Справа №705/4321/25
1-кп/705/944/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000838 від 10.06.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Подгорне, Воронезької області, рф, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, до засудження зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

1) 05.03.2008 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 1-Б Закону України «Про амністію» від 19.04.2007;

2) 15.05.2008 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до 1700 гривень штрафу;

3) 15.03.2010 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

4) 28.07.2010 Замостянським районним судом м. Вінниця за ч. 2 ст. 309 КК України до 2550 гривень штрафу;

5) 11.05.2011 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 08.02.2016 по відбуттю строку покарання;

6) 21.08.2020 Ірпінським міським судом Київської області за ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності. За вказаним вироком ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання у ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», що розташована за адресою: вул. Шевченка, 110, с. Старі Бабани, Уманський район, Черкаська область,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

І. Історія провадження.

21.07.2025 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області від прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000838, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувані 10.06.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2025 визначено головуючого суддю Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 24.07.2025 було призначене підготовче судове засідання, підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Ухвалою суду від 25.07.2025 у даному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

ІІ. Формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим, судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так він, будучи раніше неодноразово судимим, останній раз згідно з вироком від 21.08.2020 Ірпінського міського суду Київської області за ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності, та з 16.01.2022 відбуваючи покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» (далі - СВК № 92), що розташована за адресою: вул. Шевченка, 110, с. Старі Бабани, Уманського району, Черкаської області, вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації вказаної установи виконання покарань.

ОСОБА_4 порушив належні режимні вимоги в частині неухильного додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, зокрема, виконання законних вимог адміністрації установи, які визначені ч. 1 ст. 9, ч. 1, ч. 3 ст. 102, ч. 3 ст. 107 КВК України та п. 1 розділу І, п. 3 розділу ІІ, п. 1 розділу VI, п. 2 розділу XVII, п. 2 розділу XVIII Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28.08.2018 № 2823/5 (далі - ПВР), з якими був ознайомлений під особистий підпис 17.01.2022 по прибуттю до зазначеної колонії.

Будучи згідно з довідкою від 12.06.2025 СВК № 92 злісним порушником вимог режиму відбування покарання, у період з 24.02.2022 по 09.06.2025 ОСОБА_4 вчинив 45 порушень режиму відбування покарання, за що 1 (один) раз був переведений до приміщення камерного типу (ПКТ), 3 (тричі) поміщався в ДІЗО, 3 (три) рази отримував дисциплінарне стягнення «Попередження», 25 (двадцять п`ять) разів отримував дисциплінарне стягнення «Догана», 11 (одинадцять) разів отримував дисциплінарне стягнення «Сувора догана», однак у подальшому злісно, умисно, систематично продовжував порушувати порядок відбування покарання.

Так, згідно з постановою начальника колонії від 21.05.2025 ОСОБА_4 був переведений до дисциплінарного ізолятору (далі - ДІЗО) установи, де 02.06.2025, перебуваючи у камері № 12 близько 14 години допустив умисне, повторне порушення встановленого режиму відбування покарання, оскільки відбуваючи дисциплінарне стягнення в ДІЗО установи, всупереч вимог ч. 5 ст. 118, ст. 107 КВК України, п. 3 розділу ІІ ПВР, графіку прибирання засудженими карцеру у червні 2025 року, та згідно розпорядку дня для засуджених ДІЗО (карцеру), приміщення камерного типу (одиночної камери), будучи працездатним, забезпечений необхідним господарським інвентарем, на виконання законної вимоги начальника відділу нагляду та безпеки СВК № 92 підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 не приступив до виконання робіт з благоустрою колонії і не провів прибирання камери № 12 приміщення ДІЗО/ПКТ установи, в якій він відбував дисциплінарне стягнення, чим допустив злісну непокору законним вимогам адміністрації СВК № 92, хоча усвідомлював в той же час, що така робота в законному порядку була йому приписана та те, що начальник відділу нагляду та безпеки вказаної колонії підполковник внутрішньої служби ОСОБА_7 має право пред`являти вимогу про виконання даної роботи і ОСОБА_4 зобов`язаний і міг її виконати, про що зокрема свідчить довідка № 442-ЧК-25 від 15.07.2025 медичної частини № 92 Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях про те, що за медичною допомогою останній у цей час не звертався.

При цьому, засуджений ОСОБА_4 , 02.06.2025, близько 14 години начальником відділу нагляду та безпеки СВК № 92 ОСОБА_7 був попереджений, що за відмову від виконання законних вимог адміністрації вказаної установи виконання покарання, він може бути притягнутим до дисциплінарної відповідальності та йому повторно було запропоновано приступити до виконання зазначених робіт.

Незважаючи на вказану законну вимогу ОСОБА_7 засуджений

ОСОБА_4 у категоричній формі, всупереч зазначених вимог законодавства та ПВР, відкрито, злісно відмовився від виконання зазначених робіт, у зв`язку з чим 04.06.2025 йому було оголошено догану правами начальника установи.

У подальшому, 04.06.2025, перебуваючи у камері № 12 ДІЗО установи, близько 09 години 45 хвилин допустив умисне, повторне порушення встановленого режиму відбування покарання, оскільки відбуваючи дисциплінарне стягнення в ДІЗО установи, всупереч вимог ч. 5 ст. 118, ст. 107 КВК України, розділу 2 п. 3 ПВР, графіку прибирання засудженими карцеру у червні 2025 року, та згідно розпорядку дня для засуджених ДІЗО (карцеру), приміщення камерного типу (одиночної камери), будучи працездатним, забезпечений необхідним господарським інвентарем, на виконання законної вимоги заступника начальника з інтендантського та господарського забезпечення СВК № 92 підполковника внутрішньої служби ОСОБА_8 , не приступив до виконання робіт з благоустрою колонії і не провів прибирання камери № 12 приміщення ДІЗО/ПКТ установи, в якій він відбував дисциплінарне стягнення, чим допустив злісну непокору законним вимогам адміністрації СВК № 92, хоча усвідомлював в той же час, що така робота в законному порядку була йому приписана та те, що заступник начальника з інтендантського та господарського забезпечення СВК № 92 ОСОБА_8 має право пред`являти вимогу виконання даної роботи і ОСОБА_4 зобов`язаний і міг її виконати, про що, зокрема, свідчить довідка від № 442-ЧК-25 від 15.07.2025 медичної частини № 92 Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях про те, що за медичною допомогою останній у цей час не звертався.

При цьому, засуджений ОСОБА_4 04.06.2025, близько 09 години 45 хвилин оперуповноваженим оперативного відділу СВК № 92 капітаном внутрішньої служби ОСОБА_9 був попереджений, що за відмову від виконання законних вимог адміністрації вказаної установи виконання покарання, він може бути притягнутим до дисциплінарної відповідальності та йому повторно було запропоновано приступити до виконання зазначених робіт.

Незважаючи на вказану законну вимогу заступника начальника з інтендантського та господарського забезпечення СВК № 92 ОСОБА_8 , засуджений ОСОБА_4 у категоричній формі, всупереч зазначених вимог законодавства та ПВР, відкрито, злісно відмовився від виконання зазначених робіт, у зв`язку з чим 05.06.2025 йому було оголошено сувору догану правами начальника установи.

Також, 06.06.2025, перебуваючи у камері № 12 ДІЗО, близько 14 години 30 хвилин допустив умисне, повторне порушення встановленого режиму відбування покарання, оскільки відбуваючи дисциплінарне стягнення в ДІЗО установи, всупереч вимог ч. 5 ст. 118, ст. 107 КВК України, розділу 2 п. 3 ПВР, графіку прибирання засудженими карцеру у червні 2025 року, та згідно розпорядку дня для засуджених ДІЗО (карцеру), приміщення камерного типу (одиночної камери), будучи працездатним, забезпечений необхідним господарським інвентарем, на виконання законної вимоги начальника оперативного відділу СВК № 92 підполковника внутрішньої служби ОСОБА_10 не приступив до виконання робіт з благоустрою колонії і не провів прибирання камери № 12 приміщення ДІЗО/ПКТ установи, в якій він відбував дисциплінарне стягнення, чим допустив злісну непокору законним вимогам адміністрації СВК № 92, хоча усвідомлював в той же час, що така робота в законному порядку була йому приписана та те, що начальник оперативного відділу СВК № 92 підполковник внутрішньої служби ОСОБА_10 має право пред`являти вимогу виконання даної роботи і ОСОБА_4 зобов`язаний і міг її виконати, про що зокрема свідчить довідка від № 442-ЧК-25 від 15.07.2025 медичної частини № 92 Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях про те, що за медичною допомогою останній у цей час не звертався.

При цьому, засуджений ОСОБА_4 06.06.2025 близько 14 години 30 хвилин начальником оперативного відділу СВК № 92 ОСОБА_10 був попереджений, що за відмову від виконання законних вимог адміністрації вказаної установи виконання покарання, він може бути притягнутим до дисциплінарної відповідальності та йому повторно було запропоновано приступити до виконання зазначених робіт.

Незважаючи на вказану законну вимогу начальника оперативного відділу СВК № 92 ОСОБА_10 засуджений ОСОБА_4 у категоричній формі, всупереч зазначених вимог законодавства та ПВР, відкрито, злісно відмовився від виконання зазначених робіт, у зв`язку з чим 06.06.2025 йому було оголошено догану правами начальника установи.

Також, 09.06.2025, перебуваючи у камері № 12 ДІЗО, близько 09 години 50 хвилин допустив умисне, повторне порушення встановленого режиму відбування покарання, оскільки відбуваючи дисциплінарне стягнення в ДІЗО установи, всупереч вимог ч. 5 ст. 118, ст. 107 КВК України, розділу 2 п. 3 ПВР, графіку прибирання засудженими карцеру у червні 2025 року, та згідно розпорядку дня для засуджених ДІЗО (карцеру), приміщення камерного типу (одиночної камери), будучи працездатним, забезпечений необхідним господарським інвентарем, на виконання законної вимоги начальника оперативного відділу СВК № 92 підполковника внутрішньої служби ОСОБА_10 не приступив до виконання робіт з благоустрою колонії і не провів прибирання камери № 12 приміщення ДІЗО/ПКТ установи, в якій він відбував дисциплінарне стягнення, чим допустив злісну непокору законним вимогам адміністрації СВК № 92, хоча усвідомлював в той же час, що така робота в законному порядку була йому приписана та те, що начальник оперативного відділу СВК № 92 ОСОБА_10 має право пред`являти вимогу виконання даної роботи і ОСОБА_4 зобов`язаний і міг її виконати, про що зокрема свідчить довідка від № 442-ЧК-25 від 15.07.2025 медичної частини № 92 Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях про те, що за медичною допомогою останній у цей час не звертався.

При цьому, засуджений ОСОБА_4 09.06.2025, близько 09 години 50 хвилин начальником оперативного відділу СВК № 92 ОСОБА_10 був попереджений, що за відмову від виконання законних вимог адміністрації вказаної установи виконання покарання, він може бути притягнутим до дисциплінарної відповідальності та йому повторно було запропоновано приступити до виконання зазначених робіт.

Незважаючи на вказану законну вимогу начальника оперативного відділу СВК № 92 ОСОБА_10 засуджений ОСОБА_4 у категоричній формі, всупереч зазначених вимог законодавства та ПВР, відкрито, злісно відмовився від виконання зазначених робіт, у зв`язку з чим 09.06.2025 йому було оголошено сувору догану правами начальника установи.

Таким чином, ОСОБА_4 , відбуваючи покарання в СВК № 92 та будучи особою, яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), згідно з ухвалою Уманського міськрайонного суду від 21.02.2025, належних висновків для себе не зробив та у період з 02.06.2025 по 09.06.2025 вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації вказаної установи виконання покарань за вказаних обставин.

Такі дії ОСОБА_4 досудовим розслідуванням визначена, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), тобто злочин, передбачений ст. 391 КК України.

ІІІ. Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України. Просив призначити обвинуваченому покарання за ст. 391 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці.

Обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав. Розкаявся у вчиненому. Просив не призначати суворого покарання.

Захисник не заперечувала проти доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. З урахуванням щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, просила призначити мінімальне покарання.

IV. Докази та процесуальні документи наданні учасниками кримінального провадження під час судового розгляду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, дійсно відбуваючи покарання в СВК № 92 у період з 02.06.2025 по 09.06.2025 вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації вказаної установи виконання покарань

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши інформацію, що характеризує його особу, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, а саме у злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

V. Положення закону, якими керувався суд.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких, зокрема, суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, поряд з іншим, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до змісту статті 92 КПК України, обов`язок доказування покладений на прокурора, а у випадках, встановлених законом, на потерпілого.

Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст. 391 КК України Злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань або інша протидія адміністрації у законному здійсненні її функцій особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі або у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) або переводилась на більш суворий режим відбування покарання, карається позбавленням волі на строк до трьох років.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

VI. Висновки та мотиви суду.

При ухваленні цього вироку суд виходить з того, що відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. При цьому ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сторона обвинувачення, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, зобов`язана довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, за якою мав місце злочин і він був вчинений обвинуваченим (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного суду у справі № 751/2824/20 від 15.04.2021 та у справі № 742/642/18 від 23.02.2021).

Суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості, доступу до правосуддя та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків в розумні строки, аналізуючи та оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені у судовому засіданні, приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, а саме злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

VIІ. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_4 від 12.06.2025, останній з 23.07.2017 перебуває в місцях позбавлення волі. За період перебування в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», за останні півроку особа вчинила злісне порушення або 3 чи більше порушень встановленого порядку відбування покарання. Засуджений систематично порушує режим відбування покарання за оцінювальний період. Поміщався в ДіЗО та ПКТ. Особа не готова змінювати своє життя після звільнення, допускає порушення умов відбування покарань, не виконує заходи індивідуального плану соціальної-виховної роботи. Не бере участі у програмах, заходах, має негативне ставлення до участі в програмах.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_4 останній має 6 заохочень; 31 стягнень (догани, суворі догани, попередження, ДІЗО, поміщення до ПКТ).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.06.2025 року ОСОБА_4 соматично здоровий.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є рецидив злочину.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, стан здоров`я обвинуваченого, його ставлення до вчиненого ним правопорушення за ст. 391 КК України, а також негативну характеристику, суд вважає за можливе у даному випадку призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст. 391 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Застосування ст. 75 КК України суд вважає недоцільним з огляду на обставину, що обтяжує покарання, а саме рецидив злочину та негативну характеристику обвинуваченого.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, тому на підставі вимог ч. 1 ст. 71 КК України суд остаточно призначає йому покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 21.08.2020, яка на момент ухвалення вироку у цій справі становить 11 (одинадцять) місяців 02 дні.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 21.08.2020, яка на момент ухвалення вироку у цій справі становить 11 (одинадцять) місяців 02 дні у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік і 2 (два) місяці.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна, призначене за попереднім вироком, підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VIІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.15 ст.615, ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 21.08.2020 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці з конфіскацією всього особистого належного майна.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- CD-R диск з відеозаписами камер портативних відеореєстраторів наявних в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» від 02.06.2025, 04.06.2025, 06.06.2025 та 09.06.2025 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області, протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1