Номер провадження1-кп/205/116/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001531 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка, Дніпропетровської області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей або непрацездатних осіб не має, військовослужбовець військової служби за контрактом, у посаді водія 1 розрахунку (СПГ-9М) 1 протитанкового відділення протитанкового взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2023 року №260 про зарахування до списків особового складу ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини на посаду водія 1 розрахунку (СПГ-9М) 1 протитанкового відділення протитанкового взводу 2 механізованого батальйону.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України, п.п. 1-4, 9, 15 «Положення по дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, додатку №1, затвердженого п.1 постанови Верховної Ради України від 07 червня 1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 2.3.2, 2.6, 8.1, 8.3, 8.8, 8.9, 12.1, 12.2, 12.17 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» (надалі Інструкції), затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_3 був обізнаний з діючим законодавством щодо заборони зберігання, придбання чи збуту холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Незважаючи на викладене, солдат ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, всупереч зазначених вимог законодавства, вчинив злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, військовослужбовець військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_3 , всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 18 серпня 2023 року близько 17:00, реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання холодної зброї без передбаченого законом дозволу, перебуваючи у приміщенні КНП «МЛШМД № 4», що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Короленка, буд. 56, за допомогою мобільного телефону, скориставшись мережею «Internet», замовив через соціальну мережу «Instagram» металевий кастет, який є холодною зброєю, вчинивши тим самим придбання холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Далі, ОСОБА_3 , 22 серпня 2023 року приблизно о 14:00, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання холодної зброї без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи, що вищевказаний металевий кастет є холодною зброєю, отримав у відділенні «Нова Пошта» № 6, що розташоване за адресою: м. Кропивницький, вул. Короленка, буд. 32-А, раніше замовлений ним кастет та з цього часу почав носити його при собі, а в подальшому, 20 серпня 2023 року перевіз його за місцем свого тимчасового мешкання, за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому, 01 жовтня 2023 року о 11 год. 06 хв., працівниками УПП ГУНП в Дніпропетровській області під час відпрацювання виклику, згідно

ст. 34 ЗУ про «Національну поліцію України» проведено поверхневу перевірку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував поблизу адреси свого тимчасового місця мешкання, а саме: АДРЕСА_3 , під час якої в кишені тактичної сумки, вдягнутої через плече останнього, було виявлено предмет чорного кольору, зовні схожий на кастет, який є кастетом, який відноситься до холодної зброї, чим вчинив носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

05 грудня 2025 року між прокурором ОСОБА_4 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, за умови якої ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 263 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є повне визнання своєї вини та щире каяття. Враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), особу обвинуваченого, щире каяття, та беззастережне визнання своєї винуватості, сторони вважають за можливе призначити покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Обвинувачений розуміє, що наслідком укладання та затвердження даної угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, підстави та порядок оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному та касаційному порядку роз`яснені та зрозумілі.

Під час судового засідання ОСОБА_3 пояснив, що дійсно скоїв даний злочин, підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті. Зазначив, що з прокурором, у присутності захисника, уклав угоду про визнання винуватості, яку він підтримав та просив затвердити. Йому зрозуміло, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення: мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені КПК України йому зрозумілі, так само як і характер обвинувачення та вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив суд затвердити угоду.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду, зазначив, що вона не суперечить вимогам КПК України та інтересам обвинуваченого, укладалася у його присутності. Окрім цього, просив розстрочити виплату штрафу обвинуваченому ОСОБА_3 на три місяці, мотивувавши скрутним матеріальним становищем обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості з покаранням, яке визначено в угоді.

Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, суд дійшов висновку, що угода підлягає затвердженню, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що угода укладена добровільно, без будь-якого примусу чи погроз, її умови не суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінально процесуального кодексу України; правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена правильно, матеріалами кримінальним провадженням доводяться фактичні обставини визнання винуватості обвинуваченого, обвинувачений обвинувачується у вчинені нетяжкого злочину, обвинувачений раніше не судимий, за за службовою характеристикою, характеризується задовільно.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України.

Жодної з підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає угоду такою, що підлягає затвердженню.

При цьому, суд керується вимогами ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника та просив суд розстрочити виплату штрафу, враховуючи його матеріальне становище.

Суд вважає ці доводи обвинуваченого переконливими, та приходить до висновку про наявність підстав для розстрочки виплати штрафу у сумі 17 000 грн. строком на три місці, із визначенням обвинуваченому до сплати суми у розмірі 5 666,67 грн. щомісячно.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Кримінально виконавчого Кодексу України у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову експертизу зброї № СЕ-19/104-23/34692-ХЗ від 05.10.2023 року, витрати на яку складають 956,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду у кримінальному провадженні № 0001531 про визнання винуватості, укладену 05 грудня 2025 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 05 грудня 2025 року покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із розстрочкою виплати штрафу на три місяці із визначенням розміру щомісячного платежу у розмірі 5 666,67 (п`ять тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 956,00 грн. (дев`ятсот п`ятдесят шість гривень), витрати на проведення судової зброї № СЕ-19/104-23/34692-ХЗ від 05.10.2023 року.

Речові докази, якими визнано:

-кастет разом із первинним упакуванням перепакований до спец.пакету № 5619358, що переданий на зберігання до камери схову речових доказів ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, порядковий № 249 знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з таких підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з таких підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1