КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 23.12.2024, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хаєнки Ічнянського району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 135 314 гривень 65 копійок та моральну шкоду у сумі 250 000 гривень,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_8 , 15.10.2017 близько 23 год. 15 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2101», д.н.3. НОМЕР_1 , допустив порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, яке виразилось в тому, що він, керуючи вищевказаним транспортним засобом, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, маючи технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог вищевказаного пункту Правил, рухаючись на ділянці проїзної частини проспекту Бажана в м. Києві, а саме, неподалік будинку N? 10-А, у крайній лівій смузі руху, зі швидкістю приблизно 50 км/год, своєчасно не виявив на проїзній частині пішохода - ОСОБА_7 , який стояв в цій смузі руху, позаду нерухомого автомобіля «Mazda», д.н.3. НОМЕР_2 , та був для водія ОСОБА_8 перешкодою та небезпекою для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, після чого негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, почав здійснювати гальмування вказаного транспортного засобу із запізненням, а тому не зміг своєчасно зупинитись та здійснив наїзд вказаним транспортним засобом на пішохода, громадянина Латвійської Республіки, ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останньому спричинене середньої тяжкості тілесне ушкодження та тяжке тілесне ушкодження.

В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам вищевказаного пункту ПДР, а порушення цих вимог з боку останнього, відповідно, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, які настали, а саме із заподіянням пішоходу, ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), тілесного ушкодження середньої тяжкості, яке виразилося у вигляді: закритої травми грудної клітки: перелому 4,5,6,7,8 ребер зліва по заднє-пахвовій лінії зі зміщенням уламків з явищами гемотораксу (наявність в плевральній порожнині крові) та тяжкого тілесного ушкодження, яке виразилося у вигляді: відкритої травми правої гомілки: уламкового перелому обох кісток (великогомілкової та малогомілкової) в нижній третині діафізу зі зміщенням уламків, рвано-забійної рани по заднє-внутрішній поверхні в нижній третині з нерівними осадженими краями та вистоянням кісткових уламків великогомілкової кістки.

Захисник ОСОБА_6 подав в інтересах ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на поверхневе дослідження судом показань потерпілого та свідків, які відображені у вироку без деталізації. Стверджує, що в обвинувальному акті проігноровано наявність у вказаному місці до моменту зіткнення мінімум двох ДТП, тому не з`ясовано чи мав ОСОБА_8 у відповідній дорожній обстановці реальну можливість уникнути зіткнення з вже наявним скупченням автомобілів внаслідок двох попередніх ДТП. Вважає, що саме встановлення знака аварійної зупинки на меншій відстані, ніж передбачено ПДР України, а також не встановлення знака аварійної зупинки або миготливого червоного ліхтаря водієм ОСОБА_10 , стали першопричиною ДТП. Звертає увагу на показання свідка ОСОБА_11 , який прямо вказує, що автомобіль ВАЗ знижував швидкість, що з урахуванням порушень свідком ОСОБА_12 вимог щодо знака аварійної зупинки, є обставиною, що має трактуватися на користь обвинуваченого. Зазначає про відсутність допиту понятих, що є суттєвим процесуальним порушенням. Наголошує, що протокол огляду місця події, схема та фототаблиця до нього, а також висновок експерта № 12-1/3026 є недопустимими доказами, оскільки огляд проведено не уповноваженою на те особою, а заміри, зроблені під час огляду, були використані під час експертного дослідження. Вказує, що на момент вчинення ДТП, у обвинуваченого був наявний страховий поліс ПрАТ СК «ПЗУ Україна», однак суд залишив це поза увагою та не залучив вказану страхову компанію в якості цивільного відповідача. Також зазначає, що судом жодним чином не обґрунтовано розмір моральної шкоди, який є непомірним для обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та відшкодування завданої матеріальної шкоди. Призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Цивільний позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_8 на його користь майнову шкоду в розмірі 257 299, 71 грн. та моральну шкоду в розмірі 250000 грн.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд безпідставно застосував положення ст.75 КК України, оскільки ОСОБА_8 свою вину визнав лише частково та не відшкодував завдану шкоду. Вказує на недотримання обвинуваченим принципу добросовісності, яке проявлялося в неодноразовому затягуванні судового процесу, грубій та образливій формі спілкування. Також не погоджується з визначеним судом розміром матеріальної шкоди, оскільки ним обґрунтовано позовні вимоги та надано докази понесених витрат.

Захисник ОСОБА_6 надіслав до суду матеріали, з яких вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 помер, що підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 , у зв`язку з чим просив закрити кримінальне провадження.

Заслухавши думку учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з п. 5 ч. 1, ч.7 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого. Якщо зазначену обставину виявлено під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Згідно ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи, що заяв про необхідність продовження розгляду провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 для реабілітації останнього до суду апеляційної інстанції не надходило, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Дарницького районного суду міста Києва від 23.12.2024, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.286 КК України, підлягає скасуванню, а провадження щодо нього закриттю.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_7 до ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Відповідно до вимог ч.1 ст.129 КПК України рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Отже у випадку закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає розгляду, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Також відповідно до постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 01.03.2021 № 266/3090/18, процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження.

Оскільки суд дійшов висновку про те, що кримінальне провадження підлягає закриттю, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, вартість яких становить 5584 грн. 50 коп., покладаються на рахунок держави.

На підставі ст.100 КПК України речовий доказ - автомобіль «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , необхідно залишити у володінні спадкоємців ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Заяву захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 23.12.2024 щодо ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 5584 грн. 50 коп. компенсувати за рахунок держави.

Речовий доказ - автомобіль «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 залишити у володінні спадкоємців.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3