1 УХВАЛАСправа № 335/8089/25 1-кс/335/471/2026
про відмову у скасуванні арешту майна
- автомобіль «Mersedes-Benz Vito 115 CDI» в корпусі чорного кольору з номерним знаком НОМЕР_1 VIN-код: НОМЕР_2 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mersedes-Benz Vito 115 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 VIN-код: НОМЕР_2 .
Право власності ОСОБА_5 на вищезазначений автомобіль виникло на підставі договору купівлі-продажу та належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами.
15.08.2025 постановою слідчого вищезазначене майно визнано речовими доказами.
Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 19.08.2025 на автомобіль «Mersedes-Benz Vito 115 CDI» в корпусі чорного кольору з номерним знаком НОМЕР_1 VIN-код: НОМЕР_2 , а також документи та речі, вилучені під час обшуку, накладено арешт (справа № 335/8089/25, провадження № 1-кс/335/2916/2025). Слідчий суддя при накладенні арешту на майно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки н, на думку сторони обвинувачення, вказане майно відповідало критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а саме: могло зберегти сліди кримінального правопорушення, містити відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, а також бути предметами, які були об`єктом кримінально протиправних дій. Метою застосування такого арешту визначено забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.
За час, що минув з моменту вилучення транспортного засобу, органом досудового розслідування було забезпечено можливість проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, у тому числі огляду транспортного засобу, його фіксації та документування технічного стану. Додаткових експертиз не призначалося, потреба у їх проведенні слідчим не заявлялася, а будь-яких процесуальних дій, які об`єктивно вимагали б подальшого фактичного утримання автомобіля, не здійснюється.
З огляду на природу можливих слідів та відомостей на транспортному засобі, цілі збереження доказової інформації можуть бути досягнуті шляхом належної фіксації (огляд, фото- та відеофіксація, протоколювання, за потреби експертний огляд) без тривалого вилучення та фактичного утримання транспортного засобу на штрафному майданчику. За відсутності призначення експертиз та інших процесуальних дій, що потребують доступу до оригіналу, подальше утримання автомобіля не є необхідним.
За таких обставин, на думку представниці заявника, необхідність подальшого перебування транспортного засобу у володінні органу досудового розслідування належним чином не обґрунтована, що свідчить про втрату процесуальної доцільності такого заходу та його невідповідність принципу пропорційності втручання у право власності.
Крім цього, зазначає, що власник автомобіля ОСОБА_5 не набув жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, зокрема не є підозрюваним, обвинуваченим чи свідком, оскільки жодного разу не допитувався органом досудового розслідування, йому не вручалися повістки про виклик та не проводилися будь-які інші процесуальні дії за його участю. Таким чином, орган досудового розслідування фактично не виявляє процесуального інтересу ані до особи власника, ані до належного йому транспортного засобу, що свідчить про відсутність об`єктивних підстав для подальшого обмеження його майнових прав.
Крім того, під час дії правового режиму воєнного стану та з урахуванням небезпекової ситуації у місті Запоріжжі, як прифронтовому населеному пункті, зберігання транспортного засобу на штрафному майданчику або іншому місці, що перебуває у віданні органу досудового розслідування, не гарантує належної схоронності майна. За умов постійних ракетних обстрілів та інших воєнних загроз орган досудового розслідування об`єктивно не має можливості забезпечити повну безпеку та збереження транспортного засобу від пошкодження або знищення. Водночас для ОСОБА_5 , як особи літнього віку, автомобіль є необхідним засобом пересування в умовах воєнного стану, зокрема для забезпечення базових життєвих потреб, оперативного реагування на надзвичайні ситуації та евакуаційні потреби. За таких обставин подальше утримання транспортного засобу під арештом не відповідає вимогам розумності, співмірності та процесуальної доцільності.
Посилання сторони обвинувачення на те, що автомобіль використовувався для пересування, саме по собі не є достатнім для визнання його речовим доказом та не обґрунтовує тривалого обмеження права користування.
Представниця заявника вважає, що у доводах органу досудового розслідування не зазначено, які саме слідчі (розшукові) або інші процесуальні дії на теперішній час неможливо провести без фактичного утримання транспортного засобу на штрафному майданчику; не наведено відомостей про призначення або необхідності проведення експертизи транспортного засобу; не обґрунтовано, чому менш обтяжливі заходи, зокрема заборона відчуження або покладання обов`язку пред`явити транспортний засіб за вимогою слідчого чи суду, є недостатнім.
За відсутності конкретно визначених слідчих дій, які неможливо здійснити без фактичного утримання транспортного засобу, арешт майна перетворюється з процесуального заходу забезпечення на покарання добросовісного власника, що прямо суперечить правій природі арешту майна у кримінальному провадженні.
У зв`язку з чим, на думку адвокатки, сторона обвинувачення не виконана вимог ч. 3 ст. 132 та ст. 173 КПК України щодо доведення співмірності та необхідності саме такого ступеня втручання у право приватної власності.
Тому, враховуючи вищевикладене, те, що відсутні правові підстави для подальшого утримання автомобіля під арештом і фактичного позбавлення власника права володіння та користування ним, представниця заявника ОСОБА_5 адвокатка ОСОБА_4 просила скасувати арешт, накладених ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 19.08.2025 (справа № 335/8089/25, провадження № 1-кс/335/2916/2025), на транспортний засіб автомобіль «Mersedes-Benz Vito 115 CDI» в корпусі чорного кольору з номерним знаком НОМЕР_1 VIN-код: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mersedes-Benz Vito 115 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 VIN-код: НОМЕР_2 , вилучені 15.08.2025 під час обшуку, які належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні представниця заявника ОСОБА_5 адвокатка ОСОБА_4 клопотання підтримала з підстав та мотивів викладених в ньому, просила слідчого суддю скасувати арешт та повернути майно.
Слідчий суддя, заслухавши представницю заявника, думку прокурора, вивчивши матеріали клопотання, дійшов такого висновку.
Розгляд клопотання про скасування арешту майна регламентовано ст. 174 КПК України.
Так, вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
З аналізу викладеного слідує, що клопотання про скасування арешту майна під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
За змістом ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Формами закінчення досудового розслідування, виходячи з положень ст. 283 КПК України є постанова про закриття кримінального провадження, звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
У той же час слід зазначити, що компетенція слідчого судді розповсюджується виключно на стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні, однак станом на день розгляду клопотання, обвинувальний акт складено та направлено до суду.
Так, нормами ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
При цьому слідчий суддя, згідно ст. 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні виключно на стадії досудового розслідування.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, зокрема: під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, зокрема: суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким завершується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
В рамках вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 19.08.2025 (справа № 335/8089/25, провадження № 1-кс/335/2916/2025), накладено арешт на вилучене 15.08.2025 в ході обшуку автомобіля Mersedes-Benz Vito 115 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 майно, в тому числі на - автомобіль «Mersedes-Benz Vito 115 CDI» в корпусі чорного кольору з номерним знаком НОМЕР_1 VIN-код: НОМЕР_4 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mersedes-Benz Vito 115 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 VIN-код: НОМЕР_2 .
З огляду на вищенаведене, враховуючи, що обвинувальний акт по кримінальному провадженню направлено до суду, а слідчий суддя, вирішує клопотання про скасування арешту з майна під час досудового провадження, тому слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.
ОСОБА_5 необхідно роз`яснити, що з аналогічним клопотанням він вправі звернутись до суду під час судового розгляду даного кримінального провадження.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 214, 174, 283, 309 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1