11 лютого 2026 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 ,
ОСОБА_3 04.02.2026 року звернувся до суду із заявою про відвід слідчому судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 на підставі п.1 ч.1 ст.75 КПК України. На думку заявника, учасник кримінального провадження ОСОБА_5 перебуває у близьких родинних та особистих зв`язках із суддею ОСОБА_4 , через члена її сім`ї - чоловіка ОСОБА_6 .
У судовому засіданні ОСОБА_3 заяву про відвід підтримав. На думку заявника слідчий суддя є упередженим, заявник недовіряє слідчому судді ОСОБА_4 і наполягає на її відводі. Вказав, що йому відомо, що чоловік слідчого судді є адвокатом ОСОБА_5 , що ставить під сумнів безсторонність слідчого судді ОСОБА_4 .
Слідчий суддя ОСОБА_4 надала заяву про розгляду заяви без її участі. При розгляді заяви про відвід, просила врахувати, що підстави, передбачені ст.75 КПК України, які виключають участь слідчого судді ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, відсутні.
В судове засідання прокурор не з`явився, причину не явки суду не повідомив, про час та місце розгляду заяви про відвід повідомлявся у встановленому законом порядку, його неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Заслухавши думку заявника, який підтримав заяву про відвід, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Згідно з ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
За результатами розгляду заяви про відвід судді, суд дійшов такого висновку.
Перелік підстав, за наявності яких суддя підлягає відводу, визначено ст. ст. 75, 76 КПК України.
Відповідно до ст.75 КПК України, обставинами, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні є: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Суть цієї правової норми полягає тому, що вона передбачає визначений законом перелік підстав, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді кримінального провадження.
Наведені норми чинного законодавства свідчать, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід мають бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу (самовідводу). Якщо він не вмотивований це є підставою для відмови у його задоволенні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КПК України, близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Частиною 5 ст. 9 КПК України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) звертає увагу, що безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто, чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).
У рішенні у справі «Кіпріану проти Кіпру» ЄСПЛ констатовано, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).
У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).
Відповідно до пункту 81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України» «неупередженість» у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.
З практики ЄСПЛ особиста безсторонність суду, що означає відсутність упередженості або прихильності, презюмується, поки не надано доказів протилежного. При ухваленні рішення про те, чи є законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно обґрунтованим (рішення у справах «Білуха проти України», «Веттштайн проти Швейцарії», «Мікалеф проти Мальти»).
Незалежність і об`єктивність судді в кожній справі забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу судді від участі у справі.
Відповідно до п.1.1, п.1.2 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23 суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення.
При цьому, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (справа Ветштайн проти Швейцарії).
Згідно пунктів 2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XХ чергового з`їзду суддів України 18.09.2024, встановлено, що суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід.
Поряд з цим, відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто, заява про відвід має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами.
Одночасно Верховний Суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Однак, у заяві про відвід заявник ОСОБА_3 не зазначив конкретні обставини, визначені ст.75 КПК України, які, на його думку, могли б викликати сумнів у неупередженості судді ОСОБА_4 .
Так, заявляючи відвід з підстав, що учасник кримінального провадження ОСОБА_5 перебуває у близьких родинних та особистих зв`язках із суддею ОСОБА_4 , через члена її сім`ї - чоловіка ОСОБА_6 , заявник послався на те, що суддя ОСОБА_4 не може розглядати кримінальне провадження.
Разом із тим, жодні з наведених заявником тверджень не підтверджені належними доказами і заявник також не зазначив як наведені в заяві про відвід обставини можуть вплинути на порушення суддею ОСОБА_4 основного обов`язку судді щодо неупередженого розгляду справи та на неможливість винесення нею об`єктивного судового рішення, оскільки безсторонність та неупередженість судді є не правом, а обов`язком судді, в тому числі і однією із підстав набуття такого правового статусу.
Тим більше, процесуальний закон не передбачає такої підстави для відводу судді, як перебування у родинних зв`язках зі стороною кримінального провадження через чоловіка/ дружину судді. Доказів, що слідчий суддя є близьким родичем чи членом сім`ї підозрюваного/ обвинуваченого/ учасника кримінального провадження, що передбачено п.1 ч.1 ст.75 КПК України як підстава для відводу судді, заявником не надано.
Самі по собі будь-які стосунки судді з будь-якими особами не є підставою для відводу, якщо це не призводить до прямої або опосередкованої заінтересованості судді у результаті справи або інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості, проте у судовому засіданні заявником не зазначено будь-яких фактичних даних, які б могли слугувати підставою для сумніву в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 не наведено і жодних мотивів щодо наявності особистої прихильності або упередження, а доводи заявника фактично є припущенням про існування обставин щодо упередженості судді.
Крім того, слідчий суддя не заявляв самовідводу від участі в розгляді справи, що свідчить про те, що він за своїм внутрішнім переконанням не має сумніву в об`єктивності розгляду скарги заявника та об`єктивного судового рішення у справі.
Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи так само порушує право на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід (ВС від 04.10.2024, № 629/3284/20).
Таким чином, в ході розгляду заяви про відвід слідчого судді, обставин, які б виключали участь судді у кримінальному провадженні, судом не встановлено.
Оскільки заявник не довів наявності обставин, які б були підставою для відводу слідчого судді ОСОБА_4 передбачених п. 1 ч. 1 ст. 75 КПК, суду не надано переконливих доказів упередженості та безсторонності судді під час розгляду кримінального провадження, а наведені обставини не ставлять під сумнів його об`єктивність і при розгляді заяви про відвід слідчого судді не встановлено інших, передбачених законом підстав, які унеможливлюють участь слідчого судді у розгляді скарги заявника або про наявність сумнівів в його об`єктивності, незалежності та неупередженості, а тому підстав для задоволення заяви про відвід слідчого судді суд не вбачає і у задоволенні заяви відмовляє.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1