Справа №333/7894/25
Провадження №1-кс/333/96/26
УХВАЛА

05 січня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з заяви ОСОБА_3 від 01.07.2025 року про вчинення кримінальних правопорушень, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2025 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з його заяви від 01.07.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Комунарського району м.Запоріжжя ОСОБА_1 від 26.08.2025 року вказану скаргу ОСОБА_3 було повернуто останньому.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду від 03.11.2025 року ухвалу слідчого судді скасовано та призначено новий розгляд за скаргою у суді першої інстанції.

10.12.2025 року скарга ОСОБА_3 надійшла до канцелярії Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

12.12.2025 року слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 відкрив провадження за скаргою ОСОБА_3 та призначив по ній судовий розгляд.

У своїй скарзі ОСОБА_3 вказав, що він 01.07.2025 року звернувся до Державного бюро розслідувань із заявою про вчинення кримінальних правопорушень групою слідчих СВ ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.374, ч.2 ст.397, ч.1 ст.367 КК України.

Вказані кримінальні правопорушення були здійснені слідчою групою під час здійснення слідчих дій у кримінальному проваджені №0000026.

В його заяві був наданий детальний опис подій із зазначенням часу, місця, способу, учасників, послідовності дій при вчинені службових злочинів, а також були додані до заяви докази у вигляді процесуальних документів, листувань, фото-фіксацію тощо.

07.07.2025 року заступник керівника Управління - керівник відділу Головного слідчого управління ДБР ОСОБА_4 направив його заяву до Територіального управління ДБР, розташоване у м. Мелітополі.

12.08.2025 року він отримав відповідь від керівника першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_5 , з якої вбачається, що уповноважена особа вказаного правоохоронного органу відмовила йому у внесенні відомостей до ЄРДР, мотивуючи начебто відсутністю об`єктивних та конкретних відомостей, якими би підтверджувалась наявність в діях правоохоронних органів саме кримінального правопорушення; посиланнями на практику ВС щодо абстрактних звернень; а також тим, що дії (службові злочини) правоохоронців під час слідчих дій щодо фізичної особи нібито підлягають оцінці судом, який розглядає кримінальне провадження по обвинуваченню цієї особи, а не ДБР.

При цьому, на його думку, не було враховано, що у його заяві від 01.07.2025 року міститься:

- час/місце/подія/особи: конкретні дати, службові особи (слідчі, керівник слідчого підрозділу, прокурори), їх дії та рішення;

- юридична кваліфікація: попередня кваліфікація злочинів за ст. 365, 366, 367, 374, 397 КК України;

- конкретні епізоди, що утворюють ознаки злочинів (не припущення, а дії, зафіксовані документально).

- доказова базу: детальний перелік додатків-документів (постанови, листи НДЕКЦ, ОДА, Казначейства, відповіді, клопотання, фотодокази з тайм-штампами, скарги керівникам органів тощо).

Тобто, його заява повністю відповідала вимогам ст. 214 КПК і практиці: вона містить конкретні дані, які дозволяють здійснити первинну правову кваліфікацію і вимагають реєстрації в ЄРДР.

На підставі вказаних обставин, ОСОБА_3 просив слідчого суддю визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР у м. Мелітополі, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР з його заяви від 01.07.2025 року та зобов`язати останніх внести вказані відомості згідно вимог ст.214 КПК України, розпочати досудове розслідування та надати йому витяг з ЄРДР.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, до суду надав заяву, в якій прохав суд розглянути його скаргу без його особистої участі за наявними у матеріалах справи документами. Вважає, що усі обставини, доводи та правова позиція повно та вичерпно викладені у поданій ним скарзі та доданих до неї матеріалів.

Уповноважена особа ТУ ДБР у м. Мелітополі у судове засідання не прибула, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги ОСОБА_3 .

Вивчивши скаргу та долучені до неї документи, слідчий суддя дійшов до такого.

Слідчим суддею встановлено, що 01.07.2025 року ОСОБА_3 направив до ДБР заяву про вчинення відносно нього кримінальних правопорушень слідчими СВ ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області під час здійснення слідчих дій у кримінальному проваджені №0000026.

07.07.2025 року керівник відділу Головного слідчого управління ДБР ОСОБА_4 направив заяву ОСОБА_3 до Територіального управління ДБР, розташоване у м. Мелітополі.

12.08.2025 року ОСОБА_3 від уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Мелітополі надійшов лист, згідно якого відомості з його заяви від 01.07.2025 року до ЄРДР внесені не були.

У своїй заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 01.07.2025 року ОСОБА_3 зазначив таке.

B провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальна справа № 333/3069/24 за обвинуваченням його у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України (кримінальне провадження №0000026, відомості про яке внесені до ЄРДР 22.09.2023 pоку).

Водночас, на думку ОСОБА_3 під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження групою слідчих СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції в Запорізькій області було:

1. Порушено підслідність та здійснено фіктивну передачу кримінального провадження між відділами поліції.

Відомості про кримінальне провадження №0000026 були внесені до ЄРДР 22.09.2023 року керівником Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_6 на підставі рапорту, старшим групи прокурорів призначено прокурора Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_7 , яка визначила місце проведення досудового розслідування Шевченківський район.

26.09.2023 року начальник CB відділу поліції №4 ОСОБА_8 надав доручення слідчим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 здійснювати досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню.

Лише через 4 місяці, тобто 15.01.2024 року прокурор Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_7 прийняла постанову про доручення здійснювати подальше розслідування у кримінальному провадженні №0000026 відділу №1 ЗРУП ГУНП Запорізькій області у зв`язку із тим, що місце вчинення кримінального правопорушення знаходиться за місцем розташування будівлі Запорізької обласної державної адміністрації за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, 164 у Вознесенівському районі м. Запоріжжя.

Отже, незважаючи на те, що місце «начебто» скоєння кримінального правопорушення знаходиться на території Вознесенівського району м. Запоріжжя, прокурором, було визначено підслідність за Відділом поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

В такому випадку, на виконання ч.2 ст. 218 КПК України, слідчий був зобов`язаний письмово звернутись протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин до прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

Враховуючи, що слідчий СВ ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 розпочала та проводила досудове розслідування вказаного кримінального провадження, порушуючи підслідність, остання скоїла злочин, передбачений ч.1 ст.367 КК України.

16.01.2024 року перший заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури ОСОБА_11 прийняв постанову про призначення групи прокурорів по кримінальному провадженню №0000026.

19.01.2024 року заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури ОСОБА_12 направляє матеріали вказаного кримінального провадження начальнику СВ Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13

26.01.2024 року (п`ятниця) начальник слідчого відділення відділу поліції №1 ОСОБА_14 приймає постанову про призначення групи слідчих.

01.02.2024 року перший заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_15 приймає постанову, якою доручає здійснювати подальше досудове розслідування слідчим СВ ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області у зв`язку з тим, що при вивченні обласною прокуратурою матеріалів кримінального провадження №0000026 встановлено, що слідчими СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області проводиться неефективно і не здійснено жодних слідчих дій.

Проте, пройшло лише 3 робочі дні після призначення групи слідчих і матеріали кримінального провадження станом на 01.02.2024 року згідно зазначеної постанови вже знаходилися в обласній прокуратурі. Це свідчить, на думку ОСОБА_3 , про фіктивність передачі кримінального провадження.

2. Здійснення слідчих дій слідчою СВ відділу поліції №4 майором поліції ОСОБА_9 в період відсутності жодного процесуального статусу у справі.

05.02.2024 року начальник СВ відділу поліції №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 приймає постанову про здійснення досудового розслідування слідчою групою у складі слідчих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та надає їм відповідне доручення.

Таким чином, в період з 15.01.2024 року по 05.02.2024 року слідча ОСОБА_9 не мала повноважень розслідувати кримінальне провадження №0000026, проте остання продовжила у вказаному кримінальному провадженні проводити слідчі дії.

Так, ОСОБА_9 18.01.2024 року вручила повістку про виклик на допит свідка т.в.о. директора Департаменту захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_16 , після чого 22.01.2024 року провела допит ОСОБА_17 , про що склала відповідний протокол допиту свідка від 22.01.2024 року.

Крім того, в період часу з 15.01.2024 року по 01.02.2024 року ОСОБА_9 направляла до Запорізького НДЕКЦ МВС України постанови: про доручення проведення судових експертиз, додаткові роз`яснення для експертів, завірені копії документів, які є частинною матеріалів кримінального провадження, про виправлення помилок в раніше надісланих документах, отримувала на своє ім`я висновки експертів; направляла запити і отримувала відповіді від Запорізької обласної державної адміністрації та ГУ Державної казначейської служби України у Запорізькій області.

Проведення слідчих дій ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0000026 без відповідних повноважень свідчить про скоєння останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Крім того, такі факти підтверджують фіктивність передачі кримінального провадження між відділами поліції і свідчить про те, що матеріали кримінального провадження №0000026 в період з 15.01.2024 р. по 01.02.2024 р. частково або повністю знаходились у слідчої ОСОБА_9 , що унеможливлювало проведення слідчих дій слідчими СВ Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

3. Відмова адвокату в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження після вручення підозри, які стосуються визначення підслідності.

08.02.2024 року, близько 07-00 год. за домашньою адресою в місті Кривий Ріг слідча СВ відділу поліції №4 ОСОБА_9 , вручила йому без попередження та присутності адвоката повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення.

01.03.2024 року його захисник - адвокат ОСОБА_18 подала слідчій заяву про ознайомлення з матеріалами справи, включаючи процесуальні документи, які стосуються зміни підслідності, а також з вимогою не проводити жодних дій з підозрюваним без присутності захисника.

Через 19 днів, 20.03.2024 р. слідча ОСОБА_9 надала відповідь на клопотання захисника, згідно якої ОСОБА_18 було запрошено 21.03.2024 р. для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000026. З відповіді чітко вбачається, що клопотання було задоволено в повному обсязі. Також, слідча його додатково запросила на 22.03.2024 року для вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Проте, прибувши 22.03.2024 року до слідчої ОСОБА_9 разом із своїм захисником до ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області їм були надані на ознайомлення лише ті документи, які відразу після повідомлення про підозру, долучались до клопотання про обрання запобіжного заходу. Будь-які інші матеріали кримінального провадження слідчий відмовилась надавати, мотивуючи тим, що вони можуть нашкодити досудовому розслідуванню. При цьому, слідча видала йому в цей день 4 повістки про виклик на 26, 27, 28, та 29 березня для вручення повідомлення про відкриття матеріалів справи та ознайомлення з матеріалами справи (тобто через 2 робочі дні).

Якщо слідча вважала, що ознайомлення з тими чи іншими матеріалами кримінального провадження може зашкодити слідству на даній стадії, то вона зобов`язана була відповідно до ч.2 ст. 220 КПК України, винести вмотивовану постанову про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання захисника, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання.

Відмова захиснику в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження без винесення вмотивованої постанови порушила право на захист, позбавивши захисника можливості своєчасно звернутись до суду з клопотанням про скасування підозри через порушення підслідності.

Таким чином, дії слідчої ОСОБА_9 свідчать про скоєння нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 374 та ст.397 КК України.

4. Внесення змін до документів кримінального провадження після відкриття матеріалів кримінального провадження та завершення досудового розслідування.

27.03.2024 року він прибув до Відділу поліції №4 за повісткою до слідчої ОСОБА_10 .

У зв`язку із знаходженням захисника ОСОБА_18 на лікарняному, він подав заяву про те, що готовий ознайомитись матеріалами кримінального провадження без участі захисника за умови, що ОСОБА_18 ознайомиться з матеріалами провадження окремо, пізніше - після закінчення лікарняного без його присутності.

27.03.2024 року в приміщенні ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області слідчим СВ ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 йому було вручено повідомлення про відкриття матеріалів кримінального провадження та завершення досудового розслідування від 26.03.2024 року та надані на ознайомлення матеріали кримінального провадження №0000026 шляхом їх фотографування на власний мобільний телефон.

Процес фотографування матеріалів кримінального провадження було розпочато о 10 год. 24 хв. Після фотографування матеріалів тому 1 приїхала прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_19 і подальше ознайомлення з матеріалами кримінального провадження проходило за її участі.

Останній аркуш матеріалів кримінального провадження (Тому 3) ним було сфотографовано о 13 год. 15 хв. Після фотографування всіх матеріалів справи, на час виїзду слідчої ОСОБА_10 на виклик та очікуючи прибуття технічного фахівця для копіювання на флеш-накопичувач інформації з електронних носіїв, що додаються до матеріалів кримінального провадження, він тимчасово покинув кабінет приміщення ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. Коли під час цієї вимушеної перерви він проходив повз відкритий кабінет слідчої, то побачив невідому йому особу та прокурора ОСОБА_19 .

Після дзвінка слідчої ОСОБА_10 о 13 год. 37 хв. він повернувся до кабінету, де прокурор ОСОБА_19 запропонувала йому сфотографувати повторно 3 сторінки матеріалів кримінального провадження, через те що під час його відсутності до кабінету заходив начальник СВ ОСОБА_8 , якого він бачив через відкриті двері, і останній поставив свої підписи на сторінках №№18, 39, 40 Тому 1, а саме: у постанові про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 26.09.2023 року, дорученні про проведення досудового розслідування від 05.02.2024 року, постанові про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 05.02.2024 року.

З урахуванням пропозиції прокурора, він повторно сфотографував вказані аркуші.

Таким чином, після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на його електронному носії наявні 3 аркуші в двох різних редакціях, як з підписом, так і без підпису начальника СВ.

Крім того, було встановлено, що на сторінці 94 тому 3 відсутній підпис слідчої СВ ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 , а саме: в документі «Протокол огляду від 05.01.2024 року», при цьому біля місця де повинен бути підпис, розміщено стікер- закладку для підпису.

Отже, внесення змін до документів кримінального провадження після відкриття матеріалів кримінального провадження та завершення досудового розслідування свідчать про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1. ст.366 КК України.

Проведення слідчих дій слідчою групою СВ Відділу поліції №4 на чолі з слідчою ОСОБА_20 без наявності завірених підписом Постанови про здійснення досудового розслідування слідчою групою та доручення про проведення досудового розслідування свідчить про скоєння кримінального правопорушення, ч.1. ст.367 КК України.

5. Закриття ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та вручення йому обвинувального акту без присутності адвоката.

Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 27.03.2024 о 16 год. 20 хв. йому було вручено обвинувальний акт без присутності захисника і без попередження, не зважаючи на його заяву, в якій він вказав, що ОСОБА_18 знаходиться на лікарняному і після його закінчення ознайомиться з матеріалами кримінального провадження, тому зазначена слідча дія фактично не була завершена.

Таким чином, дії слідчої СВ Відділу поліції №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та прокурора Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_19 свідчать про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України.

6. Вилучення документу з матеріалів кримінального провадження, який ставив під сумнів сам факт кримінального правопорушення, перед відкриттям матеріалів справи для ознайомлення.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження 28.03.2024 року йому стало відомо, що в матеріалах кримінального провадження (у томі 2) відсутні сторінки 50 та 51. Згідно опису на сторінках 48-53 тому 2 повинні розміщуватись запит до ОДА від 04.03.2024 року, відповідь та додатки до неї. Запит слідчої від 04.03.2024 року розміщувався на сторінках 48-49, відповіді на сторінках 50-51 не було, при цьому додатки були на сторінках 52 та 53.

Прокурор ОСОБА_19 на його питання про відсутність відповіді на запит слідчої надала пояснення, що такий лист від ОДА не надходив.

У подальшому, він від слідчою ОСОБА_9 дізнався, що відповідь від ОДА надходила і вона була у матеріалах кримінального провадження. Перед наданням йому на ознайомлення матеріалів кримінального провадження, вони знаходилися у прокурора, тому можливо ця відповідь знаходиться у ОСОБА_19 .

Останній він направив смс-повідомлення та зателефонував з цього приводу, на що ОСОБА_19 відповіла, що листа від ОДА у неї немає, але можливо він знаходиться у керівництва окружної прокуратури.

Пізніше ОСОБА_19 через додаток «WhatsApp» направила йому вкладення, а саме: pdf файл із копією відповіді №02512/08-46 від 19.03.2024 р. від Запорізької обласної державної адміністрації щодо того, що Департамент захисту довкілля Запорізької ОДА не вважає себе потерпілою та/або стороною якій нанесено матеріальних збитків у кримінальному провадженню №0000026.

При цьому в обвинувальному акті, який підписаний слідчою ОСОБА_21 та прокурором ОСОБА_19 , потерпілим від кримінального провадження визначено Запорізьку обласну державну адміністрацію всупереч вказаному листу.

Таким чином, вилучення виправдувального документу з кримінального провадження, а також неврахування його у обвинувальному акті свідчить про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.374 та ч.1 ст.365 КК України.

Отже, зазначені факти, на думку ОСОБА_3 свідчать про скоєння групою слідчих СВ ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.374, ч.2 ст.397, ч.1 ст.367 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Системний аналіз змісту норми частини 1 статті 214 КПК України свідчить про те, що бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка є предметом оскарження в порядку статті 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК України).

Згідно з частиною 4 статті 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань. У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження (частина 5 статті 214 КПК України).

Згідно з частиною 1 статті 2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

Отже, кримінально-процесуальне законодавство передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, але не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень, а лише тих, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Тобто, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

У постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 761/20985/18 висловлено правову позицію, згідно з якою «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

Слідчий суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним, з точки зору використання державних ресурсів.

Частина 1 ст. 214 КПК України не встановлює обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до ЄРДР за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці в Україні та позиції ВС, що викладалась вище.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальна справа № 333/3069/24 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України (кримінальне провадження №0000026, відомості про яке внесені до ЄРДР 22.09.2023 pоку).

Аналіз змісту заяви ОСОБА_3 від 01.07.2025 року свідчить про те, що останній просить внести до ЄРДР відомості про незаконні, на його думку, дії осіб (слідчих та прокурора), які здійснювали досудове розслідування та процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000026.

У своїй заяві про вчиненні кримінальні правопорушення ОСОБА_3 фактично не погоджується із рішеннями, прийнятими слідчими, процесуальними прокурорами та вищестоящими прокурорами щодо визначення підслідності кримінального провадження №0000026, а також із процесом збору доказів по ньому.

На думку слідчого судді вказані у заяві ОСОБА_3 обставини відповідно до вимог ст. 23 КПК України, безпосередньо під час судового розгляду кримінального провадження №0000026 буде досліджувати Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, який і надасть їм оцінку у т.ч. правомірності дій слідчих та прокурорів під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Вважаю, що на підтвердження доводів про вчинення злочинів у заяві останнього не наведено жодних обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчинення вказаних ОСОБА_3 кримінальних правопорушень.

Зазначення самих лише припущень про можливе вчинення кримінальних правопорушень, викладених у заяві, недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

Після внесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування мають проводитись слідчі дії, необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, які передбачають обов`язкове втручання в права та свободи особи у тій чи іншій мірі. Водночас, здійснення такого на основі припущень, без наявності об`єктивних даних, які б вказували на чинення кримінального правопорушення, є недопустимим.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що заява ОСОБА_3 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення групою слідчих СВ ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.374, ч.2 ст.397, ч.1 ст.367 КК України.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Водночас, положення вказаної частини статті 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р (ІІ)/2020 у справі № 3-180/2018(1644/18). Тому, ОСОБА_3 або його представник мають право оскаржити це рішення слідчого судді у порядку ст.395 КПК України.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з заяви ОСОБА_3 від 01.07.2025 року про вчинення кримінальних правопорушень залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 09.01.2026 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1