У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ТОВ «Ознака якості» - ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2026 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000032.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2026 року клопотання прокурора задоволено, накладено арешт на майно, вилучене 24.12.2025 р. в ході обшуку проведеного за адресою м. Миколаїв вул. Кагатна, 1/4, в приміщеннях ТОВ «Ознака якості», а саме: зразок № 1 - куряче філе, вагою 0,7 кг; Зразок № 2 - (арбітражний) куряче філе, вагою 0,7 кг; зразок № 3 - куряче стегно, вагою 0,7 кг; зразок № 4 - (арбітражний) куряче стегно, вагою 0,6 кг; папка « Расход О.Я. », поміщена до спец-пакету WAR 1770129; папка « Расход О.Я. »; папка « Расход О.Я. »; папка « Расход О.Я. »; папка « Договори О.Я. »; папка «Приход»; папка « Расход О.Я. »; папка « Расход О.Я. »; папка « Расход О.Я. »; папка « Расход О.Я. »; папка « Расход О.Я. »; папка « Расход О.Я. »; папка « Расход О.Я. »; папка «Приход 2025 № 2»; папка «Приход 2025 № 1»; папка для паперів; банківські виписки за 2025 рук; банківські виписки за 2025 рук; банківські виписки за 2025 рук; документи, які поміщено до спец-пакету WAR1540854; електронний флеш-носій, з метою забезпечення збереження речового доказу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва про арешт майна, вилученого під час проведеного 24.12.2025 р. обшуку за адресою м. Миколаїв, вул. Кагатна.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді представник третьої особи, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, ОСОБА_5 зазначає, що повний текст оскаржуваної ухвали отриманий представником власника майна на електронну пошту - 27.01.2026 р.

На обґрунтування апеляційної скарги представник вказує на те, що рішення слідчого судді про арешт майна мотивоване лише тим, що майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, та є речовими доказами. Разом з цим, слідчий не досліджував вилучене майно, а обмежився формальним оглядом папок з бухгалтерськими документами та в описі вилученого майна зазначив лише назви папок з документами.

За цих обставин, апелянт вважає, що неможливо встановити чи відповідають вилучені документи критеріям речових доказів. Слідча дія, на думку апелянта, направлена лише на втручання у господарську діяльність підприємства та блокування його роботи.

Представник звертає увагу на те, що ТОВ «Ознака якості» ніколи не поставляла продукти харчування закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 10, оскільки постачальником вказаного закладу є ТОВ «ПРОМАГРОТЕЙД», що підтверджено поясненнями ОСОБА_8 (заступник начальника управління- начальник відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Миколаївського міського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області). Протокол допиту ОСОБА_8 долучений прокурором до клопотання про арешт майна, що доводить відсутність подальшої необхідності в арешті майна.

Апелянт просить врахувати, що арештовані документи є внутрішньою документацією фірми для задоволення власних робочих потреб та не можуть бути пов`язані з подіями, які розслідуються у кримінальному провадженні № 0000032.

Представник зауважує, що законом передбачена інша процедура відбирання зразків з харчової продукції, ніж під час проведення обшуку, а тому вказана слідча дія проведена незаконно.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

В провадженні відділення поліції № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000032, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 325 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлюються обставини можливої розтрати бюджетних коштів при проведенні закупівлі продуктів харчування для навчальних закладів міста Миколаєва, вчиненої в умовах воєнного стану та за ч. 1 ст. 325 КК України за фактом порушення правил та норм, встановлених з метою запобігання епідемічним та іншим інфекційним хворобам, а також масовим неінфекційним захворюванням (отруєнням) і боротьби з ними, якщо такі дії спричинили або завідомо могли спричинити поширення цих захворювань.

Органом досудового розслідування проведений обшук, за адресою м. Миколаїв, вул. Кагатна, 1/4, в приміщеннях ТОВ «Ознака якості», в ході якого виявлено та вилучено зразки курячого філе, папки з документацією «расход» та приход», банківські виписки та інші документи.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, з метою його збереження, як речових доказів у кримінальному провадженні.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, доведення прокурором, що вилучені речі відповідають критеріям речових доказів, а саме містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на зазначене майно.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого або прокурора та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами, ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно, слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Аналізуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що прокурором у клопотанні наведено достатні підстави, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на вилучене майно, зокрема зразки курячого філе, папки з документацією «расход» та «приход», банківські виписки та інші документи.

Як убачається з клопотання, в провадженні СВ відділення поліції № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000032 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України, за фактом можливої розтрати бюджетних коштів при проведенні закупівлі продуктів харчування для навчальних закладів міста Миколаєва, вчиненої в умовах воєнного стану та за ч. 1 ст. 325 КК України за фактом порушення правил та норм, встановлених з метою запобігання епідемічним та іншим інфекційним хворобам, а також масовим неінфекційним захворюванням (отруєнням) і боротьби з ними, якщо такі дії спричинили або завідомо могли спричинити поширення цих захворювань.

В ході досудового розслідування 24.12.2025 р. на підставі ухвали слідчого судді, з метою відшукання та вилучення речових доказів у кримінальному провадженні та здійснення відбору зразків харчових продуктів, проведений обшук за місцем провадження господарської діяльності ТОВ «Ознака якості», за адресою м. Миколаїв, вул. Кагатна, 1/4, в ході якого виявлено та вилучено зразки курячого філе, папки з документацією «расход» та «приход», банківські виписки та інші документи.

Зазначені у клопотанні слідчого обставини шахрайських дій та порушення правил та норм виробництва, поставки продуктів харчування та приготування їжі в закладах освіти, могли мати місце, і підтверджуються достатньою сукупністю даних та доказів. Тобто існують обґрунтовані підстави вважати, що виявлене та вилучене в ході обшуку майно - відповідає критерію речового доказу, а саме могло зберегти інформацію щодо злочинної діяльності, яка може мати значення для досудового розслідування, а тому арешт необхідний з метою недопущення їх зникнення, втрати або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Апеляційний суд доходить висновку, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, як арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Стосовно доводів представника про відсутність опису арештованого майна у протоколі обшуку, то на цій стадії не вимагається поаркушне дослідження змісту кожного вилученого документа, достатньо наявності розумних підстав вважати, що категорія вилучених первинних фінансово-господарських документів та носіїв інформації можуть містити відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, а їх аналіз є предметом подальших слідчих (розшукових) дій та, за потреби, експертних досліджень.

Крім того, вилучені документи та інші носії інформації опечатані й поміщені до відповідних спеціальних пакетів, що забезпечує їх цілісність та збереження, а також унеможливлює сторонній доступ до них чи їх підміну без порушення упаковки.

Сам по собі арешт вилученого майна, накладений з метою збереження речових доказів, не свідчить про його спрямованість на блокування роботи підприємства, оскільки питання необхідності доступу до документів виготовлення копій та можливості часткового скасування арешту вирішується в порядку ст. 174 КПК України за наявності відповідних, належно підтверджених підстав.

Доводи представника про те, що слідчим порушено процедуру відбирання зразків харчової продукції, не підтверджуються матеріалами, оскільки ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.12.2025 р., окрім іншого, надано дозвіл на здійснення відбору зразків харчових продуктів, які перебували у приміщенні підприємства на момент проведення обшуку. На виконання зазначеної ухвали слідчим, з дотриманням вимог ст. 245 КПК України, під час проведення обшуку складено окремий «акт відбору зразків» від 24.12.2025 р., тоді як протокол обшуку оформлено окремо відповідно до вимог КПК України. За таких обставин підстав стверджувати про порушення слідчим вимог КПК України при відборі зразків не вбачається.

Доводи представника ТОВ «Ознака якості» про те, що вказане товариство не здійснювало поставку продуктів харчування безпосередньо до закладів освіти, самі по собі не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності арешту вилученого майна.

З матеріалів, долучених до клопотання, убачається, що постачання харчових продуктів до закладів освіти здійснювало інше товариство, однак це не виключає можливості залучення ТОВ «Ознака якості» на попередніх ланках постачання та, відповідно, значення вилучених у нього зразків продукції, первинної бухгалтерської документації, банківських виписок тощо, для встановлення походження, обігу, вартості товару і пов`язаних з цим обставин, які перевіряються у межах кримінального провадження. Отже, посилання апелянта на відсутність прямих договірних відносин з конкретним закладом освіти не свідчить про відсутність потреби у збереженні вилученого майна, як можливих речових доказів.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування не має, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - без задоволення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи судом під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2026 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000032 залишити без змін, апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ТОВ «Ознака якості» - ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3