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини та щиросердному розкаянні, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, військовослужбовець Збройних Сил України, не одружений, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

З урахування вищевикладеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах, установлених у санкції частини 1 статті 382 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази у справі:

- автомобіль марки "Volkswagen Passat", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_7 ;

Оптичний диск з відеозаписами із «body Camera» працівників поліції СРПП Володимирського РВП та службового автомобіля за 21.09.2025 року залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимирський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий ОСОБА_8