УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 1-368/11

провадження № 51-6302 зво 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо нього.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року ОСОБА_4 засуджено за:

- ч. 2 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки;

- ч. 3 ст. 364 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- ч. 3 ст. 166 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки;

- пунктами «в», «і» ст. 93 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 змінено в порядку ст. 365 КПК України 1960 року.

Уточнено, що ОСОБА_4 засуджено за: ч. 2 ст. 365 КК України в редакції статті від 05 квітня 2001 року; ч. 3 ст. 364 КК України в редакції статті від 15 квітня 2008 року, ч. 3 ст. 166 КК України 1960 року в редакції статті від 11 липня 1995 року; пунктами «в» та «і» ст. 93 КК України 1960 року в редакції статті від 22 лютого 2000 року.

Перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч. 3 ст. 364 КК України на ч. 2 ст. 357 цього Кодексу та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного за ч. 2 ст. 357 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ст. 5 КК України пом`якшено призначене ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 166 КК України 1960 року основне покарання до 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України, ч. 3 ст. 166 КК України 1960 року, пунктами «в» та «і» ст. 93 КК 1960 року, ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки.

Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 липня 2021 року вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни, а касаційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та його представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - без задоволення.

До Верховного Суду надійшли заяви ОСОБА_4 з доповненнями, у яких він порушує питання про перегляд вказаних судових рішень щодо нього у різному порядку. Зі змісту заяв убачається, що засуджений одночасно просить про повторний касаційний розгляд його справи, а також перегляд судових рішень, серед яких, ухвала колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 липня 2021 року, за виключними обставинами. ОСОБА_4 наполягає на розгляді його звернень, зокрема, Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду та Великою Палатою Верховного Суду.

Мотиви Суду

Перевіривши заяви ОСОБА_4 , Суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, з огляду на таке.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення, що відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішенням Європейського суду з прав людини щодо офіційного їх тлумачення.

Зі змісту КПК України вбачається, що ним не передбачено можливості багаторазового оскарження в касаційному порядку особою одних і тих же судових рішень.

Конституційний Суд України Рішенням № 8-рп/2010 від 11 березня 2010 року встановив, що визначення в положенні п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства «забезпечення … касаційного оскарження рішення суду» у системному зв`язку з положеннями ч. 1 ст. 8, ст. 125 Основного Закону означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.

Як вбачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 липня 2021 року прийнято остаточне рішення за результатами перегляду касаційних скарг на вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року щодо ОСОБА_4 .

З огляду на викладене, повторний перегляд судових рішень щодо ОСОБА_4 у касаційному порядку виключається.

Засудженому слід мати на увазі, що у разі виникнення питань, пов`язаних із виконанням вироку, ухваленого за результатами кримінального провадження, який набрав законної сили, які закріплено у ст. 537 КПК України, йому слід керуватися положеннями розділу VIIІ «Виконання судових рішень» КПК України.

Стосовно перегляду судових рішень за виключними обставинами, то слід зауважити таке.

Згідно з ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляд за нововиявленими або виключними обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

При цьому наведені положення передбачають можливість такого перегляду судових рішень, що набрали законної сили та якими завершено розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 459 КПК України виключними обставинами визнаються:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Доводи заяв засудженого ОСОБА_4 зводяться до незгоди з фактичними обставинами кримінального провадження та ухваленими у ході розгляду судовими рішеннями. Жодних підстав для перегляду судових рішень за виключними обставинами з урахуванням вимог ст. 459 КПК України у заявах не наведено.

За приписами ч. 2 ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за виключними обставинами.

Підстав для відкриття провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень за виключними обставинами немає.

Стосовно розгляду заяв ОСОБА_4 Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду, Великою Палатою Верховного Суду, то таке клопотання на цьому етапі не підлягає вирішенню.

Згідно з ч. 5 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в касаційному порядку здійснюється колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 434-1 КПК України суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати.

Частинами 3-5 цієї статті передбачено випадки, у яких кримінальне провадження передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду:

1) така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду;

2) така колегія суддів (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати;

3) дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

При цьому питання про передачу кримінального провадження на розгляд об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду на підставах та в порядку, визначених статтями 434-1 та 434-2 цього Кодексу, розглядається касаційним судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи у разі прийняття рішення про відкриття провадження, витребування матеріалів та призначення розгляду.

Зважаючи на те, що підстав для відкриття провадження за заявами ОСОБА_4 не встановлено, то і причин для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, Великої Палати Верховного Суду немає.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті провадження за заявами засудженого ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо нього.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3