№ провадження 1-кс/208/3944/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який проходить службу на посаді зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів відділення дистанційного мінування взводу дистанційного мінування роти ударних безпілотних авіаційних комплексів управління військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367 від 02.06.2025,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів з правом внесення застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням відповідних обов`язків, в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, а саме:

-прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час;

-не відлучатися за межі міста де проживає, а саме м. Слов`янськ, Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до ГУ ДМС в Донецькій області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

Слідчий у своєму клопотанні зазначає, що слідчим відділом СУ ГУ НП в Донецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000367 від 02.06.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК, а саме - незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, особливо небезпечних психотропних речовин або їх аналогів, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

02 жовтня 2025 року старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 повідомлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого та корисливого злочину, за вчинення якого, у разі встановлення його винуватості судом, останньому загрожує покарання у вигляді виключно позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна. ОСОБА_7 не одружений, що у своїй сукупності свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем свого мешкання, що у свою чергу свідчить про те, що ризик втечі ним може бути розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань. У свою чергу, при запровадженому військовому стані в умовах збройної агресії РФ проти України, ОСОБА_7 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі встановлення його винуватості судом, може у тому числі вчинити спроби переховування на тимчасово окупованих територіях України, або умисно «скористатися» численною евакуацією населення України з зони бойових дій або наближеної до неї, до якої у тому числі відноситься м. Слов`янськ Донецької області, до інших територій України, тобто існують реальні підстави вважати, що остання може переховуватися від органу досудового розслідування та (або) суду, тому цілком доведеним є ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). а саме: на ОСОБА_9 який купував у нього наркотичний засіб - канабіс та безпосередньо за участю якого проводились оперативні закупки; на осіб, які були присутніми у якості понятих під час проведення оперативних закупок наркотичного засобу - канабіс у ОСОБА_7 01.10.2025, покази яких в подальшому будуть основоположними для доведення винуватості останнього перед судом. При встановленні наявності ризику впливу на свідків враховано встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинуваченого акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішеннями показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилання на них (ч. 4 ст. 95 КПК);

- існує реальний ризик вчинення нею інших кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 не має будь-якого офіційного або неофіційного легального заробітку, що дає слідству всі підстави вважати, що останній заробляв на проживання виключно шляхом збуту наркотичного засобу - канабіс. В умовах воєнного стану та війни України проти РФ, підозрюваний не став займатись суспільно-корисливою працею, або працею, направленою на підтримання Держави в умовах війни з РФ, а навпаки, скористався запровадженим воєнним часом в України та став займатись незаконним збутом наркотичних засобів на території м. Слов`янськ, тим самим почав додатково розлагати загальний стан населення з метою виключно особистої наживи та незаконного заробітку. Враховуючи фінансовий стан підозрюваного ОСОБА_7 відсутність постійного джерела доходів, з метою незаконного, протиправного та швидкого збагачення, він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів. Таким чином у слідства є всі підстави вважати, що ОСОБА_7 схильний до вчинення нових злочинів, та перебуваючи на волі, продовжить свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним збутом наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_7 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти вищевказаним ризикам. Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179 - 182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання, наполягав на його задоволенні. Зауважив, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, зазначені у клопотанні ризики наявні, застосування більш м`якого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання існуючим ризикам, зазначений розмір застави буде забезпечувати виконання обов`язків підозрюваним у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні, застосувати запобіжний захід з визначенням вказаного у клопотанні розміру застави.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, проте просив зменшити розмір застави до 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Слідча суддя, вислухавши слідчого, прокурора, підозрювану, захисника, вивчивши матеріали клопотання, встановила наступне.

Слідчим управлінням ГУ НП в Донецькі області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000367 від 02.06.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, зазіхаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР (із подальшими змінами та доповненнями), Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із подальшими змінами та доповненнями), Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (із подальшими змінами та доповненнями), вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за наступних обставин.

В червні 2025 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_7 керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, вирішив займатись незаконним збутом наркотичних засобів, обіг яких обмежено - канабіс, кокаїн та особливо небезпечних психотропних речовин обіг яких заборонено - PVP на території м. Слов`янськ, Краматорського району, Донецької області, використовуючи при цьому методи конспірації, збуваючи вказані наркотичні засоби та психотропні речовини обмеженому колу осіб.

Діючи з цією метою, ОСОБА_7 вступив в злочину змову спрямовану на незаконний збут наркотичних засобів, обіг яких обмежено - канабіс, кокаїн та особливо небезпечних психотропних речовин обіг яких заборонено - PVP на території м. Слов`янськ, Краматорського району, Донецької області зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , попередньо домовившись про те, що ОСОБА_7 буде незаконно придбавати наркотичні засоби та психотропні речовини з метою подальшого збуту шляхом розповсюдження т.з. «закладок» в публічно доступних місцях м. Слов`янськ Донецької області обмеженому колу осіб з числа своїх спільних з ОСОБА_10 та ОСОБА_5 знайомих., ОСОБА_5 підшукувати покупців, а ОСОБА_10 отримувати грошові кошти за збут заборонених наркотичних засобів та психотропних речовин. Грошові кошти, отримані від незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, ОСОБА_10 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 розподіляли між собою.

Так, 30.09.2025, приблизно о 08:11 год. особа з залучена органом досудового розслідування до конфіденційного співробітництва в рамках вказаного кримінального провадження - ОСОБА_9 , який діяв під вигаданими анкетними даними, з метою придбання наркотичного засобу - канабіс та особливо небезпечної психотропної речовини - PVP зателефонував на номер мобільного телефону НОМЕР_2 ОСОБА_5 з якою вони почали спілкуватись. В ході бесіди ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_5 про бажання придбання наркотичного засобу - канабіс та особливо небезпечної психотропної речовини - PVP та попрохав останню, зв`язатися з ОСОБА_10 , та дізнатися чи є в наявності вказані речовини. ОСОБА_5 прийнявши вказане замовлення, повідомила ОСОБА_9 що з ним звяжуться.

Після чого ОСОБА_9 направився до торгівельного модуля на території Слов`янського центрального ринку, розташованого за адресою м. Слов`янськ, вул. Ярмаркова, буд. 35 Донецької області, де передав ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 10000 гривень, отримані від співробітників поліції для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, отримавши грошові кошти, ОСОБА_10 , повідомила що наркотичні засоби та психотропні речовини знаходяться у ОСОБА_7 та пізніше він за допомогою мобільного зв`язку повідомить про час, дату та місце зустрічі з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP» та наркотичний засіб «канабіс».

У свою чергу, ОСОБА_7 01.10.2025 приблизно о 10:05 продовжуючи спільні злочинні дії, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення за допомогою мобільного зв`язку використовуючи номер телефон НОМЕР_3 у месенджері «Viber» повідомив про місце розташування т.з. «закладки» зазначивши координати з місцем її зберігання. 01.10.2025, о 12 год. 05 хв. «оперативний покупець» ОСОБА_9 , в ході проведення контролю за вчиненням злочину, знаходячись неподалік буд. 34 по вул. Ясна в с. Билбасівка Словняської МГ Краматорського району Донецької області де на землі в хащах знайшов поліетиленовий згорток з речовиною рослинного походження «канабісом», адресу знаходження якого повідомив ОСОБА_7 ..

ОСОБА_9 того ж дня добровільно видав працівникам правоохоронного органу придбаний поліетиленовий згорток з речовиною рослинного походження, яка є канабісом, відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, маса якого в перерахунку на суху речовину, складає не менш ніж 0,171.

Враховуючи викладене, ОСОБА_7 незаконно збув, а саме продав залученому органом досудового розслідування до конфіденційного співробітництва в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_9 відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 наркотичний засіб, обіг якого обмежено «канабіс».

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

01.10.2025 року о 22 годині 48 хвилин в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 підозрюваний у вчиненні злочину, затриманий.

02.10.2025 року за результатами досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч. 2 ст.307 КК України, а саме у незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

02.10.2025 року підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику - адвокату ОСОБА_6 під розпис надані копії клопотання та додатки до нього, якими обґрунтовується застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Статтею 132 КПК встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий,прокурор звертається із клопотанням.

Частиною першою статті 176 КПК України визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_7 органом досудового розслідування повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (від 6 до 10 років).

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Із аналізу практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справах «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», «Мерабішвілі проти Грузії» можна виділити такі критерії стандарту доказування «обґрунтована підозра»: існування фактів та інформації, які дали змогу переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення; факти, якими обґрунтовується підозра можна «розумно» вважати такими, що підпадають під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність; обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні; стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження:

1. Протоколом огляду оперативного покупця та вручення грошових коштів від 30.09.2025;

2. Протоколом огляду речей від 30.09.2025;

3. Протоколом огляду оперативного покупця та вручення грошових коштів від 30.09.2025;

4. Протоколом огляду речей від 30.09.2025;

5. Протоколом огляду оперативного покупця від 01.10.2025;

6. Протоколом огляду речей від 01.10.2025;

7 Протоколом огляду речей від 01.10.2025;

8. Висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/105-25/14141-НЗПРАП від 02.10.2025;

9. Протоколом додаткового допиту оперативного покупця ОСОБА_9 від 01.10.2025, в якому він показав, що під час оперативної закупівлі придбав наркотичні засоби;

10. Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01.10.2025, який був присутній в якості понятого під час проведення оперативної закупки наркотичних засобів;

11. Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.10.2025, який був присутній в якості понятого під час проведення оперативної закупки наркотичних засобів.

ОСОБА_7 та її захисник - адвокат ОСОБА_6 проти обґрунтованості підозри не заперечували, доводів щодо її необґрунтованості суду не навели.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Отже, описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді підстави дійти до висновку про можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що виправдовує застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваній запобіжного заходу з метою забезпечення виконання нею перед органом досудового розслідування та судом покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч.ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрювана може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що у свою чергу свідчить про те, що ризик втечі ним може бути розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, оскільки підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, серед яких є оперативний покупець ОСОБА_9 , який приймав участь у документуванні злочинної діяльності відносно ОСОБА_7 та невстановлених осіб, тому ймовірно останній достеменно відомо хто його викрив, що є підставою вважати, що підозрюваний буде намагатися у будь-який спосіб впливати на даних свідків чи загрожувати їм з метою схилення їх надати вигідні для себе показання.

- вчинити інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що ОСОБА_7 не має будь-якого офіційного або неофіційного легального заробітку, що дає слідству всі підстави вважати, що останній заробляв на проживання виключно шляхом збуту наркотичного засобу - канабіс. Підозрюваний ОСОБА_7 може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а саме збувати наркотичні засоби, або вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою приховування раніше вчиненого або будучи військовослужбовцем, з метою ухилення від відповідальності самовільно залишити місце проходження служби, вчинивши тим самим кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 407-409 КК України.

Доходячи до висновку про наявність ризику, слідчий суддя звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи з метою підтвердження або спростування підозри, яка стала підставою для затримання.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому слідчий суддя враховує і те, що в судове засідання не було надано доказів того, що застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_7 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваною передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Отже, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч.ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Викладене у сукупності дає підстави для задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , з визначенням розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вимоги частин 4, 5 ст. 182 КПК України, тяжкість правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя вважає за необхідне визначити їй заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2025 складає 242 240 грн, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваної альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який може бути внесений у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на неї такі обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час;

- не відлучатися за межі міста де проживає, а саме м. Слов`янськ, Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Донецькій області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_7 відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який проходить службу на посаді зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів відділення дистанційного мінування взводу дистанційного мінування роти ударних безпілотних авіаційних комплексів управління військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367 від 02.06.2025, - задовольнити.

Застосувати у рамках кримінального провадження № 0000367 від 02.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який проходить службу на посаді зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів відділення дистанційного мінування взводу дистанційного мінування роти ударних безпілотних авіаційних комплексів управління військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб з 02.10.2025 року до 30.11.2025 року включно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 4 ст. 183 КПК України, визначити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240,00 гривень.

У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду м. Кам`янського, вважати, що до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком до 30.11.2025 року:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає підозрювана за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або роботи;

- обмежитись у спілкуванні із свідками;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Виконання ухвали покласти на СУ ГУНП в Донецькій області.

У задоволенні клопотання захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання вищенаведених обов`язків, та якщо будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин, застава буде звернена в дохід держави.

Копія ухвали вручається підозрюваному, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст буде складено і оголошено 07.10.2025 року о 16.20 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1