Номер провадження 1-кп/211/2017/25
У Х В А Л А

24 грудня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за головуванням - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора (в режимі відеоконференціі) ОСОБА_3

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4

обвинуваченого (в режимі відеоконференціі) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження за актом обвинувачення ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого у ч. 4 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник не заперечував проти продовження строку тримання під вартою, але просив визначити розмр застави.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Під час судового розгляду доведено наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке, передбачено понесення винною особою покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

В той же час суд вважає, що ризики, передбачені у п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий в своєму клопотанні, не доведені, оскільки, по-перше, не надано будь-яких доказів на підтвердження наміру підозрюваного впливати на свідків у кримінальному провадженні; по-друге, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином за своїм обґрунтуванням фактично дублює інші ризики; по-третє, по-третє, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, відповідно до обґрунтування прокурора, є похідним від ризику переховування і пов`язаний виключно зі статусом підозрюваного (військовослужбовець), який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто не є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень.

Суддя вважає неможливим застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні та встановленому у судовому засіданні, оскільки вони не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, на що вказують особистість підозрюваного, а також суворість покарання за кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

При цьому також з огляду на положення ч. 8 ст. 176 КПК України, відповідно до якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Оцінено в сукупності також такі обставини: достатню обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному (у разі встановлення його вини) за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється позбавлення волі на строк від 5 до 12 років; особу підозрюваного та стан його здоров`я є військовослужбовцем, відомості про перебування на обліку у медичних закладах за місцем проходження служби та за місцем проживання відсутні, за місцем проходження служби характеризується негативно; стійких соціальних зв`язків не має, раніше не судимий.

Суд, вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_5 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам досудового розслідування, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, конструкція абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України не містить категоричної заборони визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 і покладає вирішення цього питання на суд або слідчого суддю, наділяючи його правом як визначати розмір застави у такому кримінальному провадженні, так і не визначати.

Відповідно до вимог п.3 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_5 , та те, що в розпорядженні судду відсутня інформація про отримання ним доходу у доходу у значному розмірі за період 14 вересня 2024 року по теперішній час, суд вважає за можливе визначити йому розмір застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242240,00 гривень, поклавши на нього певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, що буде достатнім стимулом для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

Строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно визначити з урахуванням положень п. 2 абз. 3 ч. 1 ст. 219 КПК України та ч. 2 ст. 197 КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, з огляду на положеня ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 176, 178, 182-185, 193, 194, 196-198 КПК України, 314- 316, 369 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, в умовах гауптвахти на строк до 22 лютого 2026 року включно.

Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп.

У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати за викликом суду для у судових засіданнях або брати участь в судових засідання дистанційно;

- утримуватися від спілкування зі свідками по зазначеному кримінальному провадженню з приводу обставин кримінального правопорушення.

Визначити строк дії обов`язків, у разі внесення застави 2 (два) місяці з дня її внесення.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Оголосити у судовому засіданні перерву до 03 лютого 2026 року до 11:00.

На ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде оголошений 24 грудня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1