Подільський районний суд міста Києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду міста Києва в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000011 від 22.05.2019 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сімферополь, громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Історія провадження

11.10.2019 року до Подільського районного суду міста Києва з Апеляційного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт та додані до нього матеріалами в кримінальному провадженні №000011, відомості про яке внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 22.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 111 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2019 року справу розподілено для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_8 , суддів ОСОБА_9 , ОСОБА_2 .

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11.10.2019 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст. 314-316 КПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2021 року здійснено заміну головуючого судді ОСОБА_8 та визначено склад колегії суддів головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_9 , ОСОБА_2 .

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021 року здійснено заміну члена колегії суддів та визначено склад колегії суддів головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 30.03.2023 року у даному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта, і постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 111 КК України.

Формулювання обвинувачення за обвинувальним актом

Громадянин України ОСОБА_7 обвинувачується в тому що він, будучи протягом 2002-2006 років, а також з 2010 року головою виборчої комісії Автономної Республіки Крим, усвідомлюючи, що у відповідності до ст. 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна держава, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою, згідно ст. 69 Конституції України народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії, а також, що у відповідності до ст. 73 Конституції України виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України, який згідно вимог ст. 72 Конституції України призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених цією Конституцією та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області, а також, що у відповідності до ст. 2 Конституції України Україна є унітарною державою, територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою, згідно ч. 2 ст. 133 Конституції України до складу України входить, серед інших, Автономна Республіка Крим та м. Севастополь, згідно ст. 134 Конституції України Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання, до якого, у відповідності до розділу X Конституції України та Конституції Автономної Республіки Крим не відноситься питання про зміну меж території України, також, що згідно ст.1 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі ради території України - суші, вод, надр, повітряного простору і у відповідності до ч. 1 ст.2 цього ж Закону Державний кордон України визначається Конституцією України та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, завідомо знаючи про незаконність прийнятої 06 березня 2014 року, постанови Верховної Ради Автономної Республіки, що була підписано її Головою ОСОБА_10 «Про проведення загальнокримського референдуму», якою було передбачено: входження до складу Російської Федерації, в якості суб`єкта Російської Федерації, призначення на 16 березня 2014 року загальнокримського референдуму (включаючи м. Севастополь), в якому, серед іншого, було поставлене низання про входження АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації на правах її суб`єкта, тобто таке, яке стосується зміни меж території та державного кордону України, що не входить, у відповідності до Конституції України, законів України та Конституції Автономної Республіки Крим до відання АР Крим, створити Комісію Автономної Республіки Крим з проведення вищевказаного референдуму, на яку покласти обов`язки по проведенню загальнокримського референдуму та звернутись до президента РФ ОСОБА_11 та Федеральних Зборів Державної Думи РФ щодо початку процедури входження до складу Російської Федерації в якості її суб`єкту, а також, що рішення про проведення вказаного референдуму було зупинено постановами Вищого адміністративного суду України, на початку березня 2014 року погодився очолити Комісію Автономної Республіки Крим з проведення вищевказаного загальнокримського референдуму, у склад якої, крім нього, увійшли ОСОБА_12 (заступник голови Комісії), ОСОБА_13 (секретар комісії), ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 (члени комісії).

Діючи на виконання спільного злочинного умислу щодо проведення так званого «загальнокримського референдуму», переслідуючи мету зміни меж території та державного кордону України та включення території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, ОСОБА_7 , спільно з іншими членами так званої «Комісії АР Крим но проведенню загальнокримського референдуму», в період з 06 по 16 березня 2014 року, забезпечив підготовку та проведення зазначеного референдуму, шляхом утворення 1205 виборчих дільниць, їх організаційно-методичного, матеріально-технічного та документального забезпечення, в т.ч. необхідними бюлетенями для голосування, реєстрацією 135 так званих спостерігачів з 23 країн, акредитацією 623 журналістів, що представляли 169 засобів масових інформації, а також приймаючи участь в роботі та здійснюючи загальне керівництво роботою так званої «Комісії АР Крим по проведенню загальнокримського референдуму».

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на забезпечення зміни меж території державного кордону України, ОСОБА_7 спільно з іншими членами вищевказаної «Комісії», після завершення 16 березня 2014 року, проведеного ними незаконного так званого «загальнокримського референдуму» підготував та склав підсумковий протокол, в якому було зазначено про ніби то підтримку рішення про входження Криму до складу РФ на правах окремого суб`єкту, що стало підставою для включення Російською Федерацією АР Крим та м. Севастополя до свого складу па підставі законів, ухвалених Державною Думою та Радою Федерацій Федеральних Зборів РФ «Про ратифікацію Договору між Російською Федерацією і Республікою Крим про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів» та «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим і утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів - Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя» та призвело до тимчасової окупації території України - АР Крим та м. Севастополя.

Після забезпечення та проведення незаконного референдуму та виборів до органів місцевого самоврядування та законодавчих органів на території АР Крим громадянин ОСОБА_7 очоливши незаконно утворену «виборчу комісію Республіки Крим» продовжив свою злочину діяльність, усвідомлюючи незаконну окупацію АР Крим та спроби країни-окупанта легітимізувати анексію півострова та розуміючі, що його злочинні дії порушують Конституцію та закони України, а також основні принципи та норм міжнародного права, Статуту ООН, Гельсінського Заключного акту, Будапештського меморандуму 1994 року, Резолюції Генеральної Асамблеї ООН про територіальну цілісність України № 68/262, громадянин ОСОБА_7 продовжив забезпечення та проведення виборів до Державної Думи Російської Федерації 18.09.2016.

Керуючись незаконними законодавчими актами, а саме Конституцією Російської Федерації, закону «Про вибори депутатів Державної Думи Федерального Зібрання Російської Федерації».

За результатами проведених незаконних виборів 18.09.2016 від АР Крим до Державної Думи Федерального Зібрання Російської Федерації пройшли наступні громадяни України: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 .

Окупаційною владою зазначені вибори були визнанні дійсними, про що було складено протокол центральної виборчої комісії Російської Федерації про результати виборів но федеральному виборчому окрузі від 22.09.2016, на основі протоколів і рішень окружних виборчих комісій про результати виборів по одномандатним виборчим округам

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

Громадянин України ОСОБА_7 обвинувачується в тому що він, продовжуючи свою злочинну діяльність, усвідомлюючи факт тимчасової окупації території України розуміючи, що у відповідності до ст. 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна держава, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою, ст. 19 Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, ст. 71 Вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Виборцям гарантується вільне волевиявлення, ст. 75 Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, п.30 ст. 85 До повноважень Верховної Ради України належить: призначення чергових та позачергових виборів до органів місцевого самоврядування, а також в порушення Конституції Автономної Республіки Крим, Закону України «Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», Закон України «Про місцеві вибори», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», очолив комісію Республіки Крим та 27 територіальних виборчих комісій, на території міста Севастополя Севастопольську міську виборчу комісію та 4 територіальні виборчі комісії, у склад якої, крім нього, увійшли ОСОБА_33 ( заступник голови комісії), ОСОБА_34 (секретар комісії), ОСОБА_35 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 (члени комісії).

Діючи на виконання спільного злочинного умислу щодо проведення незаконних виборів до органів влади та місцевого самоврядування на окупованій території АР Крим, керуючись незаконно прийнятими законодавчими документами: Конституцією Республіки Крим від 11.04.2014, Статутом міста Севастополя від 14.04.2014, закон № 16-ЗРК «Про структуру та найменування органів місцевого самоврядування в Республіці Крим, чисельності, строках повноважень та даті проведення виборів депутатів представницьких органів муніципальних утворень першого скликання» від 04.06.2014, закон «Про вибори депутатів Державної Ради Республіки Крим» від 07.05.2014, закон «Про вибори депутатів представницьких органів муніципальних утворень у Республіці Крим» від 04.06.2014, закон «Про вибори депутатів Законодавчого Зібрання міста Севастополя» від 30.04.2014, закон «Про вибори депутатів представницьких органів внутрішньо міських муніципальних утворень міс та Севастополя» від 02.06.2014.

В подальшому на виконання злочинного умислу виконуючи обов`язки голови незаконно утвореної виборчої комісії забезпечив проведення 14.09.2014 виборів до органів місцевого самоврядування та законодавчих органів, у результаті чого було обрані та незаконно сформовані: 2 органи законодавчої влади, 289 органів місцевого самоврядування, в тому числі 17 міських рад.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади за попередньою змовою групою осіб, з використанням засобів масової інформації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 109 КК України.

Громадянин України ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, перебуваючи протягом 2002-2006 років, а також з 2010 року головою виборчої комісії Автономної Республіки Крим завідомо знаючи про незаконність прийнятої 06 березня 2014 року, постанови Верховної ради Автономної Республіки, що була підписано її Головою ОСОБА_10 «Про проведення загальнокримського референдуму», якою було передбачено: входження до складу Російської Федерації, в якості суб`єкта Російської Федерації, призначення на 16 березня 2014 року загальнокримського референдуму (включаючи м. Севастополь), в якому, серед іншого, було поставлене питання про входження АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації на правах її суб`єкта, тобто таке, яке стосується зміни меж території та державного кордону України, що не входить, у відповідності до Конституції України, законів України та Конституції Автономної Республіки Крим до відання АР Крим, створити Комісію Автономної Республіки Крим з проведення вищевказаного референдуму, на яку покласти обов`язки но проведенню загальнокримського референдуму та звернутись до президента РФ ОСОБА_11 та Федеральних Зборів Державної Думи РФ щодо початку процедури входження до складу Російської Федерації в якості її суб`єкту, а також, що рішення про проведення вказаного референдуму було зупинено постановами Вищого адміністративного суду України на початку березня 2014 року очолив Комісію «Автономної Республіки Крим».

Після забезпечення та проведення незаконного референдуму та виборів до органів місцевого самоврядування та законодавчих органів на території АР Крим громадянин ОСОБА_7 , будучи головою незаконної виборчої комісії «Республіки Крим» продовжив свою злочинну діяльність, усвідомлюючи незаконну окупацію АР Крим та спроби країни-окупанта легітимізувати анексію півострова та розуміючі, що його злочинні дії порушують Конституцію та закони України, а також основні принципи та норми міжнародного права, Статуту ООН, Гельсінського Заключного акту, Будапештського меморандуму 1994 року, Резолюції Генеральної Асамблеї ООН про територіальну цілісність України № 68/262, громадянин ОСОБА_7 продовжив забезпечення та проведення виборів до Державної Думи Російської Федерації 18.09.2016.

Керуючись незаконними законодавчими актами, а саме Конституцією Російської Федерації, закону «Про вибори депутатів Державної Думи Федерального Зібрання Російської Федерації».

За результатами проведених незаконних виборів 18.09.2016 від незаконно утвореної Республіки Крим до Державної Думи Федерального Зібрання Російської Федерації пройшли наступні громадяни України: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 .

Окупаційною владою зазначені вибори були визнанні дійсними, про що було складено протокол центральної виборчої комісії Російської Федерації про результати виборів по федеральному виборчому окрузі від 22.09.2016, на основі протоколів і рішень окружних виборчих комісій про результати виборів по одномандатним виборчим округам.

У подальшому, ОСОБА_7 продовжив свою роботу в незаконно створеній виборчій комісії «Республіки Крим», чим забезпечив функціонування незаконно створеного органу та сприяв представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, як голова незаконно створеної виборчої комісії «Республіки Крим», будучи громадянином України ОСОБА_7 , усвідомлюючи незаконну окупацію АР Крим та спроби країни-окупанта легітимізувати анексію півострова та розуміючі, що його злочинні дії порушують Конституцію та закони України, а також основні принципи та норми міжнародного права, Статуту ООН, Гельсінського Заключного акту, Будапештського меморандуму 1994 року, Резолюції Генеральної Асамблеї ООН про територіальну цілісність України № 68/262, забезпечив проведення на тимчасово окупованій території АР Крим виборів президента Російської Федерації, що відбулися 18 березня 2018 року.

Керуючись незаконними законодавчими актами, а саме Конституцією Російської Федерації, закону «Про вибори президента Російської Федерації».

Окупаційною владою зазначені вибори були визнанні дійсними, про що було складено протокол незаконно утвореної виборчої комісії «Республіки Крим», який підписав її «голова» ОСОБА_7 . У подальшому, ОСОБА_7 продовжив свою роботу в незаконно створеній виборчій комісії «Республіки Крим», чим забезпечив функціонування незаконно створеного органу та сприяв представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: у наданні іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Застосовані судом правові процедури

Оскільки судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), останній показань суду не надавав, при цьому заяв та клопотань на адресу суду також від останнього не надходило.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в місті Києві.

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_7 до слідчого (прокурора), суду, направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що обвинувачений мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самому захисника; в) бути присутнім в судовому засіданні і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безоплатно. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Натомість, ОСОБА_7 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_7 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна.

Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення

Прокурор у судовому засіданні вказав, що подані стороною обвинувачення письмові докази підтверджують протиправність злочинних дій обвинуваченого поза розумним сумнівом, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, просив суд визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 111 КК України, та призначити йому покарання у виді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна. Згідно ст. 55 КК України позбавити ОСОБА_7 права обіймати посади у судових та правоохоронних органах, а також посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій держави в органах державної влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 3 (три) роки.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просив суд визнати ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 111 КК України, та виправдати у зв`язку із недоведеністю того , що в його діях є склад зазначених кримінальних правопорушень.

Фактичні обставини, які суд визнає загально відомими і такими, що не потребуються доказування в межах даного провадження

06.03.2014 у порушення ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», ст. 6, 6-1 Закону України «Про всеукраїнський та місцеві референдуми» депутатами Севастопольської міської ради одноголосно прийнято незаконне рішення № 7151 «Про участь в проведенні загальнокримського референдуму», у якому, зокрема, зазначено «м. Севастополю війти до складу Російської Федерації в якості суб`єкту Російської Федерації; підтримали рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим про проведення загальнокримського референдуму; прийняти участь в проведенні загальнокримського референдуму 16.03.2014; затвердили міський склад комісії щодо проведення референдуму».

Відповідно до зазначеного незаконного рішення 16.03.2014 проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

У приміщенні Верховної Ради АР Крим, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «Про незалежність Криму», згідно з якою на підставі «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим», а місто Севастополь отримало особливий статус у складі Російської Федерації.

У подальшому Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову від 17.03.2014 № 1748-6/14 «Про правонаступництво Республіки Крим», у пункті 1 якої вказано, що з моменту проголошення Республіки Крим як незалежної суверенної держави, вищим органом влади Республіки Крим є Державна Рада Республіки Крим.

Крім цього, на позачерговому засіданні Севастопольської міської ради від 17.03.2014 прийнято незаконне рішення № 7156 про підтримку рішення Верховної Ради АР Крим про незалежність Криму та створення так званої «Республіки Крим», а також про звернення до Російської Федерації з пропозицією про прийняття міста Севастополя до складу Російської Федерації в статусі міста федерального значення. Також, 17.03.2014 прийнято рішення про перейменування Севастопольської міської ради у «Законодательное собрание города Севастополь».

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви суду при їх врахуванні та наданні оцінки

Так, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 111 КК України, підтверджується наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом наступними доказами:

даними Витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні за №0000011 від 13.09.2014 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України ( а.с.62, т.2);

лист керівника Адміністрації Президента від 05.04.2018 №03-01/574 про те, що матеріали щодо виходу ОСОБА_7 , 1955 року народження, із громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства в установленому порядку не надходили ( а.с. 99, т.2),

протоколом огляду відкритих джерел мережі Інтернет від 24.04.2017 року, згідно якого було виявлено сайт «Избирательной комиссии Республики Крим», при огляді якого виявлено сайт «http://crimea.gov.ru/act/1189». За вказаною Інтернет адресою міститься «Постановление АРК о проведении общекрымского референдума», з додатками до нього. При проведенні аналізу комісії АР Крим по проведенню загальнокримського референдуму та комісії Республіки Крим з правом вирішального голосу встановлено, що головою обох комісій являється громадянин України ОСОБА_7 ( а.с.134-140, т.2);

протоколом огляду відкритих джерел мережі Інтернет від 26.04.2017 року, згідно якого було здійснено огляд з метою виявлення інформації, яка міститься у відкритих джерелах мережі Інтернет, доступ до яких не обмежується, було введено запит « ОСОБА_7 » у пошукову строку «Google». За результатами проведеного пошуку було виявлено низку посилань на сайти, на яких міститься інформація щодо участі у незаконному референдумі громадянина ОСОБА_7 . Так, шляхом проведення огляду інтернет-сторінок було встановлено, що ОСОБА_7 був головою виборчої комісії Республіки Крим з правом вирішального голосу. Зміст оглянутих сторінок відкритої мережі Інтернет скопійовано за допомогою print Screen та долучено до протоколу огляду ( а.с.141-153, т.2);

протоколом огляду від 11.04.2018 року, згідно якого старшим слідчим в ОВС слідчого відділу ГУ СБ України в АР Крим було проведено огляд сторінки за посиланням в мережі Інтернет, а саме статті «Глава крымского Избиркома ответил на обвинения украинской прокуратуры» ( а.с.157-162, т.2);

протоколом огляду від 27.04.2017 року, згідно якого шляхом введення запитів в пошукову строку «Google» на сайті «Миротворец» міститься інформація про ОСОБА_7 в списку «Избирательной комиссии Республіки Крым» та на сайті з посиланням «Ранее: член Крымской республиканской организации Партии защитников Отечества» в «Решении Об утверждении состава избирательной комиссии Автономной Республики Крым» міститься інформація про ОСОБА_7 , який входить до списку в «Состав избирательной комиссии» ( а.с. 163-184, т.2),

даними відповіді на виконання доручення прокуратури АР Крим № 04/02-1430-17 від 12.-2.2018 року, у кримінальному провадженні № 0000929 від 13.09.2014 року за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 1,3 ст. 109, ч.ч. 1,2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України щодо встановлення осіб, причетних до організації виборів Президента РФ на ТОТ АР Крим у 2018 році, відповідно до якої станом на 18 березня 2018 року встановлено сформовані списки членів територіальних виборчих комісій т.зв. «Республіки Крим», серед яких як член т. зв. «Виборчої комісії Республіки Крим» з правом вирішального голосу визначений обвинувачений ОСОБА_7 ( а.с.188-214, т.2),

протоколом огляду Інтернет видань від 12.02.2018 року, згідно якого було оглянуто інтернет видання за адресою www.crimea.azbirkom.ru/, на якому у вигляді скріншотів зафіксовано інформацію щодо участі ОСОБА_7 у складі «Избирательной комиссии РК» з правом вирішального голосу ( а.с.215-226, т.2);

даними відповіді Департаменту контррозвідки СБ України на виконання доручення щодо встановлення осіб, причетних до організації виборів Президента РФ на території тимчасово окупованої АР Крим 18.03.2018 року, згідно якої встановлено склад виборчої комісії Республіки Крим, зокрема: ОСОБА_7 - голова виборчої комісії Республіки Крим, рекомендований до складу виборчої комісії Центральною виборчою комісією РФ ( а.с.228-230, т.2);

даними відповіді Секретаріату Центральної виборчої комісії України від 19.09.2014 року, за якою склад виборчої комісії АР Крим затверджено рішенням ВР АР Крим від 06.09.2010 № 1846-5/10, зокрема на посаду голови цієї Комісії призначено ОСОБА_7 за поданням Кримської республіканської організації Партії регіонів ( а.с.244, т.2);

протоколом огляду від 07.09.2019 року, згідно з яким було здійснено огляд Інтернет статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» ( а.с.245-248, т.2),

Враховуючи узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, колегія суддів визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані про кримінально-протиправні дії громадянина ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110, ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 11 КК України, належними та допустимими доказами.

Більш того, всі вказані дані узгоджуються між собою та відомостями, які колегія суддів вважає загальновідомими.

Інші, подані стороною обвинувачення та досліджені судом документи, доказового значення в межах даного провадження не мають.

Крім того, надані стороною обвинувачення та досліджені судом процесуальні документи у даному кримінальному провадженні за своїм змістом не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення, ні зі сторони обвинувачення, ні зі сторони захисту, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами, а тому, суд, у розумінні ст. 84 КПК України, процесуальним документам оцінки не надає.

Положеннями ст. 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до змісту статті 92 КПК України, обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна встановити об`єктивну істину та на неї покладається обов`язок доказування, доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначено, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає за необхідне, відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях по справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine заява № 39598/03) від 21.10.2011, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom) від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine») (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» («Avsar v. Turkey»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено "поза розумним сумнівом".

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Висновки суду та призначення покарання

За таких обставин, суд визнає доведеним, що ОСОБА_7 , будучи громадянином України, головою виборчої комісії АР Крим, в період з 2002-2006, а також з 2010 року, вчинив умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України за попередньою змовою групою осіб за ч. 2 ст. 110 КК України; умисні дії вчинені з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади за попередньою змовою групою осіб, з використанням засобів масової інформації за ч. 3 ст.109 КК України; та вчинив умисні дії на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості України, а саме надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України за ч. 1 ст. 111 КК України.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення).

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких за ч. 1 ст. 111 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , встановлено вчинення злочину групою осію за попередньою змовою; тяжкі наслідки, завдані злочином.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень, наслідки вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 2, 7, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 111 КК України та призначити йому покарання :

- за ч. 2 ст. 110 КК України у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років з конфіскацією усього належного майна,

- за ч. 3 ст. 109 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

- за ч. 1 ст. 111 КК України у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією усього належного майна.

Згідно ст. 55 КК України позбавити ОСОБА_7 права обіймати посади у судових та правоохоронних органах, а також посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій держави в органах державної влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази, які знаходяться в матеріалах даного кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3