Справа № 138/2773/25
Провадження №:1-кс/138/942/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в режимі відеоконференцзв`язку клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000452 від 18.09.2025 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вищеольчедаїв Мурованокуриловецького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого, військовослужбовця, громадянина України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2025 до слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду надійшло вказане клопотання, яке мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини №219 від 06.08.2024 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду номера обслуги гранатометного взводу другого механізованого батальйону. Відтак, з 06.08.2024, тобто з моменту відправлення до військової частини ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня продовжив виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За статтею 1 Закону України «Про оборону України» - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запровадження в Україні воєнного стану та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, 19.08.2024 біля 13:00 год., солдат ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце несення служби, а саме військову частину НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 та проводить час на власний розсуд за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_1 .

Солдат ОСОБА_4 до цього часу відсутній у військовій частині НОМЕР_1 , обов`язки військової служби не виконує, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин не повідомляв, в той час перебував за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_1 .

Крім того встановлено, що солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Збройних сил України, 16.09.2025 близько 22:00 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в одній із кімнат будинку АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , під час розмови із останнім помітив на ліжку мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-A057G/DSN 4GB 128GB», після чого в ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, тобто мобільного телефону. Після цього ОСОБА_4 висловив ОСОБА_6 прохання дати йому мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, однак ОСОБА_6 в категоричній формі відмовив на вказане прохання.

У подальшому ОСОБА_4 діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на відрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що його дії мають відкритий характер, взяв до рук вказаний мобільний телефон та не повідомляючи жодних відомостей, мав намір швидко залишити домоволодіння ОСОБА_6 , в цей час ОСОБА_6 схопив за руку ОСОБА_4 та намагався завадити діям ОСОБА_4 .

Однак ОСОБА_4 прикладаючи сили вирвав свою руку з руки ОСОБА_6 та швидко залишив домоволодіння ОСОБА_6 , після чого мобільний телефон присвоїв та розпорядився ним на власний розсуд, а саме особисто використовував за призначенням, спричинивши ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 4 730 (чотири тисячі сімсот тридцять) гривень 40 (сорок) копійок.

За підозрою у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підозрюваному ОСОБА_4 27.09.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 КК України, -

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.09.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було обранозапобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого закінчується 28.11.2025.

Будучи допитаним як підозрюваний, ОСОБА_4 , свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю.

Обґрунтованість підозри у вчиненні злочинів ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні взаємопов`язаними між собою прямими доказами у сукупності, які містяться у наступних різних процесуальних джерелах: протоколом огляду місця події від 17.09.2025, вилученими речовими доказами, показами свідків протоколом допиту та слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 , та іншими речовими доказами у їх сукупності.

У зазначеному випадку метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є забезпечення виконання ним як підозрюваним, а в майбутньому й як обвинуваченим, покладених на нього ст. 42 Кримінального процесуального кодексу процесуальних обов`язків, а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також запобігти спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризики того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, тому, усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винним, буде переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання, яке йому загрожує

Підставами вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у зазначеному кримінальному провадженні, є те, що останньому достеменно відоме місце їхнього проживання, вони є раніше знайомими, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_4 може перешкоджати їх з`явленню до органів досудового слідства, суду, примушувати їх до відмови від давання показань, а також давання завідомо неправдивих показань шляхом погрози насильством, знищенням їх майна, а також погрожувати вчинити зазначені дії з помсти за раніше дані показання.

Також, прокурор зазначив, що на даний час до суду скеровано обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні, а відтак ОСОБА_4 є обвинуваченим.

За таких підстав, зважаючи на те, що строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого закінчується 28.11.2025, враховуючи особу обвинуваченого та те що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу досі існують, та запобігти їм можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому прокурор звернувся до слідчого судді з вказаним клопотання в якому просить продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою до шістдесяти діб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав повністю з підстав, зазначених у клопотанні, та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Заслухавши думки учасників, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Слідчий суддя встановив, що 18.09.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості щодо кримінального провадження № 0000452 за ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 КК України.

27.09.2025 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 30.09.2025 підозрюваному ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 28.11.2025.

21.11.2025 прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000452 від 18.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 КК України.

На час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень є обґрунтованою, про що свідчать докази, зібрані у кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді відомості про обставини, встановлені в ухвалі слідчого судді від 30.09.2025 та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Ухвалою слідчого судді від 30.09.2025 встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлені ризики на даний час не зменшились та продовжують існувати. Докази на спростування такого стороною захисту слідчому судді надані не були.

При цьому, враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , його особу, слідчий суддя дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

За таких підстав слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо визначення застави слідчий суддя зазначає, що під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ухвалі від 30.09.2025 слідчий суддя прийшов до висновку, зважаючи на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні. Враховуючи положення вказаної вище норми, слідчий суддя не вбачає підстав для її визначення і при продовженні запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 184, 186, 193, 194, 196, 197 ч. 1, 199, 309, 395 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити повністю.

Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб.

Дія ухвали закінчується 23 січня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1