Справа № 706/1126/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка Черкаської області кримінальне провадження № 0000940 від 08.07.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, за таких обставин.

ОСОБА_4 07.07.2025 близько 18 години, в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-1X від 24.02.2022, який в подальшому продовжено. Указом Президента України, № 133/2022 ВІД 14.03.2022, затвердженим Законом України № 2119-IХ від 15.03.2022, Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженим Законом України № 2212-IX від 21.04.2022, Указом Президента України N? 341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України № 2263-IХ від 22.05.2022, Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України № 2500-IX від 15.08.2022, Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України №2738-IX від 16.11.2022, Указом Президента України N? 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України№ 2915-IX від 07.02.2023, Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України № 3057-IX від 02.05.2023, Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023, затвердженим Законом України № 3275-IX від 27.07.2023, який в подальшому продовжено Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України № 3429-IХ від 08.11.2023, який в подальшому продовжено Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженим Законом України № 3564-1X від 06.02.2024, Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, затвердженим Законом України№ 3684-1X від 08.05.2024, Указом Президента України від 23.07.2024№ 469/2024, який затверджено Законом України від 23.07.2024№ 3891-IX, Указом Президента України №740/2024 від 28.10.2024, затвердженим Законом України № 4024-IX від 29.10.2024, Указом Президента України N? 26/2025 від 14.01.2025, затвердженим Законом України № 4220-ХI від 15.01.2025, Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025, затвердженим Законом України № 4356-1X від 16.04.2025, перебуваючи на березі ставу, що знаходиться по вулиці Тиха села Христинівка Христинівської міської територіальної громади Уманського району Черкаської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужої власності, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з сумки, до якої мав вільний доступ, мобільний телефон (смартфон) марки Oukitel C33 8/256 GB в корпусі сірого кольору, вартістю 5713,67 гривень, що належить ОСОБА_6 та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, та повідомив, що подія відбувалася влітку 2025 року. Він разом із потерпілим ОСОБА_6 вживали алкогольні напої за місцем його проживання, потім пішли на ставок купатися. Його телефон та телефон потерпілого поклали в барсетку ОСОБА_4 . Із води обвинувачений вийшов першим, дістав із сумки телефони, вимкнув їх та сховав, а потерпілому повідомив, що їх забрав невідомий чоловік. Коли потерпілий вибіг на дорогу, шукаючи того чоловіка, обвинувачений телефони поклав до кишені. Телефон взяв, щоб обернути на свою користь. Однак в подальшому не знав, що із ним робити, тому видав працівникам поліції, які в той же день приїхали на виклик ОСОБА_6 . Шкоду потерпілому відшкодував, у вчиненому кається.

Показання ОСОБА_4 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотив кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, потерпілого та дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав суду, що обвинувачений ОСОБА_4 є його другом. Того дня вони відпочивали за місцем проживання обвинуваченого, а потім пішли на ставок купатися. Телефони поклали до барсетки ОСОБА_4 . Обвинувачений вийшов першим із води та почав кричати, що бачив невідомого хлопця біля сумки. Коли потерпілий вийшов із води, телефонів не було. Він кинувся на дорогу, проте нікого там не побачив. У подальшому він пішов до сестри та повідомив поліцію про дану подію. Як стало відомо згодом, телефон забрав ОСОБА_4 . До обвинуваченого претензій він наразі не має, телефон йому повернули, вартість викраденого майна обвинувачений відшкодував грошима.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує суд у тому, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин, не знятих та не погашених судимостей не має, не одружений, ніде не працює, за місцем проживання характеризується формально позитивно, під наглядом у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку та щире каяття, яке полягає у тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого ним кримінального правопорушення, у скоєному щиросердечно розкаявся, критично оцінює свою протиправну поведінку, осуджує її та бажає залагодити провину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Уповноважений орган з питань пробації під час підготовки за дорученням суду досудової доповіді встановив високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 та виснував, з урахуванням його попереднього притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України, про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства, а у випадку призначення покарання із застосуванням статті 75 КК України, вважав за доцільне покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, визначені п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

При визначенні виду покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину, визнання ним вини, щире каяття, відсутність не знятих та непогашених судимостей, повне відшкодування завданої потерпілому шкоди, думку потерпілого, який із обвинуваченим примирився, претензій до нього не має, а також те, що кримінальним правопорушенням не завдано тяжких наслідків, тому суд вважає за необхідне, з урахуванням всіх наведених вище обставин, призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на рівні мінімальної межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням, на нього передбачених ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків.

Суд вважає, що призначене таким чином ОСОБА_4 покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами. При цьому суд не вбачає підстав для ізоляції ОСОБА_4 від суспільства, позаяк обставини вчиненого ним кримінально караного діяння та поведінка після вчиненого злочину, як то видача викраденого майна, відшкодування шкоди потерпілому, визнання ним вини, надання показань, щире розкаяння у вчиненому, відсутність судимостей, не свідчать про його високий рівень небезпеки для суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1870/25 від 08.07.2025 в розмірі 420 грн підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, клопотань про їх застосування до суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 420 гривень у рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової товарознавчої експертизи.

Речові докази: мобільний телефон (смартфон) марки Oukitel C33 8/256 GB в корпусі сірого кольору, що переданий на зберігання потерпілому, залишити у власності останнього.

Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Христинівський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя ОСОБА_7