Справа №577/5283/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/450/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2025 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000841 від 02 вересня 2025 року, в якому ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

У рамках досудового розслідування даного кримінального провадження, старша слідча СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Вказане клопотання слідчої вмотивовано обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2025 року, застосовано відносно ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 24 години 30 жовтня 2025 року.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, відповідно якої просить скасувати ухвалу слідчого судді Конотопського районного суду Сумської області від 04 вересня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не містить обґрунтування та доказів про наявність заявлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім цього, прокурором під час судового розгляду також не було доведено існування вказаних ризиків та які б обґрунтовували застосування відносно підозрюваного найсуворішого виду запобіжного заходу.

Також апелянт зауважує про те, що для ОСОБА_7 більш достатнім буде застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту зі забороною залишати житло цілодобово, яке забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцем заходження останнього.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі також просить ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Так, слідчий суддя постановляючи оскаржувану ухвалу не врахував особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, раніше не судимий, офіційно працевлаштований.

Відповідно наданій характеристиці за місцем проживання, ОСОБА_7 є доброзичливим, спокійним, не має зауважень з боку сільради, навчається на третьому курсі коледжу на бюджетній основі.

Таким чином, вказані обставини спростовують заявлені органом досудового розслідування ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відносно підозрюваного можливо застосувати більш м`який вид запобіжного заходу. Також, підозрюваний згоден із визначенням йому застави, у випадку залишення йому тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце апеляційного розгляду поданої скарги, на судове засідання не з`явилася. Відповідно поданої заяви, просить апеляційну скаргу розглядати у її відсутність, вимоги підтримує у повному обсязі.

Заслухавши доповідь головуючого - судді, підозрюваного ОСОБА_7 із захисником ОСОБА_8 , які вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти скасування ухвали слідчого судді, вважав її законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішення питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під варто, без визначення розміру застави, вищезазначених вимог Закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час перевірки вмотивованості поданого слідчим клопотання, слідчим суддею було встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000841 від 02 вересня 2025 року, 03 вересня 2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість вказаної підозри була встановлена слідчим суддею з врахуванням наданих органом досудового розслідування доказів, а саме: протоколом обшуку від 02 вересня 2025 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 від 02 вересня 2025 року, ОСОБА_12 від 03 вересня 2025 року; протоколами огляду предметів від 03 вересня 2025 року; протоколами про зняття показань з технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-, кінозйомки від 03 вересня 2025 року; висновком експерта № СЕ-19/119-25/14577-НЗПРАП від 03 вересня 2025 року, які об`єктивно зв`язують підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та є достатніми на даній стадії провадження.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вирішує питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів, що і зроблено під час розгляду клопотання слідчого.

При цьому, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є підтвердженим, оскільки тяжкість ймовірного покарання можна вважати істотним фактором на підтвердження цього ризику. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000р, у рішенні ЄСПЛ «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 09 до 12 років з конфіскацію майна, тому існує ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що ускладнить своєчасному виконанню процесуальних рішень.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу підозрюваного на свідка у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом, тому доводи захисника в цій частині також є необґрунтованими.

Також є обґрунтованим ризик можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення або продовження злочинної поведінки, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України та обвинувальний акт якого вже на розгляді в суді першої інстанції. Окрім цього, кримінальне правопорушення в даному проваджені було вчинено підозрюваним під час застосування відносно нього запобіжного заходу у виді застави.

Враховуючи вищезазначене, а також характер злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та застосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, з чим погоджується і колегія суддів.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисників щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах кримінального провадження свідчать про протилежне.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, дані про особу підозрюваного та його поведінку в їх сукупності, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя, в ході прийняття рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, й зазначені обставини підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею доказами.

На цьому етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення під час розгляду клопотання.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 будь-якого альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання підозрюваного під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує утримання обвинуваченого під вартою.

Доводи захисників про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не є слушними, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Окрім цього слідчий суддя правильно не визначив ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Так, згідно з п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Також, колегією суддів взято до уваги те, що ОСОБА_7 02 червня 2025 року був звільнений з ДУ «Київський СІЗО» на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2025 року, під заставу в розмірі 242 240 грн. Проте, не зважаючи на вказане, підозрюваний продовжив вчиняти злочини в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що визначення останньому запобіжного заходу у виді застави є недоцільним.

На думку суду апеляційної інстанції, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави, забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Наявність в останнього постійного місця проживання, позитивної характеристики за місцем навчання не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, а вказані доводи захисників не є обґрунтованим та не впливають на висновки слідчого судді.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційні скарги захисників без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2025 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4