У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000353 від 07.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407, ч.4 ст.408 Кримінального кодексу України

в с т а н о в и в:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 407, ч.4 ст. 408 КК України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000353 від 07.08.2024.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про витребування всіх мобілізаційних документів з ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зупинення розгляду справи до витребування всіх документів, та зміну запобіжного заходу.

Клопотання обґрунтовує тим, що без витребування мобілізаційних документів не можливо встановити його правовий статус як військовослужбовця, без чого обвинувачення по ст.. 407 та 408 КК України є юридично нікчемним. Попередня відмова суду витребувати мобілізаційні документи в умовах, коли він перебуває під вартою з 09.09.2024, створює ситуацію незаконного позбавлення волі. Зазначає, що він не є військовослужбовцем, не є мобілізованим, тому його тримання під вартою є незаконним. А тому слід витребувати наступні документи: повістку про призов під час мобілізації, акт про вручення повістки, висновок ВЛК та матеріали медичного огляду (з його підписом), наказ начальника ТЦК про мобілізацію саме обвинуваченого, направлення до військової частини, документи про фактичну явку до частини як мобілізованого, особову справу призовника. Зазначає, що без зазначених документів він не є мобілізованим та не є військовослужбовцем, а тому відсутній суб`єкт злочину. Наказ командира частини про зарахування від 30.06.2024 не підтверджує мобілізацію, а може підтверджувати переведення у частині, чого він не заперечує. Також цей наказ не замінює мобілізації; оформлення за постановою КМУ №560; рішення ТЦК про мобілізацію; законного направлення до частини. Цей наказ не створює статусу військовослужбовця. ТЦК не оформив мобілізації, отже його дії незаконні. Якщо статус військовослужбовця не підтверджено, то тримання під вартою з 09.09.2024 є незаконним. Статус військовослужбовця не можна передбачити або припустити його можна лише довести документально. Також покликається на порушення судом ст..ст. 22,26, 91, 94, 206 КПК України та прокурором ст.ст.9, 92 КПК України. Суд розглядає справу без встановлення суб`єкта злочину, без підтвердження законності мобілізації, без мобілізаційних документів. І продовжує тримати обвинуваченого під вартою без підтвердження що він підпадає під відповідні статті КК України, що є прямим порушенням Конституції України та КПК.

В судовому засідання захисник зазначив, що обвинувачений має право на звернення із зазначеним клопотанням, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують факт мобілізації обвинуваченого до ЗС України.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти заявлених клопотань. Зазначив, що ОСОБА_6 був призваний на військову службу в червні 2024 року, проходив військову службу. В матеріалах справи наявні докази мобілізації. Потім самовільно залишив військову частину, стосовно нього був обраний запобіжний захід з можливістю внесення застави, потім ОСОБА_4 повернувся до військової служби. В подальшому знов залишив самовільно залишив військову частині, вчинив дезертирство. До адміністративного суду з позовом про визнання незаконною його мобілізацію не звертався. Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч.5 ст. 407, ч.4 ст. 408 КК України, обрання іншого запобіжного заходу не можливо.

Заслухавши заявлене обвинуваченим клопотання, думку захисника та прокурора щодо зазначеного клопотання, суд дійшов такого висновку.

За змістом ст. 350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Положеннями ст. 84, 85 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Як випливає з клопотання, обвинувачений заперечує той факту, що він є військовослужбовцем та був мобілізований з підстав відсутності всіх необхідних документів, які на його думку можуть підтвердити зазначені обставини і тому, з метою доведення відсутності документів, просить такі витребувати.

В той же час, обвинуваченим не конкретизовано документи які він просить витребувати, їх місце перебування, обставини, які викликають труднощі в отриманні таких документів на досудовому слідстві ним чи його захисником, та існування таких документів, оскільки самим же обвинуваченим стверджується, що таких документів не існує. Обґрунтування витребування документів зводиться до не згоди з проходженням ВЛК та порушенням порядку його мобілізації, що не є предметом доказування в даному кримінальному провадженні. Крім того, клопотання про витребування доказів розглядаються під час підготовчого судового засідання. Будь-яких поважних підстав не заявлення зазначеного клопотання під час підготовчого судового засідання обвинуваченим не зазначено.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання в зазначеній частині.

Щодо клопотання в частині зупинення провадження по справі до отримання документів, то суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 335 КПК України, визначені підстави для зупинення судового провадження. Так, у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору. У разі якщо уповноваженим органом прийнято рішення про передачу обвинуваченого для обміну як військовополоненого та обвинуваченим надано письмову згоду на такий обмін, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до моменту проведення такого обміну або до отримання від уповноваженого органу інформації про те, що такий обмін не відбувся. У такому разі суд продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється стосовно декількох осіб.

Враховуючи, що відсутні підстави для зупинення провадження з метою витребування документів, а також, що в задоволенні клопотання про витребування документів відмовлено, клопотання в цій частині не підлягає до задоволення.

Щодо клопотання в частині зміни запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За змістом ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу є, зокрема, наявність нових обставин, які не розглядалися суддею при застосуванні запобіжного заходу: зміна обставин підозри, обвинувачення, зменшення встановлених ризиків.

Разом з тим, обвинуваченим не наводяться жодні обставини, які не розглядалися судом при продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також не зазначаються, які обставини змінилися і яким чином вони вплинули на зменшення встановлених ризиків. Обґрунтування клопотання в цій частині зводиться до незгоди обвинуваченого стосовно обраного та продовженого стосовно нього запобіжного заходу, апеляційне оскарження яких повинне здійснюватись в порядку, визначеному КПК України для оскарження ухвал суду про обрання/продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 201 КПК України, для зміни запобіжного заходу.

На підставі наведеного, враховуючи, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого в цій частині не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 350, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про витребування мобілізайних документів з ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зупинення судового провадження відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Оголошення повного тесту ухвали 15.12.2025 об 11 год. 30 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1