Справа №487/8870/25
Провадження №1-кс/487/614/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001470 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2026 прокурор Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001470 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України, звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , а саме: житловий будинок реєстраційний номер 060, площею 86,6 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер :04:005:0004, площею 0,1133 (га), з забороною на відчуження майном.

Підставою для внесення клопотання стало те, що вказане майно належить підозрюваному ОСОБА_4 та на нього необхідно накласти арешт з метою конфіскації майна, оскільки санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила про розгляд клопотання за її відсутності та про задоволення клопотання.

На підставі ч.2 ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001470 від 18.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до клопотання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», який визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 (із наступними змінами), якою наркотичний засіб - канабіс віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено (список № 1 таблиці № ІІ Постанови), вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Так, ОСОБА_4 , діючи в порушення Закону України №60/95 - ВР від 15.02.1995 «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із незаконним збутом наркотичних засобів.

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах, ОСОБА_4 у невстановлені в ході проведення досудового розслідування місце, дату та час, але не пізніше 02.12.2025, у невстановленої під час досудового розслідування особи, діючи з корисливим мотивом для особистого незаконного збагачення, з метою подальшого незаконного збуту, отримав, тобто незаконно придбав, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою не менше 2372 г, приніс його до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де розфасував у полімерні пакети та незаконно зберігав з метою подальшого незаконного збуту до моменту його вилучення працівниками поліції.

Так, 02.12.2025 під час проведення санкціонованого обшуку домоволодіння за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг яких обмежено, - канабіс масою 2372 г, який ОСОБА_4 зберігав з метою подальшого збуту, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, є великим розміром наркотичних засобів.

Крім того встановлено, що відповідно до переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна (додаток №2), затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна» (зі змінами і доповненнями) відноситься: п. 1 - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), п. 2 вибухові речовини та засоби вибуху.

Відповідно до п.п. 1-4 Положення про дозвільну систему, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини I - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсинами). Міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.

Таким чином, ОСОБА_4 , розуміючи те, що він не має дозволу компетентних органів та ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, маючи намір направлений на придбання, носіння та зберігання боєприпасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, порушуючи положення про дозвільну систему, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами, останній раз внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 938 та Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, у невстановлений під час досудового розслідування дату та час, але не пізніше 02.12.2025 (точну дату та час під час досудового розслідування не встановлено), у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за невстановлених обставин, ОСОБА_4 придбав корпус гранати типу РГО в кількості 1 шт., підривач до ручних гранат типу УЗРГМ-2 в кількості 1 шт. та підривач до ручних гранат типу УЗД в кількості 1 шт., після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухового пристрою, що відноситься до категорії боєприпасів, без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, ОСОБА_4 , з метою подальшого незаконного перенесення та зберігання, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переніс при собі корпус гранати типу РГО в кількості 1 шт, підривач до ручних гранат типу УЗРГМ-2 в кількості 1 шт та підривач до ручних гранат типу УЗД в кількості 1 шт, до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де став незаконно зберігати, до часу їх виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку 02.12.2025 в порядку ст. 234 КПК України.

Так, 02.12.2025 під час проведення санкціонованого обшуку домоволодіння за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено корпус гранати типу РГО в кількості 1 шт, підривач до ручних гранат типу УЗРГМ-2 в кількості 1 шт та підривач до ручних гранат типу УЗД в кількості 1 шт, які ОСОБА_4 незаконно зберігав за адресою свого проживання без передбаченого законом дозволу.

03.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах, та ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_4 має у власності нерухоме майно: житловий будинок реєстраційний номер 060, площею 86,6 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер :04:005:0004, площею 0,1133 (га).

Отже, прокурор просить накласти арешт на майно яке належить підозрюваному ОСОБА_4 з метою конфіскації майна, оскільки санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що санкція статті ч.2 ст. 307 КК України в який підозрюється ОСОБА_4 передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, враховуючи вимоги п.3 ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на майно належне ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, належне підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- житловий будинок реєстраційний номер 060, площею 86,6 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку кадастровий номер :04:005:0004, площею 0,1133 (га), з забороною на розпорядження та відчуження майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1