ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні надані матеріали справи у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001450 від 19.12.2025 року, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 січня 2026 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернівцях) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_10 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування внесених до ЄРДР № 0001450 від 19.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, а саме на грошові кошти підозрюваного ОСОБА_11 різного номіналу та різної валюти, а саме: 50 доларів США із серійним номером MF98760867A, 50 доларів США із серійним номером JD07132799A, 50 доларів США із серійним номером PE18988827A, 50 доларів США із серійним номером JJ25785145A, 50 доларів США із серійним номером JG00072202A, 100 доларів США із серійним номером HL17582096F, 100 доларів США із серійним номером HB505277133N, 100 доларів США із серійним номером KB49164486B, 100 доларів США із серійним номером KB06226080N, 100 доларів США із серійним номером NK10481346C, що в загальній сумі становить 750 доларів США; 1 банкноту номіналом 10 Євро, 7 банкнот номіналом 20 Євро, 99 банкнот номіналом 50 Євро, 3 банкноти номіналом 100 Євро, 2 банкноти номіналом 200 Євро, що в загальній сумі становить 5 800 Євро, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

ЄУНСС: 727/467/26 Слідчий суддя: ОСОБА_12

Номер провадження: 11-сс/822/28/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що останній просить скасувати оскаржувану ухвалу, та відмовити у клопотанні про арешт майна..

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про незаконність ухвали слідчого судді.

Стверджує, що вищеописані грошові кошти були вилучені протоколом невідкладеного обшуку від 09.01.2026 року проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , у якій проживають за договором оренди ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . До вказаного протоколу обшуку на відеозапис були зроблені зауваження захисником ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про те, що описані вище грошові кошти є особистою власністю ОСОБА_6 та вказані кошти не належать ОСОБА_11 , який є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, що було підтверджено показами ОСОБА_11 в судовому засіданні районного суду.

Вказує, що в матеріалах даного кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що вказані кошти є власністю ОСОБА_11 .

Звертає увагу суду на те, що кошти знаходилися в комоді в конверті серед особистих речей ОСОБА_6 .

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг чи заперечень на подану апеляційну скаргу не надходило.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції власник майна ОСОБА_11 , який був належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився та не повідомив суд про поважність причин його неявки, що у відповідності до положень ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з підстав наведених у ній, міркування прокурора ОСОБА_5 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001450 від 19.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить наступного висновку.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 15.01.2026 року відповідає у повній мірі.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, 19.12.2025 року до ЄРДР внесено відомості № 0001450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно протоколу невідкладеного обшуку від 09.01.2026 року, під час вказаної слідчої дії було виявлено та вилучено за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його дружини - ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема грошові кошти: 50 доларів США із серійним номером MF98760867A, 50 доларів США із серійним номером JD07132799A, 50 доларів США із серійним номером PE18988827A, 50 доларів США із серійним номером JJ25785145A, 50 доларів США із серійним номером JG00072202A, 100 доларів США із серійним номером HL17582096F, 100 доларів США із серійним номером HB505277133N, 100 доларів США із серійним номером KB49164486B, 100 доларів США із серійним номером KB06226080N, 100 доларів США із серійним номером NK10481346C, що в загальній сумі становить 750 доларів США; 1 банкноту номіналом 10 Євро, 7 банкнот номіналом 20 Євро, 99 банкнот номіналом 50 Євро, 3 банкноти номіналом 100 Євро, 2 банкноти номіналом 200 Євро, що в загальній сумі становить 5 800 Євро.

09.01.2026 року о 15 год 31 хв. ОСОБА_13 було затримано.

10.01.2025 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Так як, вище вказані грошові кошти, відповідно до ст. 98 КПК України є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а тому з метою їх збереження, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України прокурор просив на них накласти арешт.

Розглядаючи клопотання старшого слідчого, погоджене прокурором, про арешт майна по вищевказаним матеріалам досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Також було враховано районним судом правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливість конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для особи.

На думку колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, з якими пов`язується можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Вилучене майно, з урахуванням положень ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 168 КПК України, є тимчасово вилученим майном із розповсюдженням на нього відповідного процесуального статусу, а тому на думку колегії суддів безпідставними є посилання апелянта на необґрунтованість накладення арешту на вилучене під час невідкладного обшуку майно.

Крім того, органом досудового розслідування та прокурором під час апеляційного розгляду доведено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Необґрунтованими є посилання сторони захисту на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді винесена без достатніх на те підстав та з суттєвими порушенням норм КПК України, оскільки як зазначено в клопотанні старшого слідчого та вірно відображено у рішенні слідчого судді, арешт майна накладається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта і на те, що слідчий суддя при винесені рішення не врахував вимоги ч.ч. 1 - 3 ст. 170 КПК України.

Як зазначено в клопотанні та вірно відображено у рішенні слідчого судді, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

При цьому, ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачає можливу конфіскацію майна.

Твердження адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , про те, що описані вище грошові кошти є особистою власністю ОСОБА_6 , оскільки знаходилися в комоді в конверті серед особистих речей ОСОБА_6 , на думку судової колегії є лише припущенням останнього, яке жодним чином не було підтверджено, ні в районному суді, ані в апеляційній інстанції, будь-якими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги, є предметом доказування по даному кримінальному провадженню, при цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що слідчий суддя на даній стадії досудового провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності чи допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Бере до уваги апеляційний суд і усталену практику Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи викладене, наразі підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому подану апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 січня 2026 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого, погоджене прокурором, про арешт майна, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3