КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/5916/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0000001 від 06 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2025 року клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт на майно, яке вилучене 03 липня 2025 року під час проведення обшуку в офісі Sporuda Development Group, розташованому на земельній ділянці за кадастровим номером :01:031:5199 загальною площею 0,0398 га, що на праві власності належить ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- MackBook Pro серії НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 ;

- мобільний телефон марки iPhone Xr, імеі: НОМЕР_3 імеі 2: НОМЕР_4 , срібного кольору, який належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- мобільний телефон марки iPhone 14ProMax, імеі НОМЕР_5 ; імеі 2: НОМЕР_6 ; оператор Vodafone, НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ноутбук марки acer, SK4370A7453400 та зарядний пристрій, який належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- мобільний телефон марки iPhone 16 Prom Max, імеі: НОМЕР_8 , імеі 2: НОМЕР_9 , з номером НОМЕР_10 , який є робочим телефоном Sporuda Development Group;

- зошит формату А4, що містить рукописні записи щодо вартості договору, покупців, типи нерухомості, критерії, первинний та вторинний; роздруківку з логіном та паролем Apple ID; нотаріальну заяву щодо розрахунку за житловий будинок №255 від 12.2.2025; копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; копію нотаріального договору від 12.08.2024 за реєстровим №2851; копію розписки від 31.03.2025 у двох екземплярах; копію витягу з державного земельного кадастру НВ-024; правила котеджного містечка «Гарджен віледж озерне»; копію договору купівлі-продажу від 28.01.2021 за реєстровим № 57; копію договору від 28.01.2021 року за реєстровим № 55; нотаріальну заяву від імені ОСОБА_13 за реєстровим №58; копію заяви за реєстровим №59 від 28.01.2021 від імені ОСОБА_13 ; копії витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 4 арк.; аркуші формату А 4, що містять графічні зображення, а також інформацію щодо вартості об`єктів нерухомості на 11 арк.; аркуші паперу з відтисками печаток ОК «ЕсДіДжіХоуліСервіс», «Директор ОСОБА_13 », ТОВ «БудГруп Компані», ТОВ «Модерн «Буд», а також кліше підпису ОСОБА_13 на 5 арк.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою представник ОСОБА_7 в інтересах власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити у повному обсязі.

Уважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає безумовному скасуванню.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що під час обшуку було вилучено особисті речі власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які не мають доказового значення у кримінальному провадженні №0000001 від 06 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України.

Уважає, що слідчий суддя не мав підстав для розгляду клопотання, а зобов`язаний був його повернути відповідно до частини п`ятої статті 171 КПК України, оскільки відповідно до відкритої та доступної з сайту Судова влада клопотання прокурора про арешт майна було подано до суду 09 липня 2025 року.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не мають жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, тому арешт майна, вилученого під час проведення обшуку 03 липня 2025 року, немає жодного правового підґрунтя та суперечить положенню статті 98 КПК України.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є власниками нежитлового приміщення, в якому проводився обшук, а ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - лише наймані працівники підприємства, офіс якого знаходиться у тому самому приміщенні, де проводився обшук, і це єдине відношення, яке їх всіх пов`язує з проведеним обшуком у даному кримінальному провадженні.

Представник власників майна у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, 08 жовтня 2025 року на адресу суду надіслав заяву про проведення судового засідання, призначеного на 09 жовтня 2025 року на 15:20, без його участі.

З урахуванням положень частини першої статті 172, частини четвертої статті 405 КПК України, а також поданої представником ОСОБА_7 заяви про проведення судового засідання без його участі, колегія суддів уважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності представника власників майна.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, детективами Головного підрозділу детективів (на правах Департаменту) Бюро економічної безпеки України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 06 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до аналітичного продукту (висновку аналітика) за вих. №3/3.3.3/2139-25 від 24 березня 2025 року в період з 2020 по теперішній час забудовником Sporuda Development Group (SDG), а саме фізичною особою ОСОБА_10 , разом з ОСОБА_14 , розпочато господарську діяльність щодо будівництва на земельних ділянках в адміністративних межах Київської області клубних містечок з подальшою їх реалізацією.

Так, за версією досудового розслідування, групою осіб під комерційною назвою Sporuda Development Group (SDG) здійснюється будівництво на семи об`єктах а саме: КМ Garden Village Ozerne, Київська область, Бучанський район, с. Крюківщина, вул. Приозерна, 21; КМ Garden Village Petropavlivka, Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Полтавська; КМ Garden Village Sofia, Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Заводська; Таунхауси SDG Bilohorodka , Київська область Бучанський район, с. Білогородка вул. Молодецька, 35 ; КМ Balance Homes, Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Макарівська 37/1 ; Таунхауси SDG Перемоги Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Молодіжна, 53а; КМ Будинки на Сосновій, Київська область, Бучанський район, с. Крюківщина, вул. Соснова, 13.

За результатами проведення аналітичного дослідження, з використанням інформації, що міститься в інформаційних системах Бюро економічної безпеки України та інших джерелах, у тому числі інформації, що міститься в заявах або повідомленнях про вчинення кримінального правопорушення за період з 01 січня 2018 року по 01 грудня 2024 року вбачається ризик заниження ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_11 ) податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2 199 240 грн, податок на додану вартість 17 126 520 грн, військовий збір 183 270 гривень.

03 липня 2025 року у період часу з 09 год. 13 хв. по 14 год. 22 хв. на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2025 року у справі №761/24451/25 проведено обшук в офісі Sporuda Development Group, розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером :01:031:5199 загальною площею 0,0398 га, що на праві власності належить ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення обшуку офісу ОСОБА_16 виявлено наступне майно: MackBook Pro, доступ до якого, а саме пароль - 1111, надано добровільно адвокатом та, з його слів, належить ОСОБА_9 ; MackBook Pro серії CO2W39X5HV2L, в ході огляду змісту месенджерів, що інстальовані у MackBook Pro, встановлено листування в месенджері WhatsApp; мобільний телефон марки iPhone Xr, срібного кольору, який належить ОСОБА_12 , яка добровільно надала пароль НОМЕР_12 , імеі: НОМЕР_3 імеі 2: НОМЕР_4 , в ході огляду якого виявлено листування з абонентом; ноутбук марки acer, який є робочим ноутбуком ОСОБА_12 , якою добровільно надано пароль 2001, при відкритті якого на робочому столі виявлено файли щодо вартості об`єктів нерухомості Garden Village Petropavlivka , Garden Village Sofia, білогородка, GardenVillage Ozerne , Петропавлівська Борщагівка ; мобільний телефон марки iPhone 16 Prom Max, імеі: НОМЕР_8 , імеі 2: НОМЕР_9 , з номером НОМЕР_10 , який є робочим та в ході огляду якого виявлено у месенджері WhatsApp абонент SaleНОМЕР_13; зошит формату А4, що містить рукописні записи щодо вартості договору, покупців, типи нерухомості, критерії, первинний та вторинний; роздруківку з логіном та паролем Apple ID; нотаріальну заяву щодо розрахунку за житловий будинок №255 від 12.2.2025; копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; копію нотаріального договору від 12.08.2024 за реєстровим №2851; копію розписки від 31.03.2025 на двох екземплярах; копію витягу з державного земельного кадастру НВ-024; правила котеджного містечка «Гарджен віледж озерне»; копію договору купівлі-продажу від 28.01.2021 за реєстровим № 57; копію договору від 28.01.2021 року за реєстровим № 55; нотаріальну заяву від імені ОСОБА_13 за реєстровим №58; копію заяви за реєстровим №59 від 28.01.2021 від імені ОСОБА_13 ; копії витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 4 арк.; аркуші формату А 4, що містять графічні зображення, а також інформацію щодо вартості обєктів нерухомості на 11 арк.; аркуші паперу з відтисками печаток ОК «ЕсДіДжіХоуліСервіс», «Директор ОСОБА_13 », ТОВ «БудГруп Компані», ТОВ «Модерн «Буд», а також кліше підпису ОСОБА_13 на 5 арк.

03 липня 2025 року винесено постанову про визнання вказаних мобільних телефонів, документів та ноутбуків речовими доказами у кримінальному провадженні.

09 липня 2025 року до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000001 від 06 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України, а саме майно, яке вилучене 03 липня 2025 року під час проведення обшуку в офісі Sporuda Development Group, розташованому на земельній ділянці за кадастровим номером :01:031:5199 загальною площею 0,0398 га, що на праві власності належить ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2025 року клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт на майно, яке вилучене 03 липня 2025 року під час проведення обшуку в офісі Sporuda Development Group, розташованому на земельній ділянці за кадастровим номером :01:031:5199 загальною площею 0,0398 га, що на праві власності належить ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- MackBook Pro серії НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 ;

- мобільний телефон марки iPhone Xr, імеі: НОМЕР_3 імеі 2: НОМЕР_4 , срібного кольору, який належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- мобільний телефон марки iPhone 14ProMax, імеі НОМЕР_5 ; імеі 2: НОМЕР_6 ; оператор Vodafone, НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ноутбук марки acer, SK4370A7453400 та зарядний пристрій, який належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- мобільний телефон марки iPhone 16 Prom Max, імеі: НОМЕР_8 , імеі 2: НОМЕР_9 , з номером НОМЕР_10 , який є робочим телефоном Sporuda Development Group;

- зошит формату А4, що містить рукописні записи щодо вартості договору, покупців, типи нерухомості, критерії, первинний та вторинний; роздруківку з логіном та паролем Apple ID; нотаріальну заяву щодо розрахунку за житловий будинок №255 від 12.2.2025; копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; копію нотаріального договору від 12.08.2024 за реєстровим №2851; копію розписки від 31.03.2025 у двох екземплярах; копію витягу з державного земельного кадастру НВ-024; правила котеджного містечка «Гарджен віледж озерне»; копію договору купівлі-продажу від 28.01.2021 за реєстровим № 57; копію договору від 28.01.2021 року за реєстровим № 55; нотаріальну заяву від імені ОСОБА_13 за реєстровим №58; копію заяви за реєстровим №59 від 28.01.2021 від імені ОСОБА_13 ; копії витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 4 арк.; аркуші формату А 4, що містять графічні зображення, а також інформацію щодо вартості об`єктів нерухомості на 11 арк.; аркуші паперу з відтисками печаток ОК «ЕсДіДжіХоуліСервіс», «Директор ОСОБА_13 », ТОВ «БудГруп Компані», ТОВ «Модерн «Буд», а також кліше підпису ОСОБА_13 на 5 арк.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на вказане у клопотанні майно, а саме: мобільні телефони, документи та ноутбуки, вилучене під час проведення обшуку 03 липня 2025 року у період часу з 09 год. 13 хв. по 14 год. 22 хв. на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2025 року у справі №761/24451/25 в офісі Sporuda Development Group, розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером :01:031:5199 загальною площею 0,0398 га, що на праві власності належить ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що вилучене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, має доказове значення у кримінальному провадженні, а отже відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про накладення арешту на майно колегія вважає, що прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане у клопотанні майно має відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту на вилучене майно може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі аргументи про те, що під час обшуку було вилучено особисті речі власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які не мають доказового значення у кримінальному провадженні №0000001 від 06 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане у клопотанні та вилучене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, має доказове значення у кримінальному провадженні, а отже відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Доводи скаржника про те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не мають жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, тому арешт майна, вилученого під час проведення обшуку 03 липня 2025 року, немає жодного правового підґрунтя та суперечить положенню статті 98 КПК України; ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є власниками нежитлового приміщення, в якому проводився обшук, а ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - лише наймані працівники підприємства, офіс якого знаходиться у тому самому приміщенні, де проводився обшук, і це єдине відношення, яке їх всіх пов`язує з проведеним обшуком у даному кримінальному провадженні, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Посилання скаржника на те, що слідчий суддя не мав підстав для розгляду клопотання, а зобов`язаний був його повернути відповідно до частини п`ятої статті 171 КПК України, оскільки відповідно до відкритої та доступної з сайту Судова влада клопотання прокурора про арешт майна було подано до суду 09 липня 2025 року, саме по собі не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4