ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/6999/25 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2239/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.407, ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняз а апеляційною скаргою захисника на вирок Основ`янського районного суду м. Харкова від 09.09.2025 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мелітополь Запорізької області, громадянин України, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на посаді солдата резерву 1 запасної роти НОМЕР_1 , який з 25.07.2024 року перебуває на обліку як такий, що самовільно залишив військову частину, з повною загальною середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.092023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України; на підставі ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки,

засуджений за:

- ч. 5 ст. 407 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- ч. 4 ст. 185 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч. 3 ст. 78 та ч. 5 ст. 71 КК України до остаточного покарання ОСОБА_8 повністю приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2023 року та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Цим же рішенням суду розв`язані цивільні позови, вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 3009 від 15.05.2024 року солдата ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільця-снайпера 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 9 штурмової роти 3 штурмового батальйону.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 192 від 05.07.2024 року солдат ОСОБА_8 , стрілець-снайпер 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 9 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону, призначений на посаду наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 199-РС від 03.07.2024 року, приступив до здачі справ та посади, цього ж числа здав та приступив до виконання службових обов`язків.

Приписами статей 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на момент вчинення кримінального правопорушення солдат ОСОБА_8 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу по мобілізації.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/22, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який триває по теперішній час.

Відповідно до статей 1, 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Збройні Сили України військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності є обов`язком громадян України.

Відповідно до вимог статей 17, 65 Конституції України, статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_8 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов1язани доповідати безпосередньому начальнику.

Крім цього, згідно із вказаними вище положеннями нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до пунктів 1), 3) частини третьої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Однак, солдат ОСОБА_8 в порушення вказаних вище нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, в саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, без поважних причин та відповідного дозволу командирів, після проходження у період з 16.07.2024 по 24.07.2024 лікування у зв`язку з хворобою, та його завершення 25.07.2024 не з`явився до місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 та до 10.07.2025 постійно перебував за межами частини, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

За час відсутності солдат ОСОБА_8 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи за межами території військової частини України в медичні установи не звертався, правоохоронні органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд.

Окрім того, 28.05.2025 приблизно о 09:50 годині ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «Vodafone», розташованого за адресою: проспект Аерокосмічний, будинок 22, Основ`янського району міста Харкова Харківської області, побачив мобільний телефон торгової марки Samsung Galaxy S24 FE 8/256 GB Graphite. В цей час у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону торгової марки Samsung Galaxy S24 FE 8/256 GB Graphite та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в період дії воєнного стану, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв вказаний вище мобільний телефон зі стійки продавця та покинув місце вчинення злочину із зазначеним майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду на загальну суму 26 099,00 гривень.

Окрім того, 02.06.2025 приблизно о 12:30 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні залу кафе «Шаурма», розташованого за адресою: вулиця Молочна, будинок 8, Основ`янського району міста Харкова Харківської області, побачивши на стійці продавця магазину мобільний телефон торгової марки «Samsung», модель «Galaxy А9 2018 128 Blue» Н. К., та діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, в період дії воєнного стану, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав вказаний вище мобільний телефон та покинув місце вчинення злочину, розпорядившись чужим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 4 320,00 гривень.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити в частині призначеного покарання. Вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 буде можливим при призначенні покарання до 5 років 2 місяця позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 129 - 134), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану,ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочинів, який у відповідності до статті 12 КК України, є тяжкими злочинами, а також особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом встановлено, щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення. Обставинами, що обтяжують покарання, судом встановлено, вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції частини статей за інкриміновані йому злочини у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За змістом положень ст. 409 та ст. 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Доводи апеляційної скарги захисника, на думку колегії суддів є обґрунтованими, оскільки судом першої інстанції було взято до уваги лише доводи сторони обвинувачення, та жодним чином не розглянуті доводи сторони захисту внаслідок чого обвинуваченому призначеного покарання, що без врахування думки потерпілих, які не мали у судових засіданнях претензій, про що свідчать розписки останніх, а також те що за місцем проживання обвинувачений характеризується задовільно.

Так, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом встановлено, щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення. Обставинами, що обтяжують покарання, судом встановлено, вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Таким чином, за вищенаведених обставин колегія суддів вважає, що призначені покарання неможна вважати явно не справедливими.

Разом з цим, призначаючи покарання за сукупністю злочинів в порядку ст.70 КК України, суд першої інстанції застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, а при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків в порядку ст.71 КК України вже повністю приєднав невідбуту частину покарання, що на думку колегії суддів виглядає сумнівним і при цьому суд не обґрунтував це своє рішення.

Таким чином, районний суд при призначенні ОСОБА_8 покарання, належним чином не обґрунтував своє рішення в частині призначення покарання за сукупністю вироків застосувавши менш сприятливий для обвинуваченого принцип, та призначив обвинуваченому, за переконанням колегії суддів, покарання, яке відповідно до ст.414 КПК України слід визнати таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Решта доводів апеляції не знайшли свого підтвердження матеріалами цього кримінального провадження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 408, з врахуванням ч. 2 ст. 409 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За наведеного, вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання, а апеляційна скарга захисника частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовільнити частково.

Вирок Основ`янського районного суду м. Харкова від 09.09.2025 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Пом`якшити призначене остаточне покарання застосувавши принцип поглинення більш суворого покарання менш суворого і вважати ОСОБА_8 засудженим до остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі.

В решті вирок без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді