ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/235/26 Справа № 712/3091/25 Категорія: ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000002 від 03.01.2025 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 вересня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Черкаси, Черкаської області, з вищою освітою, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, працюючий не офіційно, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 12500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 212500 грн.

Скасовано арешт з майна, накладений ухвалами слідчих суддів Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2025 по справі №712/679/25, від 24.01.2025 по справах №712/680/25, №712/887/25, №712/888/25.

У порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

У с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 пообіцяв здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Досудовим розслідуванням установлено, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану» №2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжено.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, пунктів 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ, організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку, зокрема: своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

Указ Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затверджений ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-ІХ від 03.03.2022 відповідно до якого загальна мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності зазначеного Указу.

Крім цього, строк проведення загальної мобілізації продовжено 28.10.2024 Указом Президента України № 741/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», який затверджений ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 4025-IX від 29.10.2024 відповідно до якого продовжується з 10.11.2024 строк проведення загальної мобілізації на 90 діб.

Згідно ст. 15 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Організація підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу здійснюється міськими (районними) державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а відповідно до ст. 22 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду до 60 років та 65 років в залежності від рангу.

На усій території України, з 24.02.2022 до даного часу, під час дії воєнного стану та проведення загальної мобілізації діє заборона на виїзд за межі державного кордону України військовозобов`язаних чоловіків громадян України, призовного віку, придатних до військової служби за винятком окремих категорій, а саме: чоловіків, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років; чоловіків, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років; чоловіків, які здійснюють супровід осіб (дітей) з інвалідністю або осіб, які потребують постійного догляду; чоловіків-військовослужбовців, які їдуть на лікування внаслідок поранень на війні; чоловіків, які постійно проживають за кордоном; чоловіків, які мають робочу візу країни ЄС; чоловіків, які заброньовані за підприємствами; держслужбовців у зв`язку з службовим відрядженням; чоловіків-водіїв та волонтерів; народних депутатів України. При цьому на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладено організацію підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу.

ОСОБА_7 , будучи обізнаним про дію воєнного стану та проведення загальної мобілізації в Україні, за невстановлених у ході досудового розслідування обставин, вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_9 (особою, стосовно якої кримінальне провадження закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України) щодо одержання неправомірної вигоди від чоловіків призовного віку за виготовлення підроблених медичних документів та здійснення впливу на членів ВЛК з метою прийняття рішення, яке є підставою для визнання непридатними до військової служби та виключення з військового обліку.

Установлено, що у грудні 2024 року ОСОБА_10 , перебуваючи у м. Черкаси, поблизу КНП «Черкаська обласна лікарня» ЧОР зустрівся з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (особою, стосовно якої кримінальне провадження закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України), які повідомили йому, що за грошову винагороду у розмірі 5000 доларів США вони гарантують йому отримання документів, згідно яких він буде визнаний повністю непридатний до військової служби.

Вони пояснили, що їх знайомі лікарі, які обіймають керівні посади у КНП «Черкаська обласна лікарня», в тому числі в урологічному відділенні, будуть робити фіктивні виписки та діагнози на основі яких, в результаті, ОСОБА_10 буде визнаний непридатним до військової служби.

У подальшому близько 09 год 00 хв 17.01.2025 ОСОБА_7 , перебуваючи на території КНП «Черкаська обласна лікарня» ЧОР за адресою: м. Черкаси, вул. Святителя-хірурга Луки 3 зустрівся з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (особою, стосовно якої кримінальне провадження закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України) та діючи на виконання попередньої злочинної домовленості ОСОБА_9 (особою, стосовно якої кримінальне провадження закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України) повідомив ОСОБА_10 , що він допоможе йому у проходженні лікарів та отриманні «правильних» діагнозів, однак йому необхідно спочатку передати грошові кошти ОСОБА_7 у попередньо домовленій сумі, тобто 5000 доларів США для здійснення впливу на керівників та лікарів КНП «Черкаська обласна лікарня» ЧОР.

Після вказаної розмови ОСОБА_7 близько 09 год 20 хв 17.01.2025 на території КНП «Черкаська обласна лікарня» ЧОР за адресою: м. Черкаси, вул. Святителя-хірурга Луки 3, підійшов до автомобіля Nissan Rogue білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та сівши в нього, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 (особою, стосовно якої кримінальне провадження закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України), з корисливих мотивів, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на особисте збагачення, отримав від ОСОБА_10 , який надав добровільну згоду на участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій, грошові кошти в сумі 5000 доларів США, за виготовлення лікарями КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» медичних документів, що містять неправдиві відомості про стан здоров`я ОСОБА_10 , з метою прийняття рішення, яке є підставою для визнання непридатним до військової служби та виключення з військового обліку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 порушує питання про зміну вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.09.2025 в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить призначити йому покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

Зазначає, що санкція ч. 2 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двох до п`яти тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років. Разом із цим, ч. 2 ст. 53 КК України, на яку міститься посилання в оскаржуваному судовому рішенні, передбачає, що за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок його вчинення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України. При цьому суд, встановивши, що таке кримінальне правопорушення вчинено у співучасті і роль виконавця (співвиконавця), підбурювача або пособника у його вчиненні є незначною, може призначити таким особам покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) КК України, без урахування розміру майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок його вчинення доходу.

З огляду на викладене вважає, що оскільки санкція ч. 2 ст. 369-2 КК України передбачає штраф від двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а не від трьох тисяч, суд не мав права призначати йому штраф із застосуванням положень ч. 2 ст. 53 КК України.

Також звертає увагу на те, що положення ч. 2 ст. 53 КК України застосовуються, якщо шкода або дохід були фактично спричинені або отримані, а не лише мали місце в намірах особи і не застосовуються, якщо доведеною є лише спроба завдати шкоди або отримати дохід, але злочин не був доведений до кінця.

Тож, посилаючись на положення ст. 50, 65, роз`яснення Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вказує, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, винуватість у вчиненому як під час досудового розслідування так і в судовому засіданні визнав в повному обсязі, давав послідовні показання, розкаявся, раніше не судимий, на спеціалізованих обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, на утриманні має доньку семи років, позитивно характеризується та має постійне місце проживання, вважаючи, що наведені обставини дають обґрунтовані підстави для призначення йому покарання у виді штрафу в межах ч. 2 ст. 369-2 КК України.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 подані заперечення, які зводяться до законності, обгрунтованості судового рішення та відсутності підстав для задоволення апеляційних вимог сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_11 в підтримку апеляційної скарги з наведених в ній доводів, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим, ґрунтуватися на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального і кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, підставою для скасування вироку є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Пунктом 2 частини 3 статті 374 КПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» передбачено, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

У цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного судом доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винуватості кожного з обвинувачених, їх роль у вчиненні злочину, а після цього докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, суд першої інстанції у ній виклав не формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, яке визнав доведеним, а зазначив лише обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується згідно обвинувального акта. Зокрема, здійснивши узагальнене посилання на обіцяне ОСОБА_7 здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинене за попередньою змовою групою осіб, суд виклав фактичні обставини вчинення останнім кримінального правопорушення, які установлені досудовим розслідуванням, що є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на наведене, виходячи із передбачених ст. 7, 9 КПК України загальних засад кримінального провадження, положень ст. 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалений Соснівським районним судом м. Черкаси вирок від 11.09.2025 щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду скарги на вирок, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.

При не встановленні судом фактичних обставин провадження визнаних доведеними, судом апеляційної інстанції не оцінюється доведеність винуватості ОСОБА_7 , застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, правильність та відповідність призначеного йому покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути порушення кримінального процесуального закону наведені в ухвалі колегії суддів, перевірити апеляційні доводи обвинуваченого і дати їм правову оцінку, вжити передбачених законом заходів для всебічного, повного, об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження та, в залежності від встановленого, ухвалити судове рішення, яке б відповідало критеріям, передбаченим ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. 404, п. 6 ч. 1 ст. 407, ст. 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді