Справа: № 510/1259/25
Провадження: 1-кп/510/302/26
У Х В А Л А

28 січня 2026 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рені в режимі відео-конференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2025 № 0000026 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.201-4, ч.1 ст.204 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2025 р., головуючому судді розподілений обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.201-4, ч.1 ст.204 КК України.

23.07.2025 р. прокурором надане клопотання до Ренійського районного суду Одеської області № 5172 про накладання арешту. В клопотаннях, вказує: «Підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 від 08.04.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 201-4 КК України.

Детективом Підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області 20.05.2025 складено та погоджено з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури, та 20.05.2025 оголошено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Одеси, громадянину України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме про те, що він підозрюється у скоєнні їх правопорушень, а саме у замаху на вчинення злочину - контрабанди (переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю) підакцизних товарів у великому розмірі, та у незаконному придбанні з метою збуту, та, транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, тобто у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201-4, ч. 1 ст. 204 КК України.

17.06.2025 відповідно до ст. 283 КПК України до Ренійського районного суду Одеської області направлено обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка про отримання обвинувального акту та реєстру у кримінальному провадженні № 0000026 для розгляду по суті.

Так, в ході досудового розслідування, 04.06.2025 у кримінальному провадженні № 0000048 від 02.06.2025 за ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 201-4, яке у подальшому 11.06.2025 об`єднано з кримінальним провадженням № 0000026 та присвоєно єдиний номер № 0000026 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , у ході проведення якого виявлено та вилучено:

- ноутбук Sony S/N 00181, що захищений паролем логічного захисту;

- два жорсткі диски, що містились у персональному комп`ютері, а саме Seagete Ваrraасuda S/N S1E09ТН2 та SSD Radeon S/N 14;

- чорнові записи на 1 арк. із зазначенням імен та номерів телефонів;

- квитанції до платіжних інструкцій на переказ готівки від 24.04.2025, одна на суму 73 035,10 грн, друга - 16 926,40 грн;

- конверти до сім-карт із наступними номерами: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ;

- флеш носій інформації Т&G 64 GВ, без ідентифікуючих ознак на корпусі;

- мобільний телефон Samsung, серійний номер НОМЕР_6 ;

- мобільний телефон Іphоnе 11, серійний номер НОМЕР_7 ;

- готівкові кошти у сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США;

- жорсткий диск Gооdram S/N GUH128448, що містився у одному поліетиленовому пакеті із вищевказаними готівковими коштами.

Станом на проведення слідчої дії, особами у яких проводився обшук не надано документів які підтверджували походження грошових коштів.

Враховуючи, що вищевказані документи, грошові кошти та електронні носії інформації, мобільні телефони та ноутбук містять на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, постановою детектива Підрозділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області від 04.06.2025 вилучені документи, речі, мобільні телефони, грошові кошти, визначено речовим доказом.

04.06.2025 до Київського районного суду м. Одеси направлено клопотання про накладення арешту на речі та документи вилучені за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2025 (справа № 947/20787/25, провадження № 1-кс/947/8331/25) клопотання про накладення арешту від 04.04.2025 повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків.

11.06.2025 до Київського районного суду м. Одеси, повторно, після усунення недоліків, направлено клопотання про накладення арешту на речі та документи вилучені за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.06.25 (справа № 947/20787/25, провадження № 1-кс/947/8673/25) провадження по клопотанню про арешт майна від 11.06.2025 в рамках кримінального провадження № 0000048 від 02.06.2025, закрито, у зв`язку з тим, що 11.06.25 об`єднано матеріали досудового розслідування кримінальних проваджень № 0000048 та № 0000026 в одне провадження, об`єднаному провадженню присвоєно єдиний номер № 0000026, у якому на час розгляду клопотання досудове розслідування завершено та сторонам наданий доступ до матеріалів в порядку КПК України.

Діючим кримінально процесуальним законом (ч.10 ст.290 КПК України), після завершення досудового розслідування, тобто завершення проведення будь-яких слідчих чи оперативних дій, передбачена можливість розгляду слідчим виключно питання щодо встановлення строку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Оскарження, розгляд і вирішення будь-яких інших питань слідчим суддею після завершення досудового розслідування не передбачено, тому слідчий суддя позбавлений передбачених законом повноважень для розгляду такого клопотання.

Відповідно вимог ч.3 ст.315 КПК України (вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду), під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу (заходи забезпечення кримінального провадження).

Вилучені документи, грошові кошти та електронні носії інформації, мобільні телефони та ноутбук є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Виявлені та вилучені в ході обшуку документи, грошові кошти та електронні носії інформації, мобільні телефони та ноутбук є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Тому, з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на вилучені в ході проведення обшуку речі, документи та грошові кошти.

Таким чином, у досудового слідства є підстави вважати, що вилучене майно має безпосереднє відношення до вказаного кримінального провадження, оскільки містить відомості, що будуть використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші та інші речі, набути кримінально протиправним шляхом.

На цей час виникла необхідність у збереженні речових доказів шляхом накладення на нього арешту із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування.

Так, завданнями кримінального провадження, згідно зі ст.2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа. не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, тобто визнане речовим доказом (ч.3 ст.170 КПК України).

Частиною десятою статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, санкцією ч.2 ст.201-4 КК України (контрабанда підакцизних товарів) передбачено покарання у вигляді штрафу від сімдесяти п`яти тисяч до ста двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від шести до одинадцяти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Підставою для накладення арешту на майно, є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказами вчинення злочину із наведених у лопотанні обставин.

Метою накладення арешту відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України є забезпечення збереження речових доказів, арешт на які, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3,4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в цьому випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку із вищевикладеним та враховуючи, що є достатні підстави вважати, що не накладення арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаних речей, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні та конфіскацією як виду покарання, керуючись ст. ст. 36, 131-132, 167, 168, 170-171, 315 КПК України, - ПРОШУ:

Задовольнити клопотання та накласти арешт шляхом заборони володіти, користуватись та розпоряджатись майном, яке вилучене 04.06.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на:

- ноутбук Sony S/N 00181, що захищений паролем логічного захисту;

- два жорсткі диски, що містились у персональному комп`ютері, а саме Seagete Ваrraасuda S/N S1E09ТН2 та SSD Radeon S/N 14;

- чорнові записи на 1 арк. із зазначенням імен та номерів телефонів;

- квитанції до платіжних інструкцій на переказ готівки від 24.04.2025, одна на суму 73 035,10 грн, друга - 16 926,40 грн;

- конверти до сім-карт із наступними номерами: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ;

- флеш носій інформації Т&G 64 GВ, без ідентифікуючих ознак на корпусі;

- мобільний телефон Samsung, серійний номер НОМЕР_6 ;

- мобільний телефон Іphоnе 11, серійний номер НОМЕР_7 ;

- готівкові кошти у сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США;

- жорсткий диск Gооdram S/N GUH128448, що містився у одному поліетиленовому пакеті із вищевказаними готівковими коштами….».

У підготовчому судовому засіданні, прокурор, підтримав клопотання та просив суд його задовольнити. Просив суд звернути увагу на те, що деякі документи, були надані стороною захисту, вже після накладення арешту.

Адвокат ОСОБА_4 , залишила розгляд клопотання на розсуд суду.

Адвокат ОСОБА_5 надала відзиви: № 5569, № 5570 від 07.08.2025 р., де просила суд у задоволенні клопотання прокурора, відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_6 , підтримав свого захисника.

Вивчивши уважно клопотання прокурора, матеріали обвинувального акту та надані документи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду клопотання по суті, з метою не допущення порушення норм діючого законодавства України, при встановленні істини при розгляді кримінального провадження, вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Суд повністю погоджується із обґрунтуваннями про накладення арешту, викладеними у клопотанні прокурора, та також вважає необхідним зазначити наступне.

Стаття 170 КПК України регулює підстави для арешту майна, та зазначає яке саме майно може бути арештовано.

За змістом ст.170 КПК України, арешт майна полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого можливості відчужувати, розпоряджатися та/або використовувати певне його майно.

Виходячи з положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Майно вилучене повністю відповідає вимогам ст.98 КПК України та обґрунтовано визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесена відповідна постанова від 04.06.2025 р.

Відносно відзивів захисника ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України «Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено».

В матеріалах доданих до обвинувального акту, є протокол обшуку від 04.06.2025 р. Також є клопотання Детектива Підрозділу ТУ БЄБ в Одеській області, погоджене із прокурором відділу Одеської обласної прокуратури, також датоване 04 червня 2025 р. Також є постанова детектива Підрозділу детективів ТУ БЕБ в одеській області від 04 червня 2025 р. про визнання речовими доказами та долучення до матеріалів кримінального провадження. Тобто: строк звернення не сплинув. Те що це клопотання не розглянуте станом на сьогодення, в матеріалах є підстави, зокрема: ухвала від 06.06.2025 р. слідчого судді Київського районного суду м. Одеса ОСОБА_7 про повернення для усунення недоліків; ухвала від 16.06.2025 р. слідчого судді Київського районного суду м. Одеса ОСОБА_7 про закриття подальшого провадження по клопотанню про арешт майна; протокол від 31.12.2025 р. повторного автоматизованого перерозподілу судової справи від судді Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_8 головуючому судді.

Тобто: норма закону про подання клопотання про арешт майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, не порушена.

Також суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.201-4, ч.1 ст.204 КК України.

Також, суд звертає увагу на те, що санкція ч.2 ст.201-4 КК України, передбачає: «…карається штрафом від сімдесяти п`яти тисяч до ста двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від шести до одинадцяти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна». Слід зазначити, що суд заздалегідь не може знати, якій саме буде ухвалений вирок (особа визнається винною або виправдовується). Це можливо встановити тільки у нарадчій кімнаті.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України «Ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: … що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами...».

Відповідно до ст.317 ЦПК України «ч.1 Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. ч.2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна».

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження вищезазначеного майна, яке має доказове значення для встановлення всіх обставин злочину, при розгляді кримінального провадження, є підставою для суду накласти арешт.

Суд вважає, що потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу, не можливо забезпечити, та виконати завдання кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175, 314, 368, 371, 372, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2025 № 0000026 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.201-4, ч.1 ст.204 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

- ноутбук Sony S/N 00181, що захищений паролем логічного захисту;

- два жорсткі диски, що містились у персональному комп`ютері, а саме Seagete Ваrraасuda S/N S1E09ТН2 та SSD Radeon S/N 14;

- чорнові записи на 1 арк. із зазначенням імен та номерів телефонів;

- квитанції до платіжних інструкцій на переказ готівки від 24.04.2025, одна на суму 73 035,10 грн, друга - 16 926,40 грн;

- конверти до сім-карт із наступними номерами: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ;

- флеш носій інформації Т&G 64 GВ, без ідентифікуючих ознак на корпусі;

- мобільний телефон Samsung, серійний номер НОМЕР_6 ;

- мобільний телефон Іphоnе 11, серійний номер НОМЕР_7 ;

- готівкові кошти у сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США;

- жорсткий диск Gооdram S/N GUH128448, що містився у одному поліетиленовому пакеті із вищевказаними готівковими коштами, яке вилучено в період з 19:24 год. по 20:40 год. 04.06.2025 р. в ході проведеного санкціонованого обшуку за адресом: АДРЕСА_2

Заборонити право користування, відчуження та розпорядження зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити прокурору.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1