УХВАЛА

13 жовтня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 від розгляду скарги на бездіяльність відповідальних осіб Одеської обласної прокуратури,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 від розгляду скарги на бездіяльність відповідальних осіб Одеської обласної прокуратури.

У своїй заяві ОСОБА_2 зазначила, що суддя ОСОБА_3 проявляє упередженість у процесі розгляду зазначеної скарги, що ставить під сумнів її неупередженість та об`єктивність. Крім того, на її думку, у ході судового провадження суддею допущено процесуальні порушення. З огляду на викладене, ОСОБА_2 вважає, що слідчий суддя ОСОБА_3 не може надалі брати участь у розгляді цієї скарги.

Учасники судового провадження будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з?явились.

Суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, однак надала заяву, у якій зазначила, що про дату, час та місце розгляду заяви ОСОБА_2 про її відвід повідомлена, однак приймати участь у судовому засіданні не має можливості у зв`язку з службовими обов`язками.

Враховуючи неявку прокурора, судді ОСОБА_3 , заявника, а також їх необов`язкову участь у розгляді заяви про відвід, суд вважає за можливе розглянути заяву без їх участі.

Дослідивши заяву про відвід та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про таке.

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений статтею 75 та статтею 76 КПК України.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України визначає, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з частиною 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Олександр Волков проти України» від 09 квітня 2013 року (заява № 21722/11) зазначається, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно із суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 рішення).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), п.п. 49, 50). Тест об`єктивності передбачає встановлення того, чи наявні доказані факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості (рішення ЄСПЛ у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), п. 45). При визначенні наявності законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, вирішальним є те, чи є відповідні побоювання виправданими (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) п. 44).Тобто, особиста безсторонність суду презюмується доки не встановлена на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді чи колегії суддів.

Суд зазначає, що згідно зі статтею КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Разом із тим, із поданої заяви вбачається, що ОСОБА_2 обґрунтовує відвід тим, що, на її думку, суддя ОСОБА_3 проявляє упередженість під час розгляду скарги, а також нібито допустила процесуальні порушення.

Однак наведені у заяві доводи є припущеннями заявниці, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Заява не містить конкретних фактів, які б свідчили про особисту заінтересованість судді у результатах розгляду справи чи інші обставини, що могли б об`єктивно поставити під сумнів її неупередженість.

Між тим, суддя, який розглядає заяву про відвід, не має права надавати оцінку законності процесуальних рішень іншого судді або робити висновки щодо можливих порушень ним вимог законодавства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставин, які б свідчили про упередженість або необ`єктивність судді ОСОБА_3 , не встановлено, а тому підстав для задоволення заяви про відвід немає.

Відповідно до частини першої статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв. Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.

Такі обставини, без надання конкретних доказів зацікавленості чи упередженості, не можуть вважатися достатніми для задоволення заяви про відвід.

Отже, наразі відсутні підстави вважати, що суддя ОСОБА_3 підлягає відводу від розгляду вище указаної скарги, тому відсутні законні підстави, передбачені ст.75, 76 КПК України для відводу указаного судді.

Керуючись ст.75, 76, 80, 81, 376, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 від розгляду скарги на бездіяльність відповідальних осіб Одеської обласної прокуратури відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1