справа № 619/329/26
провадження № 1-кс/619/40/26
УХВАЛА

іменем України

16 січня 2026 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
підозрюваногоОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000031 від 11.01.2026 стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борщівка Балаклійського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 262, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України,

установив:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 262, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що 11.01.2026 у нічний час, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , до якого він був запрошений на святкування Дня народження військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у якому також перебували інші військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що у вказаному будинку знаходиться військове майно та зброя, яка належить Збройним Силам України, користуючись слушним моментом, коли військовослужбовці відпочивали та перебували у стані сну, таємно заволодів, чим придбав, закріпленим за військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зброю, а саме: автоматом Zastava НОМЕР_2 , заводський номер НОМЕР_3 , два споряджені магазини з боєприпасами у кількості 60 штук калібру 7,62 мм.

Після цього 11.01.2026 у нічний час ОСОБА_4 , не маючи будь-яких законних підстав та дозвільних документів на носіння і зберігання вогнепальної зброї, незаконно носив та використовував вказаний автомат, при цьому пересувався з ним пішки по АДРЕСА_2 , приєднавши магазин до автомату, знявши його із запобіжника та здійснюючи неодноразові постріли вгору та у бік лісу.

11.01.2026, перебуваючи біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 продовжував здійснювати постріли з вказаної вогнепальної зброї, не реагуючи на зауваження громадян, чим створював реальну небезпеку для життя та здоров`я оточуючих.

Після припинення стрільби зброю у ОСОБА_4 було відібрано громадянином ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , після чого його батько - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , викликав працівників поліції.

Того ж дня, 11.01.2026, слідчим СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_13 , за участі понятих було проведено огляд місця події - відкритої ділянки місцевості, розташованої неподалік буд. 31-А по вул. Набережна в с. Дворічний Кут Харківської обл. Харківського р-ну, в ході якого вилучено: сім металевих предметів, зовні схожих на гільзи від вогнепальної зброї з написом на дні гільзи «3 Д»; шістнадцять металевих предметів, зовні схожих на гільзи від набоїв до вогнепальної зброї з написом на дні гільзи «3 Д»; предмет, зовні схожий на магазин до вогнепальної зброї; металевий предмет зовні схожий на набій з написом на дні гільзи «3 Д»; предмет ззовні схожий на вогнепальну автоматичну зброю з № НОМЕР_3 М.70. НОМЕР_4 на якому мається приєднаний порожній магазин; бронежилет піксельного окрасу; шапка чорного кольору; десять металевих предметів, ззовні схожих на гільзи від набоїв до вогнепальної зброї з написом на дні гільзи «3 Д».

Крім того, 11.01.2026 у нічний час, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 до якого він був запрошений на святкування Дня народження військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та у якому також перебували інші військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що у вказаному будинку знаходиться військове майно та зброя, яка належить Збройним Силам України, маючи вільний доступ до приміщень будинку, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, скориставшись тим, що військовослужбовці перебували у стані сну, викрав закріплене за військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зброю з боєприпасами, а саме: автоматом Zastava M70, заводський номер НОМЕР_3 , два споряджені магазини з боєприпасами у кількості 60 штук калібру 7,62 мм.

Після вчинення викрадення ОСОБА_4 протиправно заволодів вказаною вогнепальною зброєю та бойовими припасами, привласнив їх, фактично встановивши над ними своє незаконне володіння, усвідомлюючи, що автомат є бойовою нарізною вогнепальною зброєю, а бойові припаси та бронежилет військовим майном, яке перебуває у власності Збройних Сил України та не може бути предметом цивільного обігу.

У подальшому, 11.01.2026 у нічний час, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, незаконно носив та використовував викрадену вогнепальну зброю, пересуваючись з нею по АДРЕСА_2 , приєднуючи магазини до автомату та здійснюючи постріли.

11.01.2026 поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , вказану вогнепальну зброю, бойові припаси та бронежилет вилучено працівниками поліції після повідомлення громадян, які стали очевидцями незаконного використання зброї.

Крім того, встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України згоди на передачу, користування чи відчуження вказаної вогнепальної зброї, бойових припасів та бронежилета ОСОБА_4 не надавали, а зазначене майно перебувало у їх законному користуванні відповідно до службових обов`язків.

Встановлено, що 24.02.2022 згідно з Указом Президента України

№ 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого 24.02.2022 Верховною Радою України (№ 2102-IX), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», по всій території України введено воєнний стан, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України.

Так, 11.01.2026 у нічний час, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 до якого він був запрошений на святкування Дня народження військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у якому також перебували інші військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_4 , маючи вільний доступ до приміщення у якому проживають військовослужбовці, достовірно знаючи, що у вказаному будинку знаходиться військове майно та зброя, яка належить Збройним Силам України і закріплене за військовослужбовцями на законних підставах, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, скориставшись тим, що військовослужбовці перебували у стані сну, викрав закріплений за військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бронежилет 6 класу захисту, моделі «Корсар», на якому були закріплені 3 підсумки для магазинів та 2 підсумки для гранат.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, незаконно заволодівши викраденим майном та встановивши над ним своє фактичне володіння, розпоряджався ним на власний розсуд, усвідомлюючи, що зазначене майно йому не належить і є власністю збройних Сил України.

Крім того, 11.01.2026 у нічний час, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_4 , діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з мотивів явної неповаги до громадського порядку, грубо порушуючи права та законні інтереси громадян, зневажаючи існуючі у суспільстві норми поведінки, вчинив грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї, за наступних обставин.

Так, 11.01.2026, у нічний час, перебуваючи біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , без будь-яких правових підстав, користувався викраденою ним вогнепальною зброєю Zastava M70, заводський номер НОМЕР_3 , яка закріплена за військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та належить Збройним Силам України.

ОСОБА_4 діючи з особливою зухвалістю, здійснював постріли у повітря та у бік лісового масиву, створюючи реальну загрозу життю та здоров`ю оточуючих, грубо порушуючи спокій та відпочинок мешканців села.

Під час цих дій ОСОБА_4 був виявлений родиною ОСОБА_14 , які перебували у власному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , та здійснили спроби зупинити протиправні дії. ОСОБА_4 , не реагуючи на зауваження, продовжував здійснювати постріли.

У подальшому, після втручання мешканців домоволодіння, ОСОБА_4 залишив місце злочину, залишивши автомат і бронежилет, які пізніше були вилучені поліцією разом із магазинами, набоями та гільзами.

Отже, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів, передбачених ч . 1 ст. 263, ч. 1 ст. 262, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами слідчий зазначив, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, який підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів проти власності, громадської безпеки, громадського порядку та моральності, за які законом передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, і, будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, при цьому маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, усвідомлюючи можливу міру покарання, у разі винесення судом обвинувального вироку, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що що ОСОБА_4 отримано копію клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з додатками, в яких зазначені певні докази, анкетні відомості про свідків із зазначенням їх засобів зв`язку та місця мешкання, і перебуваючи на свободі, останній буде мати можливість здійснити незаконний вплив на вказаних осіб, чим перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні. Ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_4 не має постійних законних джерел доходу, постійного місця роботи та навчання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що дає підстави вважити, що він схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень та перебуваючи на свободі він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

За таких обставин слідчий вважає, що стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав зазначених у ньому.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти клопотання, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Посилався на необґрунтованість зазначених ризиків, оскільки він не ухилявся від явки до слідчого, автомат видав добровільно.

Слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в том у числі передбачені пунктами 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що СВ ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000031 від 11.01.2026 за підозрою ОСОБА_4 у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 262, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України.

15.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 262, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідчий суддя перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, заслухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідивши фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 262, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. theUnitedKingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому дій, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 262, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.01.2026 від ОСОБА_12 ; протоколі огляду місця події відкритої ділянки місцевості розташованої поблизу буд. АДРЕСА_2 від 11.01.2026; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 11.01.2026; протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 11.01.2026; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 11.01.2026; протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 12.01.2026; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_8 від 12.01.2026; протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 12.01.2026; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 12.01.2026; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_10 від 12.01.2026; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 12.01.2026; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_9 від 12.01.2026; протоколі додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 13.01.2026; протоколі додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 13.01.2026; протоколі огляду предметів за участі свідка ОСОБА_12 від 14.01.2026; повідомленні про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 262, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України; протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 15.01.2026; інших матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.

Такий обсяг відомостей об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання, в тому числі й для стороннього спостерігача, причетності ОСОБА_4 , до вчинення злочинів, згідно підозри.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та не ефективним.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах справи, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, максимальна санкція одного з яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років.

Слідчий суддя бере до уваги відомості про особу ОСОБА_4 , який офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу, розлучений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, при цьому маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість.

Ураховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованих підозрюваному злочинів та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Надаючи оцінку існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, суд зазначає, що ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які згідно підозри інкримінуються підозрюваному, а саме те, що ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні та носінні вогнепальної зброї та бойових припасів, які носив з собою та використовував, при цьому здійснював з вогнепальної зброї постріли вгору та у бік лісу; викраденні вогнепальної зброї та бойових припасів; таємному викраденні чужого майна (крадіжці) в умовах воєнного стану; грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, слідчий суддя вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, а також життя та здоров`я населення, яке, відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Вищенаведені обставини вказують на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого менш суворого запобіжного заходу.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у слідчого судді не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовував необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_4 під вартою, оскільки доведеність ризиків об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а надані докази обґрунтовують ці обставини. До того ж, свідчить про підвищену суспільну небезпеку.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших відомостей про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини проживання.

Врахувавши обставини інкримінованих підозрюваному злочинів, майновий стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, розмір шкоди, завданої злочином, слідчий суддя вважає, що достатнім розміром застави, який здатний забезпечитиутримування підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки і буде помірним для нього є розмір застави у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 266 240,00 грн.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З урахуванням викладеного, строк дії ухвали слідчого судді не повинен перевищувати 15.03.2026.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 15.03.2026 включно, взявши його негайно під варту в залі судового засідання.

Визначити ОСОБА_4 суму застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок : ТУ ДСА України в Харківській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249; Банк отримувача Державна казначейська служба України (м. Київ), код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок: UA 0006674 (призначення платежу - застава), протягом дії ухвали.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи/служби;

-утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні 0000031 від 11.01.2026, окрім як з дозволу та в порядку визначеному слідчим, прокурором або судом;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 15 березня 2026 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Дергачівський районний суд Харківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зобов`язати слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 негайно повідомити близьких родичів підозрюваного про його тримання під вартою.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно вручити під розпис ОСОБА_4 та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляції до суду апеляційної інстанції, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1