ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2014/25 Справа № 203/7037/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 просить скасувати вищезазначену ухвалу слідчого судді, призначити новий розгляд в суді першої інстанції та поновити строки на апеляційне оскарження ухвали суду, оскільки розгляд справи відбувся за її відсутності.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог ст. 214 КПК України.

Вважає, що обставини, які викладені Міністерством юстиції України в поданій заяві від 04.09.2025 року, є виключними та достатніми для внесення відомостей до ЄРДР та належного проведення досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що заява Міністерства юстиції України від 04.09.2025 року за викладеними в ній обставинами не свідчить про вчинення діянь, що підпадають під ознаки будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України та не є заявою про вчинення кримінального правопорушення в розумінні ст.214 КПК України, невнесення по цій заяві відомостей до ЄРДР не є бездіяльністю, про яку зазначає заявник.

Будучи увідомленою про місце та час розгляду справи, представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено без участі представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 .

Вимоги апеляційної скарги щодо поновлення строку апеляційного оскарження у зв`язку з поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки рішення суду приймалось за відсутності представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 , копія ухвали була надіслана до електронного кабінету Міністерства юстиції України 13.10.2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Водночас, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно із ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Водночас, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, з урахуванням наведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв передбачені положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Як вбачається з матеріалів провадження, Міністерство юстиції України звернулося до Державного бюро розслідувань із заявою від 04.09.2025 року про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення. У вказаній заяві Міністерство юстиції України повідомляє про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 365, 367 КК України, невстановленими особами органів державної влади, в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитків внаслідок виплати громадянину ОСОБА_7 1700 Євро в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди на виконання рішення ЄСПЛ у справі Семчук та інші проти України.

Відмовляючи у задоволенні такої скарги, слідчий суддя дійшов до обґрунтованих висновків, що зміст поданої заяви свідчить про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що також вбачається з відповіді Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 15.09.2025 року (а.п.13-15).

Відповідно до примітки 3 ст.364 ККУкраїни істотною шкодою у статтях 364,364-1,365,365-2,367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Однак зазначена заявником сума виплат за Рішенням ЄППЛ є недостатньою для визнання її як істотної шкоди, про що обгрунтовано зазначено у відповіді Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 15.09.2025 року .

Крім того, не встановлено причинного зв`язку між протиправними діяннями та наслідками. Також при вивченні заяви про вчинення злочину встановлено , що не міститься відомостей щодо конкретних посадових осіб органів державної влади (зокрема правоохоронних органів, судів) які мають можливе відношення до вчинення вказаного діяння, та виконання дій, передбачених п.5.2 Порядку організації роботи щодо відшкодування збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень ЄСПЛ від 08.11.2011 року № 3280/5.

Крім того, порушення міжнародних зобов`язань Україною, що констатовані у рішенні ЄСПЛ і були допущені через існування недоліків системного характеру у національному законодавстві не можуть бути достатньою підставою для початку досудового розслідування за вказаним фактом, виходячи з такого.

Відповідно до ст.11 Закону України Про попереднє ув`язнення норма площі в камері для однієї взятої під варту особи не може бути менше 2.5 квадратного метра, а для вагітної жінки або жінки, яка має при собі дитину ,- 4,5 квадратного метра.

Однак вказана норма національного законодавства не відповідає принципам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та тримання під вартою у зазначених умовах регламентовано національним законодавством, у зв`язку з чим саме по собі не може утворювати склад злочину.

Колегія суддів враховує, що підставами вважати заяву чи повідомлення про кримінальне правопорушення такою, що містить відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР, є наявність в них об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення.

Системний аналіз норм Кримінального процесуального кодексу України свідчить про те, що закон передбачає можливість попереднього вивчення та аналізу слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет наявності в ній даних, які можуть об`єктивно свідчити про кримінальне правопорушення.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що заява Міністерства юстиції України не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тому правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 365, 367 КК України відсутні.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноваженої особи Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки така заява не містить конкретних фактичних даних, які б вказували на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення невстановленими особами державної влади кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги про те, що ст. 214 КПК України є імперативною нормою, оскільки не передбачає права слідчого, прокурора не вносити відомості в ЄРДР є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеним.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 310, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику Міністерства юстиції України ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року .

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_8 ОСОБА_4