Справа № 357/1002/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2026 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний у кримінальному провадженні за № 0002295, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, громадянина України, одруженого, утриманців не має, із професійно-технічною освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.06.2020 Липоводолинським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

01.11.2025 близько 21:29 год ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 перебували поблизу закладу «Білий Налив», що за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, 1, де між останніми на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

В ході конфлікту ОСОБА_3 не маючи умислу на заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс удар правою ногою в область живота ОСОБА_5 , внаслідок якого останній впав на асфальтне покриття випрямивши при цьому обидві руки за спину та отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому перелому човноподібної кістки лівої кисті, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України.

Крім цього, 01.11.2025 близько 21:29 год ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 перебували поблизу закладу «Білий Налив», що за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, 1, де між останніми на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

З метою реалізацій зазначеного умислу ОСОБА_3 , не маючи умислу на заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс удар правою ногою в область живота ОСОБА_5 , внаслідок якого останній впав на асфальтне покриття.

Продовжуючи реалізацію зазначеного умислу ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер та наслідки своїх дій, діючи умисно, передбачаючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання відповідних наслідків у вигляді тілеснйх ушкоджень потерпілому, наніс не менше одного удару кулаком руки в область обличчя ОСОБА_6 , внаслідок якого отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, яке відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчиненив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

02.02.2025 між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, яку вони просили затвердити. Згідно угоди про примирення сторони дійшли згоди щодо примирення, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Угодою про примирення визначено покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ст. 128 КК України у виді 1 року позбавлення волі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим-у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України сторони погоджують звільнення його від відбування покарання із випробуванням та встановленням йому іспитового строку тривалістю один рік із покладенням, на підставі ст. 76 КК України обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, щиро розкаявся та визнав усі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення. Просив затвердити угоду, заявив про здатність виконати її умови та стверджував, що його позиція є добровільною.

У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтримав укладену між ним та обвинуваченим угоду, просив її затвердити на викладених в ній умовах. Повідомив що вони примирилася з обвинуваченим і претензій до нього він не має. Зазначив, що йому повністю зрозумілі наслідки укладення угоди про примирення.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що підстави, передбаченні ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128 КК України - у заподіянні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження та ч. 1 ст. 125 КК України у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України є нетяжким злочином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

При укладанні угоди сторонами враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який має незняту та непогашену судимість, непрацюючий, одружений, на утриманні дітей не має, перебуває під наглядом у лікаря нарколога з 11.04.2025 із діагнозом «Психрозлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація», у лікаря-психіатра під наглядом не перебуває; а також обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

Укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 128 КК України кваліфіковано правильно, як заподіяння необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, за ч. 1 ст. 125 КК України як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження; умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно; обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди покарання.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинувачених немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374, 469, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 02.02.2026, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ст. 128 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання

за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень),

за ст. 128 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне, узгоджене сторонами угоди, покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази, процесуальні витрати у справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_7