ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1934/25 Справа № 202/866/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури та захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 26 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Житомирської області, м. Бердичів, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працевлаштованого на посаді директора ТОВ "Національний енергопостачальник", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 26 вересня 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час строком до 17 листопада 2025 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, що підтверджується сукупністю доказів.

Зазначає, що прокурор довів наявність ризиків (п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), але не довів недостатність більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання (ч. 4 ст. 194 КПК України). Зокрема, ризики переховування та вчинення нових злочинів не є критичними, оскільки підозрюваний добровільно з`являвся на виклики, має міцні соціальні та сімейні зв`язки в Україні, постійну роботу, не має міжнародних контактів чи спроб втечі. Ризик знищення доказів або впливу на свідків може бути усунений шляхом покладення обов`язків (наприклад, заборона спілкування зі свідками). Суспільний інтерес (практика ЄСПЛ у справах "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000, "Летельє проти Франції" від 26.06.1991) не переважає над правом на свободу, оскільки злочин економічний, не пов`язаний з насильством чи загрозою життю, і воєнний стан не передбачає обов`язкового тримання під вартою для цих статей КК (ч. 6, 8 ст. 176 КПК України не застосовні).

Вказує, що тримання під вартою є непропорційним і невиправданим, оскільки більш м`який запобіжний захід домашній арешт у нічний час (з 23:00 до 05:00) достатній для забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання ризикам. Це дозволить підозрюваному продовжувати роботу вдень, але обмежить пересування вночі.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 2 428 456 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_10 може здійснити дії передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що пред`явлена підозра є необґрунтованою, порушено процедуру повідомлення про підозру. Наявний спір щодо цінових змін у договорах постачання електроенергії є предметом господарсько-правових відносин, а не кримінальної відповідальності.

Вказує, що стороною обвинувачення порушено вимоги кримінального процесуального закону щодо територіальної підслідності. Сума збитків не відповідає висновкам експертизи.

Також зазначає, що зазначені прокурором ризики є необґрунтованими, визначений розмір застави є непомірним.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Підозрюваний ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_7 підтримали свою апеляційну скаргу, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для обрання запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначено термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що пред`явлена підозра є необґрунтованою, порушено процедуру повідомлення про підозру, наявний спір щодо цінових змін у договорах постачання електроенергії є предметом господарсько-правових відносин, а не кримінальної відповідальності, стороною обвинувачення порушено вимоги кримінального процесуального закону щодо територіальної підслідності, сума збитків не відповідає висновкам експертизи, не заслуговують на увагу, оскільки на даній стадії кримінального провадження, слідчим суддею лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України на наступних етапах досудового розслідування та судового розгляду.

Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості (рішення ЄСПЛ у справах «Нестак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), п. 88 та «Гарицкі проти Польщі» (Garycki v. Poland), п. 66).

Більше того, докази на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень надаються стороною обвинувачення до суду та, відповідно, оцінюються судом лише на стадії дослідження доказів, що також позбавляє суд навіть теоретичної можливості встановити обґрунтованість підозри на даній стадії провадження.

Апеляційний суд вважає, що додані до клопотання слідчого матеріали на даному етапі досудового розслідування можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа про, яку йдеться могла вчинити дані злочини, тому підозра стосовно ОСОБА_10 саме за ч. 5 ст. 191, ч. 2 т. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, є обґрунтованою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує

З урахування наведеного, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі доведення його винуватості, характеризуючі данні про його особу, доведеними є ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України та апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що прокурор не довів недостатність більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання (ч. 4 ст. 194 КПК України), ризики переховування та вчинення нових злочинів не є критичними, оскільки підозрюваний добровільно з`являвся на виклики, має міцні соціальні та сімейні зв`язки в Україні, постійну роботу, не має міжнародних контактів чи спроб втечі, ризик знищення доказів або впливу на свідків може бути усунений шляхом покладення обов`язків (наприклад, заборона спілкування зі свідками).

Суспільний інтерес (практика ЄСПЛ у справах "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000, "Летельє проти Франції" від 26.06.1991) не переважає над правом на свободу, оскільки злочин економічний, не пов`язаний з насильством чи загрозою життю, і воєнний стан не передбачає обов`язкового тримання під вартою для цих статей КК (ч. 6, 8 ст. 176 КПК України не застосовні).

Характеризуючі данні про особу підозрюваного, конкретні обставини справи, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, свідчать про те, що до підозрюваного ОСОБА_10 можливо застосувати більш м`який запобіжний заходів, ніж тримання під вартою, який зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_10 слідчий суддя дійшов висновку, який колегія суддів вважає обґрунтованим і таким, що узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає практиці Європейського суду з прав людини, адже він оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів і вважає, що на час звернення до слідчого судді, слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не довів обставини, які безперечно виправдовують обмеження права ОСОБА_10 на свободу.

Колегія суддів вважає, що прокурором не доведено обставин, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_10 найсуворішого запобіжного заходу. Викладені в апеляційних скаргах доводи сторони захисту та прокурора не спростовують правильність висновків слідчого судді, тому колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційних скарг захисника та прокурора.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_10 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційні скарги захисника та прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури та захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 26 вересня 2025 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4