УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення від 26.03.2025 про підозру у кримінальному провадженні № 120 221 000 000 008 32 від 27.10.2022,

у с т а н о в и в :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва звернувся захисник ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 зі скаргою на повідомлення про підозру від 26.03.2025 за ч. 3 ст. 206 КК України у кримінальному провадженні № 120 221 000 000 008 32 від 27.10.2022.

На обґрунтування скарги її ініціатор зазначив, що СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 221 000 000 008 32 від 27.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 206 КК.

ОСОБА_4 26.03.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК.

Однак, як вважає захисник ОСОБА_3 , таке повідомлення про підозру здійснене неналежним суб`єктом та за відсутності достатніх доказів наявності у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим захисник просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 26.03.2025 за ч. 3 ст. 206 КК.

Захисник ОСОБА_3 на виклик суду в судове засідання вкотре не з`явився, повідомлявся про розгляд справи завчасно та належним чином.

Уповноважений прокурор у судове засідання також не з`явився, що у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу, долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до приписів ст. 276 КПК повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у порядку, передбаченому ст. 278 КПК, зокрема, за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з ст. 277 КПК письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих суду доказів здійснюється не у контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Досліджуючи питання про обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 26.03.2025, слідчий суддя зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра» у вчиненні злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

При цьому суд на цьому етапі провадження не має права вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів суд повинен визначити, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК не входить до предмету розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх збирання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Відтак, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, допустимість доказів щодо встановлення його винуватості, вважає, що зміст матеріалів досудового розслідування свідчить про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 206 КК.

Слідчим суддею вживалися належні заходи з метою перевірки тверджень заявника, однак захисник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився та не навів переконливих даних, що така підозра є необґрунтованою чи її повідомлення відбулося у незаконний спосіб.

За правилами ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, наведені захисником доводи не є безумовною підставою для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 277, 278, 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру від 26.03.2025 за ч. 3 ст. 206 КК України у кримінальному провадженні № 120 221 000 000 008 32 від 27.10.2022, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена упродовж п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1