Справа № 489/6399/25
Провадження № 1-кс/489/2693/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

25 вересня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000034 від 22.06.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, про арешт майна,

встановив:

Згідно з клопотанням, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за підозрою Доманівського селищного голови ОСОБА_4 у видачі завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей протягом січня 2021 жовтня 2023 років про факт роботи на посаді водія селищної ради свого сина ОСОБА_5 , який вказані обов`язки фактично не виконував, а також у розтраті шляхом зловживання службовим становищем бюджетними коштами селищної ради в умовах воєнного стану протягом січня 2021 жовтня 2023 років при виплаті заробітної плати та іншого грошового утримання своєму сину ОСОБА_5 за виконання обов`язків водія селищної ради, які він насправді не здійснював.

Прокурор просить накласти арешт на вилучені під час обшуку 23.09.2025 за місцем мешкання Доманівського селищного голови ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 мобільний телефон «Iphone», з сім-карткою НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 , imei2 НОМЕР_3 , та трудову книжку на ім`я ОСОБА_5 , серія НОМЕР_4 , з метою їх збереження як речових доказів у даному провадженні.

Прокурор до суду не з`явився, надавши заяву про проведення судового розгляду за його відсутності. Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі прокурора.

Володілець тимчасово вилученого майна до суду не з`явився, заяви про відкладення судового розгляду не подавав, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся шляхом оголошення на сайті судової влади, а також по телефону за місцем роботи, з урахуванням скорочених строків розгляду вказаної категорії справ. Його неприбуття, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Розгляд клопотання проводиться без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В ході розгляду клопотання на підставі досліджених доказів встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальні правопорушення, відомості про які внесені до ЄРДР за №0000034 від 22.06.2023 за ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, та 23.09.2025 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у їх вчиненні.

Під час досудового розслідування 23.09.2025 в ході обшуку за місцем мешкання голови Доманівської селищної ради ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 були вилучені мобільний телефон «Iphone», з сім-карткою НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 , imei2 НОМЕР_3 , та трудову книжку на ім`я ОСОБА_5 , серія АФ213787, які дійсно мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, оскільки можуть містити листування та відомості щодо працевлаштування та місцезнаходження ОСОБА_5 у період з січня 2021 по жовтень 2023, а також визнані речовими доказами у кримінальному провадженні постановою слідчого від 24.09.2025. Тому з метою забезпечення збереження для досудового розслідування, встановлення обставин кримінального правопорушення та закінчення даного провадження необхідно накласти арешт на вказане майно.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця та власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Натомість, слідчий суддя на вказаній стадії розслідування не вправі надавати оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності і допустимості для встановлення обставин кримінального провадження, яка має бути надана судом вже під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний з`ясувати, що вилучене майно та документи відповідають критеріям щодо речових доказів та потребують збереження для розслідування кримінального провадження шляхом накладення на них арешту, тобто вжиттям заходів забезпечення кримінального провадження. У свою чергу, якщо в ході подальшого розслідування кримінального провадження перестануть існувати обставини, які стали підставою для накладення арешту на вилучене майно, тому його власник/законний володілець вправі звернутися до слідчого судді з відповідним клопотання про скасування його арешту.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на необхідність задоволення клопотання. Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

У кримінальному провадженні №0000034 від 22.06.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, накласти арешт на вилучене 23.09.2025 в ході обшукуза місцем мешкання голови ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 майно, а саме: мобільний телефон «Iphone», з сім-карткою НОМЕР_1 , imei1 НОМЕР_2 , imei2 НОМЕР_3 ; трудову книжку на ім`я ОСОБА_5 , серія НОМЕР_4 ,

шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1