Справа №464/8673/25
пр.№ 1-кп/464/272/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2026 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367 від 26.11.2025, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Львова, неодруженого, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , 11.11.2025 близько 01:00 год., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту із потерпілою ОСОБА_7 , завдав їй численних порізів складним ножем в область передплічь обох рук, ділянку правого ліктьового суглобу, лівого стегна та лівої і правої гомілки, чим спричинив тілесні ушкодження у виді ран. Рани на лівому і правому передпліччях, в ділянці правого ліктьового суглобу, на лівій гомілці відносяться до легкого ступеня тяжкості. Рани на правій гомілці, на лівому стегні, відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, котрі утворилися від дії гострого предмета.

Згідно з висновком судового-психіатричного експерта № 2206 від 23.12.2025 встановлено, що ОСОБА_3 страждає хронічним психічним захворюванням шизоафективним розладом маніакального типу з наростаючим дефектом в емоційно-вольовій сфері, стан формування ремісії. За своїм психічним станом не може усвідомлювати дії та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_3 також страждав хронічним психічним захворюванням шизоафективним розладом маніакального типу, стан загострення. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_3 становить потенційну суспільну небезпеку та потребує застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад із звичайним наглядом.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 подане клопотання підтримала та просила таке задовольнити, вказавши, що, з огляду на висновок судово-психіатричного експерта, наявні підстави застосування примусових заходів медичного характеру та просила застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. Повідомив, що протягом останніх десяти років регулярно перебував на лікуванні в закладі з надання психіатричної допомоги, а востаннє у жовтні 2025 року. Окрім цього, пояснив, що ввечері 10.11.2025 був у поганому настрої, вступив в словесний конфлікт із мамою ОСОБА_7 та, перебуваючи в емоційному стані, вночі завдав останній ножових порань в область рук та ніг. Вподальшому був госпіталізований до спеціалізованого медичного закладу з надання психіатричної допомоги та проходив лікування до 27.01.2026, шкодує про завдання матері тілесних ушкоджень.

Законний представник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 зазначила, що її брат страждає психічними розладами, регулярно проходив медичне лікування та не заперечує щодо застосування до останнього примусових заходів медичного характеру.

Захисник ОСОБА_5 не заперечив щодо задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру.

Потерпіла ОСОБА_7 підтримала клопотання про застосування щодо її сина ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру. Показала, що протягом останніх десяти років ОСОБА_3 регулярно проходив стаціонарне медичне лікування в спеціалізованому закладі з надання психіатричної допомоги. Проте, після завершення в жовтні 2025 року стаціонарного лікування, перебуваючи вдома не приймав призначені лікарем медичні препарати, натомість вживав енергетичні та шкідливі напої, внаслідок чого ОСОБА_3 ввечері 10.11.2025 перебував в агресивному стану та орієнтовно о 01.00 год. 11.11.2025 на ґрунті особистої неприязні наніс їй ножові поранення в область рук та ніг. Вподальшому її доставили до лікарню для надання медичними допомоги, а ОСОБА_3 працівники поліції доставили до спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги, де він стаціонарно проходив лікування до 27.01.2026.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, з таких підстав.

Факт вчинення ОСОБА_3 вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних в ході досудового розслідування кримінального провадження, зокрема:

- відомостями про повідомлення на лінію «102» інформації про завдання ОСОБА_3 своїй матері тілесних ушкоджень шляхом нанесення різаних ран;

- заявою потерпілої ОСОБА_7 від 13.11.2025 про вчинення її сином ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а саме завдання їй ножових поранення в область рук та ніг, з випискою із медичної картки амбулаторного хворого № 99860 від 13.11.2025;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрації кримінального провадження 26.11.2025;

- висновком експерта № 865 від 01.12.2025, згідно якого ОСОБА_7 завдано колото-різаних обох передпліч, лівого стегна, правої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, та могли виникнути 11.11.2025 від дії гострого предмета;

- документами щодо проведення неодноразових медичних оглядів лікарями потерпілої ОСОБА_7 , згідно яких встановлено завдання потерпілій 11.11.2025 колото-різаних ран;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_8 від 04.12.2025, проведеного в присутності його батька ОСОБА_9 та психолога ОСОБА_10 , з додатком оптичним диском DVD-R з відеозаписом допиту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який детально розповів обставини завдання своїм братом ОСОБА_3 тілесних ушкоджень матері ОСОБА_7 шляхом нанесення різаних ран;

- протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 від 09.12.2025 з додатком оптичним диском DVD-R з відеозапис вказаної слідчої дії, де потерпіла детально показала обставини задання їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень шляхом нанесення колото-різаних ран;

- протоколом огляду предмета від 10.12.2025, а саме складного ножа в поєднанні чорного та зеленого кольорів з написом «RYOBI» яким ОСОБА_3 завдав тілесних ушкоджень тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 ;

- постановою про визнання складного ножа в поєднанні чорного та зеленого кольорів з написом «RYOBI»речовим доказом від 10.12.2025, що згідно квитанції про отримання на зберігання речових доказів від 10.12.2025 передано до камери схову речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області;

- ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 12.12.2025 у справі № 464/8673/25 про накладення арешту на складний ніж в поєднанні чорного та зеленого кольорів з написом «RYOBI»від 12.12.2025;

- епікризами виписними (медичними картами стаціонарного хворого) щодо перебування ОСОБА_3 на систематичних обстеженнях та стаціонарному лікуванні вКНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» в період з травня 2015 року по жовтень 2025 року, отримані в межа кримінального провадження, зокрема, останній раз ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 03.10.2025 по 23.10.2025;

- епікризом виписним щодо перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні вКНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» в період з 11.11.2025 по 27.01.2026, тобто перебування на лікуванні в період після завдання потерпілій тілесних ушкоджень;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 2206 від 23.12.2025, проведеної Львівською філією судових експертиз» ДУ «Інститут психіатрії МОЗ України», згідно якого ОСОБА_3 : страждає хронічним психічним захворюванням шизоафективним розладом маніакального типу з наростаючим дефектом в емоційно-вольовій сфері, стан формування ремісії; за своїм психічним станом не може усвідомлювати дії та керувати ними; у період інкримінованих дій ОСОБА_3 також страждав хронічним психічним захворюванням шизоафективним розладом маніакального типу, стан загострення; не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; становить потенційну суспільну небезпеку та потребує застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад із звичайним наглядом;

- показами допитаної в ході розгляду клопотання потерпілої ОСОБА_7 , яка підтвердила, зокрема, завдання ОСОБА_3 їй ножових поранення в область рук та ніг.

За встановлених обставин, аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, доведений повністю та підтверджується вказаними доказами, дослідженими судом.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст.125 КК України, оскільки він своїми діями вчинив суспільно небезпечне діяння, а саме, завдав легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілої.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Враховуючи наведене, ОСОБА_3 в момент вчинення суспільно-небезпечних діянь знаходився в стані неосудності, в якому перебуває і на даний час, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності і йому повинні бути призначені примусові заходи медичного характеру.

За умовами п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку (ч. 3 ст. 94 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З огляду на думку учасників судового провадження, які вважають, що ОСОБА_3 потребує госпіталізації до психіатричного закладу, враховуючи висновок судово-психіатричного експерта, тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, з урахуванням ступеня небезпечності ОСОБА_3 відносно себе та оточуючих, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_3 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядомз метою його обов`язкового лікування та запобігання вчинення ним суспільно-небезпечних діянь.

Речовий доказ, а саме складний ніж в поєднанні чорного та зеленого кольорів з написом «RYOBI», який постановою від 10.12.2025 визнаний речовим доказом та переданий до камери схову речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, знищити.

Арешт майна, а саме складного ножа в поєднанні чорного та зеленого кольорів з написом «RYOBI»,накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 12.12.2025 у справі № 464/8673/25 (провадження № 1-кс/464/1441/25), скасувати.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись статтями 292, 395, 503, 512, 513 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речовий доказ, а саме складний ніж в поєднанні чорного та зеленого кольорів з написом «RYOBI», переданий до камери схову речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, знищити.

Арешт майна, а саме складного ножа в поєднанні чорного та зеленого кольорів з написом «RYOBI»,накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 12.12.2025 у справі № 464/8673/25 (провадження № 1-кс/464/1441/25), скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 02.02.2026.

Суддя ОСОБА_11