ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/6724/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/348/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Холодногірського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Слатине Дергачівського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, працюючого укладальником пакувальником ТОВ «Т ПРЕСТИЖ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-20.06.2018 Совєтським районним судом м.Брянська рф за ч.3 ст.30 п.п. «а, г» ч.4 ст.228.1 КК РФ на 7 років позбавлення волі. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 25.06.2019 зазначений вирок приведено у відповідність із законодавством України та визначено відбувати покарання за злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.03.2021 на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.10.2015 по 25.09.2018 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 19.03.2021 був звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання,

засуджено за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 год. 30 хв., 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, вчинив корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, у період часу з 06 серпня 2024 року, точний час не встановлено, але не пізніше 14 серпня 2024 року ОСОБА_8 знаходився в м. Харків по вул. Залізнична поблизу буд. 28, де на відкритій ділянці місцевості, на землі, в чагарниках, виявив рюкзак, який на праві власності належить ОСОБА_9 , при його огляді в середині побачив мобільний телефон марки «Xiаomi 13C» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S/N НОМЕР_3 № НОМЕР_4 , темно синього кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 23.08.2024 № 4117/24 становить 5615 гривень 55 копійок, та грошові кошти у сумі 1150 гривень, і вцей час у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Надалі, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що телефон йому не належить, реалізовуючи свій злочинний умисел, використовуючи ту обставину, що мобільний телефон не оснащений засобами логічного захисту та, впевнившись, що за його діями ніхто, як на його думку, із сторонніх осіб не спостерігав, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного на території України, непомітно для оточуючих, заволодів вказаним мобільним телефоном та грошовими коштами. При цьому ОСОБА_8 усвідомлював, що телефон та грошові кошти не вийшли з володіння ОСОБА_9 та остання може повернутись за ними, а також, що в телефоні мається сім-картка, яку слід розцінювати як індивідуальну ознаку майна, за якою можна визначити власника.

Тобто ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи можливості повідомити про знайдений телефон та грошові кошти ОСОБА_9 до Національної поліції України, усвідомлюючи, що існує реальна можливість з`ясувати інформацію про законного власника мобільного телефону, не вжив належних заходів для передання мобільного телефону а також іншого майна ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на таємне заволодіння чужим майном, належного ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_8 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд, а саме вчинив активні дії спрямовані на вилучення вказаного телефону з володіння потерпілої та видалив всю інформацію, яка знаходилася на телефоні, скинувши телефон до заводських налаштувань .

Своїми злочинними діями ОСОБА_8 , спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 6765 гривень 70 копійок.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації своїх дій, просить пом`якшити йому покарання, посилаючись на те, що він щиро розкаявся, добровільно повернув потерпілій її майно, у зв`язку з чим з її боку відсутні будь-які претензії. Також указав, що під час як досудового, так і судового слідства він сприяв розкриттю злочину, надавши правоохоронним органам усі необхідні відомості, є одруженим, має постійне місце проживання, працевлаштований та за місцем роботи має позитивну характеристику, що, на його думку, свідчить про соціальну адаптованість та можливість його виправлення без ізоляції від суспільства. Зауважив, що у суді першої інстанції не одразу визнав свою вину у зв`язку з рекомендацією захисника обрати саме таку позицію. Просить на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого, захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Згідно до положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, одружений, працює укладальником-пакувальником, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Згідно протоколу магнітно резонансної томографії від 14.06.2024р. правого колінного суглоба є порушення цілісності переднього рогу медіального меніска, дегенеративні зміни передньої хрестоподібної зв`язки, стрес-перелом медіального відростка великогомілкової кістки, дегенеративні зміни латеральної колатеральної зв`язки, хондромаляція блоку стегнової кістки, кіста Бейкера. Згідно протоколу магнітно резонансної томографії від 21.06.2024р. лівого колінного суглоба є ознаки остеоартрозу колінного суглобу, незначний виліп в колінному суглобі, надколінковій сумці, порушення цілісності заднього рогу медіального меніска, хондромаляція блоку стегнової кістки 1 ст.

Суд також врахував наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив кримінальних правопорушень та відсутність пом`якшуючих покарання обставин.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про наявність таких пом`якшуючих покарання обставин, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, є безпідставними.

Згідно висновків Великої Палати Верховного суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, враховуючи, що обвинувачений визнав свою провину лише після дослідження сукупності доказів сторони обвинувачення, то це свідчить лише про прагнення останнього уникнути суворішого покарання, а не про дійсне усвідомлення своєї провини та розкаяння.

Згідно висновків, які містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження №288/1158/16-к), під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, у них не міститься даних про повідомлення обвинуваченим органам досудового розслідування таких обставин вчинення злочину, які б не були встановлені ними на підставі інших доказів.

Що стосується посилання обвинуваченого на відсутність фактично завданої шкоди потерпілій, колегія суддів зазначає, що повернення майна відбулося не з ініціативи обвинуваченого, а після викриття його протиправних дій правоохоронними органами, у зв`язку з чим такі обставини не можуть розцінюватися як добровільне відшкодування шкоди і, відповідно, як підстава для пом`якшення покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі у мінімальних розмірах передбачених санкцією статті, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, без застосування ст.75 КК України.

Що стосується посилання обвинуваченого на відсутність претензій з боку потерпілої, наявність у нього дружини та постійного місця роботи, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

З огляду на наведене, підстави для зміни або скасування вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Холодногірського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: