Номер провадження: 11-сс/813/1922/25
Справа № 496/5287/25 1-кс/496/1644/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.09.2025 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №000359 від 04.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 190 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.09.2025 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт зазначеного в резолютивної частині судового рішення із забороною розпорядження, відчуження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 22.08.2025 за результатами проведених обшуків за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Рішення мотивоване тим, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді власники майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, оскільки вважають, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального закону.

Доводи обґрунтовують тим, що будь-якого доказу, який підтверджував їх винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень матеріали справи не містять. Клопотання двічі поверталося прокурору, проте недоліки так і не були усунуті, а звертатися з клопотанням втретє слідчий не мав права, оскільки це суперечить вимогам КПК України.

Зазначають, що вилучене майно не є знаряддям вчинення злочину та не відповідає критеріям речових доказів передбаченим ст. 98 КПК України

Просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про накладання арешту на майно. Вилучене майно повернути власникам майна.

Власники майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали до апеляційного суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Прокурор відділу Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_9 сповіщався належним чином про дату та час судового засідання, надав клопотання про розгляд справи без його участі у якому заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Згідно положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду клопотання про арешт майна.

Враховуючи, що участь власників майна та прокурора не є обов`язковою при розгляді даної категорії справ, вони були належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності прокурора та власників майна.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст., для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як вбачається з матеріалів провадження слідчим відділом Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000359 від 04.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 190 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дружина ОСОБА_6 ) та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (донька ОСОБА_6 ) здійснюють підшукування осіб, що опинились в тяжких життєвих умовах (без громадянства, без реєстрації, без місця проживання). Надалі, вказані особи, використовуючи уразливий стан громадян, відбирають оригінали документів (паспорти, свідоцтва про народження дітей тощо), здійснюють реєстрацію місця проживання у підконтрольних об`єктах нерухомого майна на території м. Біляївка та Одеського району Одеської області. В подальшому, використовуючи наявні зв`язки в органах соціального захисту населення, Пенсійного фонду України оформлюють різного роду соціальні виплати на ім`я громадян, які, шляхом обману, привласнюють та використовують на власний розсуд.

При цьому, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснює безпосереднє керівництво злочинною діяльністю.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснює безпосередньо підшукування, вербування осіб, що опинились в тяжких життєвих умовах, з метою подальшого заволодіння коштами.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 безпосередньо виконує функції з обготівкування грошових коштів (зняття в банкоматах), здобутих злочинним шляхом, тобто має доступ до карткових рахунків всіх осіб, які залучені до зазначеної схеми.

Таким чином, в діях вказаних осіб вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що вказані особи здійснюють незаконне зберігання з метою збуту наркотичного засобу обіг, якого обмежено канабісу.

22.08.2025 на підставі ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено 37 купюр номіналом 100 доларів США, 3 купюри номіналом 100 Євро, 23 купюр номіналом 50 Євро, 6 купюр номіналом 20 Євро, 4 купюри номіналом 10 Євро, 9 купюр номіналом 1000 гривень, 1 купюру номіналом 500 гривень, 18 купюр номіналом 100 гривень, 80 купюр номіналом 50 гривень, 77 купюр номіналом 20 гривень, 5 купюр номіналом 10 гривень, 4 купюри номіналом 5 гривень, 100 доларів США (PK05796879, LK81018517E, LB904667072, PJ01406597B, PF50875763J, PF50875736J, PF04995857H, LK91370017F, PF50875767J, MD01909438, QH41626483A, QL41137406A, QL41137407A, QC17473313A,MB08234857M, PL89922754I, LB96613068N, PB53386416G, PA52666070C, PA52830886C, PF72652959J, PE46041713C, PE46041710C, PK93154628G, LB39213477G, LB39213478G, LB02826360H, LK71209178F, LL22526309E, PG18224637B, PF73745480P, PE91937468C, PA06690104C, LB74106285B, PB26626819F, PH65253043B, QC31574586A), 100 Євро (SD, SD, SD), 50 Євро (SA, SD, S5, P5, RB, S, SE, UG, SA. EC, VB, SB, UB, UD, EC, SD, RE, VB769304173, RC, RB, EC, UA, XI, 20 Євро (EC, EA, UF, UD, FM, UC), 10 Євро (RB, NC, WA), 1000 гривень (ЛА2133277, ЛА2133269,ЛА2133270, ЛА2133271, ЛА2133272, ЛА2133273, ЛА2133274, ЛА2133275, ЛА2133276), 500 гривень (ЕГ2269136), 100 гривень (ЄЗ5053213, ЗА8993655, ЕБ6976576, ЄЖ6243239, ЕА2044523, ЄЄ5800681, УЄ9464594, УТ3356105, УФ5694430, АЕ5131545, ЕА1281415, ЗБ3840701, ЕЕ5854731, ЄД7836846, ЗВ3682574, ЗА4570532, ЄИ3576431, ЄЖ7625452), 50 гривень (ЕБ0755249, ЕБ4104658, АТ1228820, АТ4188433, АВ4181438, ЕВ3054159, ЕБ3144731, ЕБ7053882, ЕБ5059413, ТУ2436689, АВ8588560, СН5859196, ЕД2073327, АВ4845995, ЕА7967258, АВ1946676, АУ0179740, АВ5498329, ЕА3724203, АА2287538, ЕБ8555479, АБ7039547, АТ4261459, АГ0501528, АВ3220981, АБ7534555, ЕА2548842,ЕЕ7546813, ЕБ4602304, ЕВ8594744, АК1131802, АВ5434743, ЕВ0599626, ЕВ8979868, АК5419872, АК3494858, ЕД2290419, ЕБ9382657, ЕБ3723376, ЕД5456094, АК6181118, АЛ3303596, АК9261076, ЕД3450148, ЕВ6009122, АЛ3079586, ЕБ4477254, СЛ3982272, АК3709661, ЕЕ7325318, АК0642428, ЕГ9050401, АК4826065, АЛ3529835, АЛ4419337, ЕА4796445, АЛ1972436, АЛ6632709, ЕН2800189, ЕА0234703, ЕД1795031, АК6774433, АЛ9967853, ЕВ1939709, ЕН3426479, ЕД3398975, ЕД6458051, АВ6456158, ЕД1360441, ЕБ5721145, АК2181297, АК7068809, ЕВ3052809, ЕД9557064, ЕЕ8829794, ЕБ9641146, АВ8503420, АЛ9102348, АН4248099, ЕД8625669), 20 гривень (АК9388048, ЕИ2254144, ЕИ7548230, АК4060845, ЕБ6231339, АН0300702, ВУ4320361, АН7256863, ВУ7244941, ДН5755405, ЕД8258633, ВТ6358947, ГМ4374437, ЕЗ8420644, ВС9967416, ВС9967416, АН4679667, АР9563672, АН1167723, ЕЕ2651035, ВС7921707, ГР0932187, ЕВ5690150, ЕЕ3778524, АН9836079, ГТ7572630, АН6096922, АК9566128, ГЛ5271477, АР3089082, АП9822971, ЕД4092601, ЕА9802301, ВУ9638670, АР4405266, ВС8679163, ГР8101013, АН9418416, ВУ6862554, АР0503713, ГМ9223062, ЕД2525360, АР5428816, АР5678808, ЄА8615292, АН5579909, ЕБ9757572, ГЛ4629528, ЕЕ2403458, ВС3853759, ЕА8050616, АН0607810, ВС9623247, ЕЕ3188514, АП1417805, АР6247019, ВС6771541, ГЛ0505048, АП1437307, ЕЕ3875624, ВТ5069875, АК0043231, АП9365302, ДЛ3403565, АН7392553, АР6716813, ГН9657933, ЕА7027425, ВС0896450, ВС2559184, ГС7392977, АР7883616, АР9747785, АП4508117, ЄА5215191, АК2233676, ВС2736541, ЕВ8691925), 10 гривень (ЮЕ7758320, НЕ8503347, ЦГ1142411, ЮБ0798035, ХГ8056764), 5 гривень (МЕ6196222, ЮЗ7796897, УЖ8369191, ТЕ5134626), полімерну коробочку в якій 25 камінців, банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_1 , банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , папку зеленого кольору з копіями особистих документів громадян на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , також у вказаній папці мають порожні бланки заяв про призначення усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, чотири записники формату А4 з чорновими розрахунками та прізвищами. Вказане майно перебувають у володінні ОСОБА_6 .

Крім того, 22.08.2025 на підставі ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_8 (донька ОСОБА_6 ) в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone 16 Pro Max ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , мобільний телефон Iphone 16 Pro Max ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , 12 полімерних папок з документаціями на право власності на різні об`єкти нерухомості з квитанціями про оплату комунальних послуг, чорнові записи в яких мається інформація про облік оплати комунальних послуг за різними адресами. Вказане майно перебуває у володінні ОСОБА_8 .

Також, 22.08.2025 на підставі ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_6 в ході якого виявлено та вилучено 26 довіреностей на представлення інтересів від осіб не зареєстрованих за вказаною адресою, а саме довіреність НТХ615307 від 08.08.2025 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на представлення інтересів ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , довіреність НТХ357668 від 18.07.2025 між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на представлення інтересів ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , довіреність НТВ088162 від 12.02.2024 між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на представлення інтересів ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , довіреність НСН596709 від 24.07.2023 між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на представлення інтересів ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , довіреність НСР924429 від 23.01.2024 між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на представлення інтересів ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , довіреність НСТ984366 від 10.05.2023 між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на представлення інтересів ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , довіреність НСТ384390 від 17.05.2025 між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на представлення інтересів ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , довіреність НСТ984364 від 09.05.2025 між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на представлення інтересів ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_28 , довіреність НСН596822 від 09.08.2023 між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на представлення інтересів ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , довіреність НТС768042 від 03.03.2025 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на представлення інтересів ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , довіреність НТС494656 від 11.03.2025 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на представлення інтересів ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_30 , довіреність НТМ205264 від 09.07.2024 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на представлення інтересів ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , довіреність НТМ355044 від 29.07.2024 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на представлення інтересів ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_31 , довіреність НСР660541 від 29.11.2023 між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на представлення інтересів ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_32 , довіреність НСХ094611 від 25.03.2025 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на представлення інтересів ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_33 , довіреність НТХ001991 від 07.07.2025 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на представлення інтересів ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , довіреність НТС494696 від 19.03.2025 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на представлення інтересів ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_34 , довіреність НСР660488 від 17.11.2023 між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на представлення інтересів ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_35 , довіреність НТК510936 від 27.06.2024 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на представлення інтересів ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_36 , довіреність НТР393416 від 12.12.2024 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на представлення інтересів ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_37 , довіреність НТЕ328297 від 30.05.2024 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на представлення інтересів ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_38 , довіреність НСР660470 від 14.11.2023 між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на представлення інтересів ОСОБА_50 , ІНФОРМАЦІЯ_39 , довіреність НСХ713677 від 20.05.2025 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на представлення інтересів ОСОБА_51 , ІНФОРМАЦІЯ_40 , довіреність НСТ984374 від 11.05.2023 між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на представлення інтересів ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_41 , довіреність НСХ094665 від 07.04.2025 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на представлення інтересів ОСОБА_53 , ІНФОРМАЦІЯ_42 , довіреність НТС від 19.03.2025 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на представлення інтересів ОСОБА_54 , ІНФОРМАЦІЯ_43 , банківську картку «Ощадбанку» НОМЕР_7 , банківську картку «Ощадбанку» НОМЕР_8 ; свідоцтво про реєстрацію т/з Mercedes р.н. НОМЕР_9 серії НОМЕР_10 виданого 06.12.2024 ТСЦ5152 відповідно до якого вказаний транспортний засіб належить ОСОБА_55 , розписка ОСОБА_56 про отримання завдатку; мобільний телефон 14 Pro Max ІМЕІ1: НОМЕР_11 , ІМЕІ2: НОМЕР_12 , мобільний телефон Iphone 15 ІМЕІ1: НОМЕР_13 , ІМЕІ2: НОМЕР_14 , мобільний телефон Samsung Galaxy A13, ІМЕІ1: НОМЕР_15 , ІМЕІ2: НОМЕР_16 , в корпусі білого кольору. Вказане майно перебувають у володінні ОСОБА_6 .

Постановами слідчого вилучені предмети та речі визнано речовими доказами.

Виходячи із зазначених у клопотанні фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, наданих матеріалів, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що арешт майна необхідний з метою збереження речових доказів, які мають значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, а також швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів.

Отже вжиття заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладання арешту на майно, є необхідним запобіжним заходом, передбаченим зазначеними нормами закону, оскільки у випадку приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна можуть настати негативні наслідки для здійснення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КК України.

На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин справи, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що для розслідування цього кримінального провадження на даній стадії досудового слідства, вжиття заходів забезпечення кримінального провадження саме в такому виді відповідатиме положенням кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі існують реальні підстави, для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Твердження власників майна про те, що відсутні підстави для накладення арешту на майно, оскільки до клопотання не додано достатніх доказів вчинення останніми кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з огляду на фактичні обставини кримінальних правопорушень, за фактом імовірного вчинення яких проводиться досудове розслідування, на даній стадії досудового розслідування застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вищезазначеного вилученого майна, є обґрунтованим.

Посилання апелянтів про недопустимість звернення втретє слідчого з клопотання про накладання арешту на майно. оскільки двічі клопотання поверталося прокурору для усунення недоліків є необґрунтованим, оскільки КПК України не містить жодної норми, яка б обмежувала кількість подань клопотання про арешт майна після його повернення. Таким чином, доводи апелянта про незаконність ухвали з підстав повторного звернення є безпідставними, оскільки повернення клопотання не є відмовою у його задоволенні та не позбавляє прокурора права повторно подати його після усунення недоліків. Слідчий суддя, діючи відповідно до ст. 170172 КПК, мав повноваження розглянути третє клопотання і прийняти рішення по суті.

З огляду на вищевикладене, будь яких даних, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів суд не вбачає та стороною захисту надано не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційнийсуд не вбачає.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ст. 174 КПК України).

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.09.2025 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №000359 від 04.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 190 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4