Провадження № 1-кп/635/25/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081 від 03 жовтня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харків, громадянка України, українка, з вищою освітою, неодружена, фізична особа підприємець, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_7 , вчинила заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), за таких обставин.

Так, у період часу з листопада 2022 року по серпень 2023 року, більш точних дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливих спонукань та особистої зацікавленості, для реалізації свого єдиного злочинного умислу направленого на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом зловживання довірою (шахрайство) своїх сусідів, під приводом збору грошових коштів на обслуговування багатоквартирного житлового будинку, а саме на ремонт даху будинку АДРЕСА_3 , знаходячись за вказаною адресою, отримала від потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти грошові кошти у сумі 4000,00 грн.; від потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошові кошти у сумі у сумі 4090,00 грн.; від потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , грошові кошти у сумі 2200,00 грн.; від потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , грошові кошти у сумі 2000,00 грн.; від потерпілої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , грошові кошти у сумі 1200 грн.; від потерпілої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , грошові кошти у сумі 2400,00 грн.; від потерпілої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , грошові кошти у сумі 1800,00 грн.; від потерпілої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , грошові кошти у сумі 2000,00 грн.; від потерпілої ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , грошові кошти у 2200,00 грн.; від потерпілої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , грошові кошти у сумі 2000,00 грн.; від потерпілої ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , грошові кошти у сумі 2200,00 грн.; від потерпілої ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , грошові кошти у сумі 2200,00 грн.; від потерпілої ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , грошові кошти у сумі 1800,00 грн.; від потерпілого ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , грошові кошти у сумі 3000,00 грн.; від потерпілого ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , грошові кошти у сумі 3000,00 грн.; від потерпілої ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , грошові кошти у сумі 2070,00 грн.; від потерпілої ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , грошові кошти у сумі 2200,00 грн.; від потерпілої ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , грошові кошти у сумі 1800,00 грн.; від потерпілого ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , грошові кошти у сумі 1600,00 грн.

В подальшому ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживанням довірою (шахрайство), з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи на меті наміру виконання взятих на себе зобов`язань перед мешканцями 1-ого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , шляхом зловживаючи довірою потерпілих, що виразилась у введенні в оману потерпілих, які довіряли ОСОБА_6 , про нібито здійснення в подальшому ремонту даху будинку, яким вона не планувала займатись, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами потерпілих на загальну суму 46360,00 грн., чим спричинила потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоди на суму 4000, 00 грн, потерпілій ОСОБА_9 спричинила майнову шкоду на суму сумі 4090, 00 грн.; потерпілій ОСОБА_10 спричинила майнову шкоду на суму 2200,00 грн; потерпілій ОСОБА_12 спричинила майнову шкоду на суму1200,00 грн.; потерпілій ОСОБА_11 спричинила майнову шкоду на суму 2000,00 грн.; потерпілій ОСОБА_13 спричинила майнову шкоду на суму 2400,00 грн.; потерпілій ОСОБА_14 спричинила майнову шкоду на суму 1800,00 грн.; потерпілій ОСОБА_15 спричинила майнову шкоду на суму 2000,00 грн; потерпілій ОСОБА_16 спричинила майнову шкоду на суму 2200,00 грн; потерпілій ОСОБА_17 спричинила майнову шкоду на суму 2000,00 грн.; потерпілій ОСОБА_18 спричинила майнову шкоду на суму у сумі 2200, 00 грн; потерпілій ОСОБА_19 спричинила майнову шкоду на суму 2200, 00 грн.; потерпілій ОСОБА_27 спричинила майнову шкоду на суму 2200, 00 грн; потерпілій ОСОБА_20 спричинила майнову шкоду на суму 1800, 00 грн; потерпілому ОСОБА_21 спричинила майнову шкоду на суму 3000, 00 грн.; потерпілому ОСОБА_22 спричинила майнову шкоду на суму 3000,00 грн.; потерпілій ОСОБА_23 спричинила майнову шкоду на суму 2070,00 грн.; потерпілій ОСОБА_28 спричинила майнову шкоду на суму 2200,00 грн.; потерпілій ОСОБА_25 спричинила майнову шкоду на суму 2200, 00 грн.; потерпілому ОСОБА_26 спричинила майнову шкоду на суму 1600, 00 грн.

Отриманими грошовими коштами ОСОБА_6 розпорядилася на власний розсуд.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається ОСОБА_6 , передбачена ч. 1 ст. 190 КК України .

Позиція сторін кримінального провадження

Прокурор, підтримуючи обвинувачення, заявила клопотання про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та про дослідження окремих матеріалів кримінального провадження. У судових дебатах просила визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, призначити обвинуваченій покарання у виді 2 років обмеження волі, застосувавши ст. 75 КК України.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_27 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не мають, цивільні позови в рамках кримінального провадження не заявляли, у призначенні покарання покладались на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та про дослідження окремих матеріалів кримінального провадження. У судових дебатах зазначив, що покарання запропоноване прокурором буде достатнім для обвинуваченої, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 , повністю згодна з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення злочину встановлено та наведено у обвинувальному акті вірно. Свої дії піддала критичній оцінці, висловивши жаль щодо скоєного. Просила допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки їй цілком зрозуміло детально роз`яснене висунуте обвинувачення, вона повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази її провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх немає ніякої необхідності. У судових дебатах зазначила, розкаюється, зробила висновки на майбутнє, проти запропонованого прокурором покарання не заперечує.

Приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_6 повністю визнала свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, наслідки застосування частини третьої ст.349 КПК України обвинуваченій та учасникам судового провадження роз`яснені, та вони вважають недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, суд доходить висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого

Аналізуючи показання обвинуваченої в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням ОСОБА_6 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченої мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч. 3 ст.349 КПК України, доходить висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 , «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує її дії:

за ч.1 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою.

Злочини проти власності становлять одну із найнебезпечніших злочинних діянь, оскільки вони посягають на право власності, що є об`єктом злочину статті 190 Закону України про кримінальну відповідальність.

Особливістю предмета шахрайства є те, що ним може бути як чуже майно, так і право на таке майно.

Об`єктивна сторона виражається у заволодінні чужим майном шляхом обману.

Обман повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном.

Особливості шахрайства полягають у тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно або право на майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Тому обман за часом передує передачі майна або права на майно і викликає у потерпілого усвідомлення правомірності такої передачі.

Закінченим шахрайство вважається з моменту заволодіння майном.

Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом, корисливим мотивом і метою.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , передбачені ст. 67 Кримінального кодексу України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Покарання є засобом примусу, що забезпечується силою державної влади в межах закону, є ефективним засобом забезпечення виконання кожною особою конституційного обов`язку неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Мета покарання є кара засудженого, яка повинна відповідати принципу справедливості; виправлення засудженого - такі зміни його особистості, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття; запобігання вчиненню засудженим нового злочину ; запобігання вчиненню злочинів іншими особами.

Ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності правоохоронних органів не допустити безкарності злочинних діянь та спроможності виконати його обвинуваченим.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , встановлено, що вона на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, раніше не судима, за місцем мешкання скарг та зауважень стосовно обвинуваченої не надходило.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку, умисну форму вини, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченої, пом`якшуючі покарання обставини, відношення обвинуваченої до вчиненого і його позицію щодо визнання вини.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченої, а також з метою запобігання можливості вчинення нею нових кримінальних правопорушень, у даній справі їй слід призначити покарання передбачене санкцією статті закону у виді обмеження волі.

Верховний Суд у своїй сталій практиці неодноразово зазначав, що загальні засади призначення покарання, визначені у ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винної та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_6 , свою вину у вчиненому визнала, розкаялася, раніше не судима, враховуючи позицію потерпілих, які претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не мають, також враховуючи наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що виправлення засудженої можливе без відбування нею покарання, призначеного за даним вироком, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Мотиви ухвалення інших рішень

Запобіжний захід ОСОБА_6 , не обирався.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов відсутній.

Згідно з частиною 15 статті 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді 2 ( двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт накладений ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2024 року у справі № 635/9433/23 на банківські карти «Monobank» № НОМЕР_1 , «Приватбанк» № НОМЕР_2 , Мобільний телефон «Redmi 9C» чорного кольору у чохлі жовтого кольору з сім картами на номери НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , комп`ютерний системний блок «Lenovo», 8 аркушів паперу А4, 2 блокнота, зошит з записами.

Речові докази, визнані постановою слідчого СВ відділу поліції №1 Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_30 від 30 січня 2024 року банківські карти «Monobank» № НОМЕР_1 , «Приватбанк» № НОМЕР_2 , Мобільний телефон «Redmi 9C» чорного кольору у чохлі жовтого кольору з сім картами на номери НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , комп`ютерний системний блок «Lenovo», 8 аркушів паперу А4, 2 блокнота, зошит з записами, після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Засудженій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (частина 7 статті 376 КПК України).

Суддя ОСОБА_1