УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ТОВ «УКІВО», ТОВ «МАРЛАЙН» - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого детектива Підрозділу ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_5 , погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000003 від 14.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси, повторно після усунення недоліків в чергове надійшло клопотання детектива Підрозділу ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_5 , погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000003 від 14.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації, збереження вилученого майна, яке має значення речових доказів просить накласти арешт на документи та інше майно, які вилучені під час проведення огляду 01.04.2025 офісних приміщень, адміністративних будівель та складських споруд, зернових терміналів, а також іншого володіння осіб, розташованих у зоні митного контролю на території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного оформлення № 3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧ ЕЛ ЕЙ ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ» () де зберігається сільськогосподарська продукція та продукти її переробки ТОВ «УКІВО» (код за ) у контейнерах TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU3077376.

У судовому засіданні:

Прокурор ОСОБА_3 оголосив подане клопотання, його вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Наголосив, що контейнери та документи належать ТОВ «Марлайн», продукція належить ТОВ «Уківо».

Представник ТОВ «УКІВО», ТОВ «МАРЛАЙН» - адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність, вважала, що відсутні об`єктивні дані, які б підтверджували, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема, набуто кримінально-протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення. Звернула увагу, що клопотання неодноразово поверталось прокурору для усунення недоліків, однак недоліки не усунуті, клопотання цілком необґрунтоване . зазначила, що апеляційним судом було вказано на порушення, однак стороною обвинувачення дані зауваження залишено без уваги. Повідомила, що на даний час підприємство звернулось зі скаргою до Офісу Генерального прокурора щодо блокування діяльності та незаконного утримання майна. Зазначила, що контейнери які належать ТОВ «Марлайн» потрібні для здійснення господарської діяльності. Вважала, що сторона обвинувачення мала достатньо часу для того, щоб перемістити продукцію, а контейнери повернути підприємству. У зв`язку з викладеним просила відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що Підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 14.03.2025 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 2 ст. 191 ч. 4 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до акту документальної позапланової перевірки ГУ ДПС в Одеській області службові особи ТОВ «УКІВО», у період 2025 року завищили заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2024 року у розмірі 802 615 грн.

Згідно акту № 8552/15-32-07-04-09/43914285 від 27.02.2025 Головного управління ДПС в Одеській області про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УКІВО», щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено, що у товариства відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування у розмірі 802 615 грн., заявленному по відображенню взаємовідносин із контрагентом ОДЕСЬКЕ ОБЛАСНЕ СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ РЕМОНТНО-БУДІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПРОТИПОЖЕЖНИХ РОБІТ ДОБРОВІЛЬНОГО ПОЖЕЖНОГО ТОВАРИСТВА УКРАЇНИ ().

Згідно із даними додатку № 2 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2024 року заявлено бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 802 615 грн. по взаємовідносинам із контрагентом ОДЕСЬКЕ ОБЛАСНЕ СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ РЕМОНТНО-БУДІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПРОТИПОЖЕЖНИХ РОБІТ ДОБРОВІЛЬНОГО ПОЖЕЖНОГО ТОВАРИСТВА УКРАЇНИ по придбанню вогнезахисної обробки металевих конструкцій у грудні 2020 року.

При цьому формування податкового кредиту по відповідним взаємовідносинам відображено лише у сумі 62 071,59 грн. Відхилення складає 740 543 грн.

Крім цього встановлено, що посадові особи ТОВ «УКІВО» (, зареєстроване за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, буд. 1- А/8) ймовірно здійснюють ризикові операції із закупівлі сільськогосподарської продукції та їх подальшої реалізації за кордон України. Проведеним аналізом встановлено, що згідно документів, поданих до оформлення митного контролю, експортована сільськогосподарська продукція (олія соняшникова, нехарчова суміш) придбано на території України.

Підприємством ТОВ «УКІВО» (код за ) до митних органів подано митні декларації типу ЕК 10 АА № 24UA82U7 та № 24UA88U9 щодо вивезення нехарчової соняшникової олії в контейнерах TGCU0127099 та MSDU1726678, які знаходяться у зоні митного контролю на території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного оформлення № 3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧ ЕЛ ЕЙ ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ» ().

Проведеним аналізом встановлено, що згідно документів, поданих до оформлення митного контролю, експортована сільськогосподарська продукція (олія соняшникова, нехарчова суміш) придбана на території України.

Постачальником сільськогосподарської продукції, яка була експортована, згідно документів, поданих до оформлення митного контролю є ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ТОВ «СЕРВИСПОСТАЧ ПЛЮС», ТОВ «АГРОМАРКЕТ +», ФОП ОСОБА_10 . Проведеним аналізом встановлено, що ФОП ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_7 РНОКПП НОМЕР_2 , ФОП ОСОБА_8 РНОКПП НОМЕР_3 , ФОП ОСОБА_9 РНОКПП НОМЕР_4 , ТОВ «СЕРВИСПОСТАЧ ПЛЮС» код за , ТОВ «АГРОМАРКЕТ +» код за , ФОП ОСОБА_10 РНОКПП НОМЕР_5 не могло здійснити поставку сільськогосподарської продукції (нехарчова суміш, олія соняшникова) 12 в адресу ТОВ «УКІВО» код за для подальшої реалізації (експорт) у зв`язку із відсутністю реєстрації податкових накладних на придбання сільськогосподарської продукції від вищевказаних контрагентів постачальників, неможливістю її вирощення та поставки.

Проведеним аналітичним дослідженням, з використанням ІТС «Податковий блок», ЄРПН та СЕА ПДВ було встановлено, що ТОВ «УКІВО» код за у продовж 2023 - 2024 років, не придбавало на території України вищевказану продукцію.

Реєстрація податкових накладних на поставку сільськогосподарської продукції (олія соняшникова, нехарчова суміш, соняшник) в адресу ТОВ «УКІВО» код за відсутня. Здійснено аналіз можливого придбання ТОВ «УКІВО» код за товарів у неплатників податків.

В ході проведення аналітичного дослідження, з використанням інформації, що міститься ІТС «Податковий блок», ЄРПН та СЕА ПДВ встановлено, що у продовж 2023-2024 років ТОВ "УКІВО" код за не здійснювало придбання продукції у неплатників податків. (п.10.4 Декларації з податку на додану вартість з нульовими показниками).

У підписаних службовими особами та поданих протягом 2024 2025 років до контролюючого податкового органу податкових деклараціях з податку на додану вартість у п.10.4 стоїть показник 0. Вказане свідчить про відсутність будь яких фінансово-господарських взаємовідносин з фізичними особами та спростовує закупівлю в останніх товарів, у тому числі олії.

Також, отримано лист № 103 від 19.03.2025 року щодо розташування на території терміналу Дочірнього підприємства «Контейнерний Термінал Одеса» компанії «Ейч Ейч Ел Ей Інтернешнл Гмбх» контейнерів з сільськогосподарською продукцією та продуктами їх переробки, експортером яких виступає ТОВ «УКІВО» (). За даними оператора терміналу на території терміналу перебувають наступні контейнери, вантажовласником яких заявлено ТОВ «УКІВО»: TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU 3077376.

Так, 01.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.03.2025 проведено огляд офісних приміщень, адміністративних будівель та складських споруд, зернових терміналів, а також іншого володіння осіб, розташованих у зоні митного контролю на території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного оформлення № 3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧ ЕЛ ЕЙ ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ» () де зберігається сільськогосподарська продукція та продукти її переробки ТОВ «УКІВО» (код за ) у контейнерах TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU3077376 ході якого виявлено та вилучено:

Контейнер № TGCU0127099 в якому міститься олія, нехарчова суміш в кількості 23 695 кг;

Контейнер № MSDU1726678 в якому міститься олія, нехарчова суміш в кількості 23 500 кг;

Контейнер № DFSU3077376 в якому міститься олія, нехарчова суміш в кількості 23 555 кг;

Контракт № 2300704/к від 20.12.2023 на 21 арк.;

Приймальний акт № ARL00107039 від 02.12.2024 на 1 арк.;

Приймальний акт № ARL00106977 від 30.11.2024 на 1 арк.;

Приймальний акт № ARL00107059 від 03.12.2024 на 1 арк.;

Враховуючи, що вказані матеріальні об`єкти містять сліди кримінального правопорушення та можуть бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, постановою детектива Підрозділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області від 02.04.2025 вилучені речі та документи визначено речовими доказами.

У строки, передбачені ст. 171 КПК України до Київського районного суду

м. Одеси подано клопотання про арешт вилученого майна.

Разом з тим, слідчим суддею 24.04.2025 клопотання повернуто для усунення недоліків та надано строк у 72 години. Фактично ухвала суду надійшла до обласної прокуратури 06.05.2025 за вхідним № 29346-25.

У подальшому, після усунення недоліків, клопотання про арешт вилученого майна скеровано до Київського районного суду міста Одеси.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 27.05.2025 задоволено клопотання старшого детектива Підрозділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області та накладено арешт шляхом заборони розпорядження та користування на вищевказане вилучене майно.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.09.2025 скасовано ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 27.05.2025 та постановлено нову ухвалу, якою клопотання про накладення арешту на зазначене майно повернуто прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання повного тексу ухвали. Фактично повний текст ухвали отримано 17.09.2025.

У подальшому, після усунення недоліків, клопотання про арешт вилученого майна скеровано до Київського районного суду міста Одеси.

Разом з тим, слідчим суддею 19.09.2025 клопотання повернуто для усунення недоліків та надано строк у 72 години. Фактично ухвала суду надійшла до обласної прокуратури 22.09.2025 за вхідним № 60880-25.

Звертаючись до суду з даним клопотанням сторона обвинувачення зазначає, що вилучені документи, товарно-матеріальні цінності (сільськогосподарська продукція та продукти її переробки) є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідають вимогам ст. 98 КПК України та можуть бути предметами експертного дослідження, за допомогою яких є можливість встановити усі обставини вчиненого злочину, встановити реальні об`єми придбаної і реалізованої продукції, та придбаної і реалізованої за готівку, і інших відомостей, які мають значення для досягнення мети досудового розслідування та встановлення усіх необхідних відомостей, тому інформація яка на них міститься підтверджує вчинення службовими особами підприємства та іншими особами умисних дій направлених на ухилення від сплати податків. Виявлені та вилучені в ході огляду документи, товарно-матеріальні цінності (сільськогосподарська продукція та продукти її переробки) є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Виявлена, описана продукція, на думку слідства є не облікованою продукцією згідно чинного законодавства та можливо була закуплена і реалізовувалась службовими особами в ході здійснення фінансово-господарської діяльності за готівкові кошти, або була безоплатно отримана, що призводить до несплати податків до державного бюджету, а також незаконного відшкодування податку на додану вартість.

Також, виявлені товарно-матеріальні цінності можуть забезпечити відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також підлягати конфіскації майна як виду покарання.

Вилучені документи, а саме: контракт № 2300704/к від 20.12.2023, приймальні акти № ARL00107039 від 02.12.2024, № ARL00106977 від 30.11.2024, № ARL00107059 від 03.12.2024 необхідні для проведення судових технічних, почеркознавчих та економічних експертиз, а також можуть бути використані під час допитів осіб.

Тому, з метою збереження речових доказів, проведення із ними необхідних обов`язкових (першочергових) слідчих дій, судових експертиз, оглядів, подальшого забезпечення відшкодування спричинених збитків, сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), відшкодування шкоди, завданої державі, забезпечення конфіскації майна, сторона обвинувачення вважає необхідно накласти арешт на вилучені в ході проведення огляду документи, товарно-матеріальні цінності (сільськогосподарська продукція та продукти її переробки).

Частина 1 статті 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді зазначеного клопотання у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Водночас, приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За своїм змістом клопотання про арешт майна є неконкретним та необґрунтованим.

Так, клопотання детектива про накладення арешту на майно не відповідає приписам ст. 171 КПК України в частині обґрунтування необхідності накладення арешту на перераховане у клопотанні майно, з огляду на наступні обставини.

На підставі аналізу змісту клопотання про арешт майна в зазначеному кримінальному провадженні вбачається, що всупереч вимог процесуального закону, детективом БЕБ не було наведено належного обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучені контейнери із нехарчовою сумішшю, олією соняшниковою всередині, а також документи, вилучені на території ДП «Одеський морський торговельний порт», зокрема, не було зазначено, всупереч вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, достатніх підстав та відповідного обґрунтування необхідності накладення арешту на вищевказану сільськогосподарську продукцію.

Так, слідчий суддя зауважує на тому, що досудове розслідування зазначеного кримінального провадження здійснюється за ознаками закінченого замаху на вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, диспозиція якого передбачає кримінальну відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, якщо вони вчинені у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

При цьому, на підставі аналізу клопотання детектива БЕБ про арешт майна та долучених до нього матеріалів вбачається, що в межах досудового розслідування к/п №0000003 органом досудового розслідування здійснюється перевірка завищення службовими особами ТОВ «УКІВО» в період 2025 року заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2024 року в розмірі 802 615 грн.

Зокрема, у клопотанні детектив посилається на те, що згідно акту №8552/15-32-07-04-09/43914285 від 27.02.2025 ГУ ДПС в Одеській обл. про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УКІВО» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено, що у товариства відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування у розмірі 802 615 грн., а також встановлена відсутність будь-яких фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «УКІВО» з фізичними особами (з огляду на відсутність реєстрації податкових накладних на придбання сільськогосподарської продукції), що спростовує факт закупівлі в останніх товарів, в тому числі олії.

Відтак, слідчий суддя констатує, що, не зважаючи на внесення відомостей до ЄРДР стосовно можливого вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України (привласнення чи розтрата чужого майна), фактично органом досудового розслідування досліджується факт можливого ухилення службових осіб ТОВ «УКІВО» від сплати податків, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

В обґрунтування зазначених обставин матеріали кримінального провадження містять відповідні запити детектива БЕБ до контрагентів ТОВ «УКІВО» стосовно наявності між товариством та відповідними суб`єктами господарської діяльності фактичних фінансово-господарських операцій а також податкові декларації товариства з податку на додану вартість.

За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що в своєму клопотанні детектив БЕБ не наводить достатніх підстав для накладення арешту на продукти переробки сільськогосподарської продукції, а також документи, вилучені 01.04.2025 року під час проведення огляду території ДП«Одеський морський торговельний порт`в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митногоо формлення №3 митного поста «Одеса порт`та ДП«КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧЕЛ ЕЙІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ», зокрема, не обґрунтовує наявності зв`язку такого майна із обставинами вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 191 КК України, досудове розслідування за ознаками якого здійснюється в межах даного кримінального провадження.

Окремої уваги вартий той факт, що вищезгадана сільськогосподарська продукція нехарчова олія соняшникова, яка знаходиться в контейнерах TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU 3077376, раніше вже вилучалась детективами ТУ БЕБ в Одеській обл. в межах іншого к/п №0000071 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1, ч. 1 ст. 364 КК України та в подальшому на неї був накладений арешт ухвалою слідчого судді від 25.12.2024, проте ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.03.2025 зазначена ухвала слідчого судді була скасована та було відмовлено в задоволенні клопотання детектива про накладення арешту на майно (справа №947/15588/24, провадження №11-сс/813/252/25).

При розгляді даного клопотання судом апеляційної інстанції перевірялось законність походження вилученої сільськогосподарської продукції, та встановлена прозорість придбання такої продукції у зареєстрованих в законному порядку платників податку.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя, доходить переконання про те, що детективом БЕБ не було обґрунтовано належним чином того, яке доказове значення має вилучена сільськогосподарська продукція та продукти її переробки, що містяться у контейнерах №№TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU3077376, а також самі контейнери та вилучені товаро-супровідні документи, в межах даного кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України, зокрема, не є зрозумілим, що може підтвердити або спростувати вилучене майно за обставин розслідуваного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу, що аналогічні клопотання сторони обвинувачення з вищевикладених обставин неодноразово було повернуто прокурору для усунення недоліків, проте сторона обвинувачення фактично проігнорувала мотиви їх повернення та знову звернулись з не вмотивованим повністю ідентичним клопотанням та без долучення відповідних доказів.

Тому дане клопотання слідчий суддя розцінює як формальне без належного обґрунтування мети та підстави вжиття заходів забезпечення кримінального провадження арешту, натомість як необґрунтоване накладення арешту майна може в подальшому потягнути за собою негативні наслідки для даного кримінального провадження та не буде слугувати його завданням, а також може порушити законні права власників та володільців майна.

На думку слідчого судді стороною обвинувачення не доведено на даний час, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власників майна, про яких йдеться в клопотанні.

Детективом не зазначено та необґрунтовано, що вилучене в ході проведення огляду майно відповідає хоча б одному із критеріїв речових доказів в рамках кримінального провадження, відсутнє також обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначене майно, що позбавляє можливості встановити відповідність вилученого майна категорії речових доказів. Детектив лише формально посилається на норми кримінального процесуального законодавства.

З доданих до клопотання документів не вбачається, які слідчі дії було проведено з метою встановлення значення вилученого під час обшуку майна для кримінального провадження та яке відношення власники майна ТОВ «УКІВО» та ТОВ «МАРЛАЙН» мають до вчинення кримінальних правопорушень в рамках даного кримінального провадження

Фактично клопотання сторони обвинувачення обґрунтовується лише тим, що 23.09.2025 детективом призначено експертизу матеріалів, речовин та виробів, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, та на вирішення якої поставлено питання стосовно природи речовини, її складу, відповідність характеристикам УКТ ЗЕД, відповідність вимогам ДСТУ.

Однак, слідчий суддя зауважує на тому, що досудове розслідування к/п №0000003 триває з 14.03.2025 року, сільськогосподарська продукція була вилучена в квітні 2025, жодній особі з початку досудового розслідування не було повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, в тому числі передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 191 КК України

Відтак, слідчий суддя доходить переконання про те, що органом досудового розслідування не було доведено того, що вилучена сільськогосподарська продукція нехарчова олія соняшникова, загальною вагою 77 310 кг, експортером якої являється ТОВ «УКІВО», відповідає встановленим законом критеріям речових доказів у зазначеному к/п №0000003, зокрема, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані для доведення будь-яких фактів чи обставин кримінального провадження, або є предметом, об`єктом кримінально-протиправних дій з приводу умисного ухилення від сплати податків, підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб-підприємців, зловживання владою або службовим становищем.

Крім того, з моменту вилучення майна пройшло майже 8 (вісім) місяців, протягом цього часу власники майна незаконно позбавлені можливості використовувати та розпоряджатися належним їм майном. Натомість як в органу досудового розслідування було достатньо часу для здійснення всіх необхідних процесуальних дій, оскільки відповідно до положень п. 1.13 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5) строк проведення експертизи не повинен перевищувати 90 календарних днів, а у разі значного завантаження експерта установлюється більший розумний строк за письмовою домовленістю з органом, який призначив експертизу.

При цьому, організація призначення експертизи в розумні строки, в тому числі в частині вибору експертної установи, яка матиме змогу одразу призначити та провести необхідну експертизу в межах визначених Інструкцією строків є клопотом сторони обвинувачення. Тому доводи прокурора про те, що на даний час відсутній висновок експерта, слідчий суддя відхиляє та вважає безпідставними.

Також, слідчий суддя зауважує на тому, що досудове розслідування зазначеного кримінального провадження здійснюється за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 191 КК України, покарання за яке не передбачає конфіскації.

На час розгляду цього клопотання не можуть бути підставою для арешту припущення на які посилається сторона обвинувачення, зокрема те, що у разі встановлення внесення ТОВ «УКІВО» до документів, поданих для здійснення експорту сільськогосподарської продукції недостовірних відомостей щодо номенклатури товару, будуть вбачатись ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 201-3 КК України. В такому разі вилучена сільськогосподарська продукція підлягатиме спеціальній конфіскації відповідно до вимог ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.

Слідчий суддя констатує, що твердження органу досудового розслідування в поданому клопотанні стосовно ймовірного привласнення чи розтрати чужого майна з боку службових осіб ТОВ «УКІВО» є припущеннями, які не підтверджуються долученими до клопотання матеріалами провадження

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 16 КПК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права (ст. 1 Протоколу №1 (1952 рік) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

За таких обставин, слідчий суддя не може прийти до переконання, що на теперішній час арешт майна буде відповідати засадам розумності та співмірності, а відповідно, й що такий захід забезпечення обґрунтовано обмежувати право власності власника майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання є необґрунтованим, органом досудового розслідування не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна, зазначений захід забезпечення кримінального провадження порушує права власників ТОВ «УКІВО» та ТОВ «МАРЛАЙН», оскільки призводить до надмірного обмеження її прав та законних інтересів.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп.69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, Series A № 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності, враховуючи необґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, оскільки в клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а також стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про який йдеться в клопотанні, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про арешт майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1