Дата документу 13.10.2025 Справа № 331/3527/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/3527/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/941/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 жовтня 2025 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2025 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 жовтня 2025 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, а також наявністю ризиків переховування та вчинення інших кримінальних правопорушень, які є вагомими для застосування щодо обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора та встановити розмір застави.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що під час розгляду клопотання прокурора судом було враховано лише доводи сторони обвинувачення та встановлені ризики є необґрунтованими.

Звертає увагу на постійне затягування судового розгляду.

Повідомлений належним чином обвинувачений ОСОБА_6 (шляхом повідомлення через адміністрацію ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор») із клопотанням про забезпечення його участі у судовому засіданні не звернувся.

Захисник та прокурор також, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, до судового засідання апеляційного суду не з`явились, із клопотанням про відкладення розгляду не звертались.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Ураховуючи, що сторонами кримінального провадження не заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участі, яке б узгоджувалося з наведеними положеннями ч. 4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги може здійснюватися без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ризик переховування від суду наразі є актуальним, не зменшився та обумовлений, серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями), і, зокрема, суворістю можливого покарання за злочин, передбачений ч. 3 ст. 114-2 КК України у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним.

Серед іншого, колегією суддів не здобуто відомостей про постійне місце проживання обвинуваченого, а також стійких соціальних зв`язків останнього в місці його проживання, які б були для нього стримуючим фактором від переховування.

Крім того, із клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу слідує, що ОСОБА_6 у період з 26 березня 2023 року по 22 лютого 2024 року перебував у розшуку в іншому кримінальному провадженні, яке наразі знаходиться на розгляді в Голосіївському районному суді м. Києва та з метою переховування від суду використовував підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 .

Вказані обставини у сукупності дають підстави для висновку про високий ризик переховування обвинуваченого від суду у даному кримінальному провадженні.

Крім того, з огляду на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, зокрема, його роль та поведінка, а також можливі зв`язки з представниками держави, що здійснює збройну агресію проти України, обвинувачений може продовжити вчиняти дії, які направлені на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Також колегія суддів звертає увагу і на те, що злочин, який інкримінується ОСОБА_6 вчинений шляхом надання представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України інформації, за допомогою месенджерів та всесвітньої мережі «Інтернет», а отже, будучі на волі, існує ризик продовження такої діяльності обвинуваченим, оскільки будь-який інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не виключає можливості ОСОБА_6 користуватись електронними пристроями із доступом до соціальних мереж та месенджерів.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та не зменшились.

Даних про такий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 щоб унеможливлював застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час апеляційному суду не надано.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Апеляційний суд вважає, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, які визначають, що під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 жовтня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4