У Х В А Л А

26 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , внесене у кримінальному провадженні № 0001553 від 22.11.2025 за ч. 1 ст. 115 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2025 року до слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, у якому слідчий просить накласти арешт на вилучене 22.11.2025 у період з 22.30 год по 23.25 год в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме на системний блок ПК «2Е- GB700»; мобільний телефон марки «Iphone»; мобільний телефон марки «Redmi 8A»; зубну щітку; станки для голінні в кількості 3 шт.; одяг (футболка, шапка); сліди папілярних ліній, із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001553 від 22.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом зникнення неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 листопада 2025 року проведено огляд місця події приміщення квартири АДРЕСА_2 , під час якого, в присутності понятих та усіх учасників слідчої дії, виявлені та вилучені системний блок ПК «2Е- GB700»; мобільний телефон марки «Iphone»; мобільний телефон марки «Redmi 8A»; зубна щітка; станки для голінні в кількості 3 шт.; одяг (футболка, шапка); сліди папілярних ліній.

Постановою слідчого від 23.11.2025 вилучені речі визнано речовими доказами, оскільки вони можуть бути використані як доказ обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, тому з метою їх вважає за необхідне накласти на них арешт.

Крім того, у клопотанні просив здійснювати його розгляд у відсутності прокурора та слідчого відповідно до ч. 4 ст. 163 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, а саме витяг з ЄРДР № 0001553 від 22.11.2025, рапорт про отримання повідомлення про зникнення дитини від 22.11.2025, копію протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.11.2025, копію заяви про надання дозволу на проведення огляду квартири, копію протоколу огляду місця події від 22.11.2025, копію постанови слідчого про визнання речовими доказами від 23.11.2025, копію письмових пояснень ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001553 від 22.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, було проведено огляд місця події, під час якого були виявлені та вилучені речі, які постановою слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 23.11.2025 визнані речовими доказами.

Таким чином, слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги правову підставу для арешту майна, тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, суд вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного слідчим у клопотанні майна.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

задовольнити клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001553 від 22.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про арешт майна.

Накласти арешт на вилучене 22.11.2025 у період з 22.30 год по 23.25 год в ході огляду місця події приміщення квартири АДРЕСА_2 майно, а саме на системний блок ПК «2Е- GB700», мобільний телефон марки «Iphone», мобільний телефон марки «Redmi 8A», зубну щітку, станки для голінні в кількості 3 шт., одяг (футболку, шапку), сліди папілярних ліній, із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1