Провадження № 1-кп/761/3326/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000862 від 07.10.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час перебуває під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212; ч.3 ст.27, ст. 219; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст.209 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 212; ч.5 ст.27, ст.219; ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 209 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Димитров Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.255; ч.3 ст. 212; ч.5 ст. 27, ч.3 ст.212; ч. 5 ст. 27, ст.219; ч.3 ст.209 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.255; ч. 3 ст. 212; ч.5 ст.27, ч. 3 ст. 212; ч. 5 ст. 27, ст.219; ч. 3 ст. 209 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Покровськ Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255; ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 212; ч.5 ст. 27, ст. 219 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Шевченківським районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000862 від 07.10.2021, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212; ч.3 ст.27, ст. 219; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст.209 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 212; ч.5 ст.27, ст.219; ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 209 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.255; ч.3 ст. 212; ч.5 ст. 27, ч.3 ст.212; ч. 5 ст. 27, ст.219; ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255; ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 212; ч.5 ст. 27, ст. 219 КК України.

Під час судового розгляду на адресу суду від представника власника майна ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2024 /справа №757/22674/24-к/ від 07.06.2024 /справа № 757/25112/24-к/, а саме на: гараж № НОМЕР_1 , за адресою:м. Київ, вулиця Драгомирова Михайла, будинок 17-Б; гараж № НОМЕР_2 , за адресою: м. Київ, вулиця Драгомирова Михайла, будинок 17-Б.

Мотивуючи своє клопотання, адвокат зазначив, що вказане майно було придбано ОСОБА_13 у 2019 році. При цьому, остання не має жодного відношення до кримінального провадження, майно, на яке під час досудового розслідування ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2024 та 07.06.2024 було накладено арешт, не відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України.

В судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання з підстав, наведених у ньому, та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання та скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2024 та 07.06.2024, а саме на: гаражі № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , за адресою: м. Київ, вулиця Драгомирова Михайла, будинок 17-Б, мотивуючи свої доводи тим, що арешт було накладено обґрунтовано, та враховуючи вартість майна, його було переданоНаціональному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління. Також зазначив, що майно має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні. Крім того, зазначив, що вказане майно, належне ОСОБА_13 є спільною сумісною власністю обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому до зазначеного майна може бути застосовано конфіскацію майна як вид покарання.

Заслухавши доводи учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, додатково долучені документи, суд дійшов наступного висновку.

18.05.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з метою відшкодування спричинених збитків, забезпечення можливих у майбутньому цивільних позовів та конфіскації майна, збереження речових доказів у кримінальному провадженні накладено арешт, зокрема на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 :, за адресою: АДРЕСА_6 ; за адресою: АДРЕСА_7 .

07.06.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні накладено арешт, зокрема на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 :, а саме гараж НОМЕР_1, за адресою: м. Київ, вулиця Драгомирова Михайла, будинок 17-Б,; гараж НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_8 .

Заборонено будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, а також іншим особам, що наділені таким правом, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на вказане майно, а також вчинення реєстраційних дій направлених на їх відчуження, розпорядження, та заборонити будь-яким особам відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися таким майном. Передано вказане арештоване майно Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для здійснення заходів з управління в порядку та на умовах передбачених ст. ст. 19, 21 24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься недоторканість права власності.

Статтею 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 передбачає позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, яким встановлено порушення ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Разом із цим, аналіз наявних в розпорядженні суду матеріалів, свідчить про відсутність обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що існують ризики, на підставі яких прийнято рішення про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна третьої особи на час розгляду клопотання про скасування арешту майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна, як доказу у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Крім того, з аналізу наявних матеріалів в суді встановлено, що ОСОБА_13 набуто право власності на нерухоме майном, яке знаходиться за адресою: за адресою: АДРЕСА_6 ; за адресою: АДРЕСА_7 , у 2019 році.

При цьому, як вбачається з формулювання обвинувачення, наведеного в обвинувальному акті, інкриміновані кримінальні правопорушення мали місце у період з 2022 по 2023 роки.

Крім цього, в ході судового розгляду клопотання представника власника майна ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, прокурором не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили в тому числі, що зазначене нерухоме майно пов`язане, в тому числі із інкримінованими ОСОБА_8 кримінальними правопорушення, який є чоловіком ОСОБА_13 , одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалося (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; було предметом кримінального правопорушення , підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, що в сукупності з наведеними вище обставинами свідчить про те, що до зазначеного майна не може бути застосована спеціальна конфіскація та конфіскація за наслідками розгляду кримінального провадження.

Також суд приймає до уваги і висновки Верховного суду, наведених у своїх рішеннях відповідно до яких, майно, що набуте до вчинення кримінального правопорушення, не може бути предметом конфіскації як покарання, якщо воно не було здобуто в результаті злочину або не пов`язане з його вчиненням. Конфіскація застосовується до майна, що є власністю засудженого і є предметом злочину, здобуте злочинним шляхом, використовувалося для вчинення злочину або було призначене для його вчинення, а не до майна, набутого у законний спосіб до скоєння правопорушення.

Крім того, ОСОБА_13 у кримінальному провадженні не має процесуального статусу і цивільного відповідача, що також у сукупності з наведеними вище даними свідчить про те, що майно, належне останній на праві приватної власності, не може бути звернуто в рахунок стягнення майнової шкоди у кримінальному провадженні.

Також, не встановлено і достатніх підстав вважати, що вказане нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_13 , є процесуальним джерелом фактичних даних (доказів), на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що мають значення для кримінального провадження № №0000862 від 07.10.2021 та/або підлягає доказуванню.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_13 , а саме гаража № НОМЕР_1 , гаража № НОМЕР_2 , за адресою: м Київ, вулиця Драгомирова Михайла, будинок 17-Б, а тому клопотання представника власника майна ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст.132, 170-174, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2024 /справа № 757/22671/24-к/ та від 07.06.2024 /справа № 757/25112/24-к/ у кримінальному провадженні №0000862 від 07.10.2021, а саме на: гараж № НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вулиця Драгомирова Михайла, будинок 17-Б; гараж № НОМЕР_2 , за адресою: м. Київ, вулиця Драгомирова Михайла, будинок 17-Б.

Скасувати заборону відчуження, розпорядження та користуваннягаражем № НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вулиця Драгомирова Михайла, будинок 17-Б, та гаражем № НОМЕР_2 , за адресою: м. Київ, вулиця Драгомирова Михайла, будинок 17-Б, застосовану ухвалами слідчих судів Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2024 / справа № 757/22671/24-к/ та від 07.06.2024 /справа № 757/25112/24-к/.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя