ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 384/491/19 Номер провадження 11-кп/814/855/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ

Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плоско-Забузьке Вільшанського р-ну Кіровоградської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого

11 січня 2021 року Кропивницьким апеляційним судом за ч.3 ст.286 КК України на 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_8 під час відбування покарання не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2025 року та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 . Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: ОСОБА_8 під час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, позитивно характеризується, має 11 заохочень, натомість застосовані до нього 4 стягнення наразі є погашеними й 2 з них він отримав до початку відбування покарання, засуджений працевлаштований, має 100 % виконання трудових обов`язків, сумлінно ставлячись до праці, залучений до робіт із благоустрою установи, отримав професійно-технічну освіту, здобув спеціальність, частково відшкодував шкоду, вживає активних заходів для сплати відшкодування, має низькі ризики повторного вчинення кримінального правопорушення і його ймовірної небезпеки для суспільства, визнає винуватість у вчиненому злочині, вважає справедливим призначене йому покарання, на профілактичному обліку не перебуває і не перебував, після звільнення з установи виконання покарань має намір проживати за місцем реєстрації, індивідуальна програма соціально-виховної роботи з ним виконана в повному обсязі. Водночас апелянт посилається на те, що місцевий суд: безпідставно застосував критерій бездоганної поведінки, який не передбачений положеннями законодавства при вирішенні питання щодо застосування до засудженого положень ст.81 КК України; залишив поза увагою позицію установи виконання покарань про доведеність ОСОБА_8 свого виправлення та доцільність його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» та засудженому ОСОБА_8 було належним чином повідомлено про місце, дату, час апеляційного розгляду й представник виправної колонії та засуджений просили здійснювати розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, перевірила матеріали судового провадження й особової справи, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За ч.ч.1-2 ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У п.п.1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 24 грудня 2019 року Новоархангельським районним судом Кіровоградської області ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за ч.3 ст.286 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з:

ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» - на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 17 147 гривень 50 копійок майнової шкоди (на користь кожного з цих позивачів);

ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» - на користь ОСОБА_11 і ОСОБА_12 по 16 676 гривень 25 копійок майнової шкоди (на користь кожного з цих позивачів);

ОСОБА_8 - на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 6 483 гривні 73 копійки, 2 500 гривень судових витрат і 250 000 гривень моральної шкоди (на користь кожного з цих позивачів);

ОСОБА_8 - на користь ОСОБА_11 і ОСОБА_12 по 3 099 гривень 87 копійок майнової шкоди, 2 500 гривень і 250 000 гривень моральної шкоди (на користь кожного з цих позивачів);

ОСОБА_8 - на користь держави 7 065 гривень 45 копійок витрат на проведення експертиз (т.1 а.о.с.36-47).

11 січня 2021 року Кропивницьким апеляційним судом вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2019 року в частині призначення ОСОБА_8 покарання скасовано та ухвалено новий вирок, яким призначено йому покарання за ч.3 ст.286 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, в іншій частині вирок місцевого суду залишено без зміни (т.1 а.о.с.66-69).

За змістом судових рішень ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 21 травня 2019 року приблизно о 22 годині при наявності видимих та завчасно відомих йому технічних несправностей транспортного засобу «Volkswagen Passat B5», н.з. НОМЕР_1 , при яких, відповідно до п.3.14 ПДР України, забороняється його експлуатація, а саме ходова частина мала технічну несправність у вигляді встановлення шин різних моделей із різними малюнками протектора на задню вісь автомобіля, що є порушенням вимог п.31.4.5 «г» ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, рухаючись по автомобільній дорозі в межах сел. Вільшанка Вільшанського р-ну Кіровоградської обл. по вул. Героїв Небесної Сотні в напрямку вул. В. Винниченка, порушуючи вимоги п.п.12.3, 12.4, 1.5, п.2.3 «б», «д» ПДР України, не обрав безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу, не контролюючи свої дії через наявний стан алкогольного сп`яніння, проявив безпечність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечний інтервал між своїм автомобілем та пішоходами ОСОБА_13 та неповнолітньою ОСОБА_14 , які рухались у попутному напрямку по смузі руху автомобіля, біля домоволодіння №32, вчинив на них наїзд. Унаслідок ДТП ОСОБА_13 та ОСОБА_14 було заподіяно тілесні ушкодження, що спричинили їх смерть.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що початок строку покарання засудженому визначено з 22 травня 2019 року, кінець цього строку - 22 травня 2027 року.

Таким чином, наявні передумови (формалізовані підстави, що пов`язуються із фактичним відбуттям засудженим певної частини строку призначеного йому покарання) для розгляду питання про застосування положень ст.81 КК України щодо ОСОБА_8 , що не оспорюється ніким із учасників судового провадження.

Однак для застосування положень ст.81 КК України необхідна наявність не лише формально-юридичних підстав, а й оціночних, які виражаються формулюванням «… засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення».

Як убачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22 травня 2019 року, під час перебування в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» характеризувався негативно, 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності за злісне порушення встановленого порядку перебування в установі виконання покарань (зберігання заборонених предметів - мобільних телефонів) із застосуванням стягнень у вигляді догани та поміщення у карцер на строк 5 діб, які наразі погашені, заохочень не мав.

Із 14 липня 2022 року засуджений відбуває покарання в ДУ «Машівська виправна колонія (№9)», де 11 разів заохочувався з оголошенням подяк, мав 2 стягнення у вигляді доган за відмову від виконання згідно з графіком робіт із благоустрою установи, які наразі погашені, працевлаштований, виконує на безоплатній основі роботи з благоустрою установи, до праці ставиться сумлінно, закінчив Божківський навчальний центр №16, здобув спеціальність слюсаря, на профілактичних обліках не перебував, протягом певного періоду часу не працював, намагався підтримувати злодійські традиції, бере участь у виховних заходах, визнає винуватість у вчиненому злочині, покарання вважає справедливим, ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та його ймовірної небезпеки для суспільства визначені як низькі, до установи надійшли постанови у виконавчому провадженні про стягнення із ОСОБА_8 судових витрат, майнової та моральної шкоди на загальну суму 1 133 256 гривень 76 копійок, із яких засудженим відшкодовано 28 930 гривень (25 930 гривень утримано із заробітної плати, 3 000 гривень погашено достроково), заборгованість становить 1 104 326 гривень 76 копійок, що зафіксовано в даних характеристик ДУ "Машівська виправна колонія (№9)" від 31 січня 2022 року, 31 травня 2023 року, 31 липня, 19 вересня 2024 року, 29 серпня і 10 вересня 2025 року, матеріалів про заохочення стягнення і працевлаштування засудженого, стану виконавчого провадження (а.с.п.13, 22, 53-63, т.2 а.о.с.38-39, 85-86, 149-152, 171-174).

При цьому, процес отримання ОСОБА_8 заохочень почав здійснюватися з 01 лютого 2023 року, в той час як засуджений перебуває в місцях позбавлення волі з 22 травня 2019 року, тобто такий процес не мав місце більше ніж на протязі 3 років 8 місяців, що є досить значною частиною від тривалості відбутого засудженим строку покарання, а почав спостерігатися в період часу безпосередньо перед виникненням формальних передумов для розгляду питання про застосування положень ст.81 КК України.

За змістом судових рішень ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення тяжкого злочину, що полягало в тому, що він, грубо порушуючи одночасно декілька вимог ПДР України, керував технічно несправним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, цим самим свідомо створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху і вчинив наїзд на двох пішоходів, що призвело до невідворотних наслідків - їх смерті.

Колегія суддів зауважує, що застосовані до ОСОБА_8 4 стягнення, в тому числі за злісне порушення умов відбування покарання, хоча й погашені наразі, проте свідчать про його схильність до свідомого систематичного порушення встановлених КВК України заборон шляхом ігнорування попередньо накладених стягнень і те, що він належних висновків для себе не зробив після вчинення зазначеного вище тяжкого злочину, натомість продовжив протиправну поведінку в місцях позбавлення волі.

Таким чином, із установлених вище апеляційним судом обставин у їх сукупності вбачається, що в поведінці ОСОБА_8 спостерігаються деякі позитивні тенденції, однак вона не характеризувалась своєю сумлінністю протягом усього строку відбування покарання, а навпаки була нестабільною, ставлення засудженого до праці також не завжди було сумлінним, оскільки певний час він не працював і мали місце відмови від виконання ним згідно із затвердженими графіками робіт із благоустрою виправної колонії, та є відсутніми підстави для висновку про досягнення ОСОБА_8 необхідного ступеню виправлення, що підтверджував би доцільність і необхідність звільнення його умовно-достроково від відбування покарання. Усупереч доводам апеляційної скарги, в основі висновку суду про виправлення засудженого має лежати аналіз даних про його поведінку саме за увесь строк покарання та перебування в усіх установах виконання покарань, а не протягом конкретно обраного часу.

Що стосується посилань апелянта на позицію виправної колонії щодо застосування до засудженого положень ст.81 КК України, то вона сама по собі не має визначального й вирішального значення, а підлягає врахуванню з іншими обставинами в їх сукупності. При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги, в оскаржуваному судовому рішенні було наведено й враховано позицію виправної колонії щодо вказаного вище питання.

Так, необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, яка полягає в тому, що засуджений виправився та в подальшому немає необхідності у відбуванні покарання. У цьому випадку, хоча відбутий ОСОБА_8 строк покарання і узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.81 КК України щодо засудженого є передчасним і необгрунтованим із точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Матеріали судового провадження, особової справи не підтверджують те, що мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто в більш короткий строк, ніж встановлено за вироком суду.

За таких обставин, місцевий суд, дослідивши обставини провадження, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Посилання ж першої судової інстанції на відсутність критерію -бездоганної поведінки засудженого, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки не вплинуло на правильність висновку місцевого суду про те, що ОСОБА_8 під час відбування покарання не довів своє виправлення, і, за детально наведених в оскаржуваній ухвалі обставин і мотивів для такого висновку, не ставить під сумнів законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4