ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1774/25 Номер провадження 11-сс/814/831/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора представника власника майнаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава провадження за апеляційною скаргою прокурора Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні №0000104,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання прокурора Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000104 за ч.1 ст.197-1 КК України, а саме: на зернозбиральний комбайн «MАSSEY FERGUSON 9690», в зерновому бункері якого знаходиться близько 1 тонни зерна сої, та документи (договори про виконання сільськогосподарських робіт, що укладені ФОП ОСОБА_8 05 січня 2023 року, рішення Зіньківської міської ради від 25 травня 2022 року з додатками, квитанції про сплату орендної плати, лист виконавчого комітету Зіньківської міської ради та податкові повідомлення рішення), що були виявлені та вилучені 23 вересня 2025 року під час огляду земельної ділянки з кадастровим номером :00:048:0061.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що у кримінальному провадженні №0000104 не визначено розмір заподіяної шкоди, а прокурор не довів необхідності накладати арешт на майно з визначених законом підстав.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нове рішення, яким задовольнити клопотання і накласти арешт на зернозбиральний комбайн «MАSSEY FERGUSON 9690» із зерном сої, а також на вилучені під огляду місця події документи.

При цьому зазначає, що згідно з наявною в державних реєстрах інформацією станом на 24 вересня 2025 року земельна ділянка з кадастровим номером :00:048:0061 у власність чи користування іншим особам не передавалась.

Стверджує, що вилучений під час огляду місця події зернозбиральний комбайн, а також документи є доказом кримінального правопорушення та використовувались для збору врожаю на самовільно зайнятих земельних ділянках.

Зауважує, що арешт майна в даному випадку є необхідним для можливого забезпечення подальшого відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування представника власника майна про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Приписами п.1 ч.2 та ч.3 цієї статті Кодексу встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Так, відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2ст.170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2ст.170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2ст.170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2ст.170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як видно з наданих суду матеріалів, 13 вересня 2024 року підрозділом дізнання відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області розпочато досудове розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні №0000104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, за фактом самовільного зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності площею понад 72 га в адміністративних межах Тарасівського старостинського округу Зіньківської міської ради.

23 вересня 2025 року дізнавачем проведено огляд певної земельної ділянки, на якій виявлено та вилучено зернозбиральний комбайн із зерном сої у бункері, а також надані учасником огляду ОСОБА_7 документи, визнані в подальшому речовими доказами.

На час розгляду провадження апеляційним судом про підозру в даному провадженні нікому не повідомлялося.

Доводи прокурора про необхідність арешту зернозбирального комбайна та зерна сої з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення цивільного позову є непереконливими.

Диспозицією ч.1 ст.197-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1КК України, є земельна ділянка як об`єкт права власності. Земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами суб`єктів власності. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки (ст. 79 Земельного Кодексу України).

Основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.197-1 КК України, є право власності на землю (право володіння, користування та розпорядження землею).

З матеріалів клопотання вбачається, що предметом даного кримінального провадження є земельна ділянка з архівним кадастровим номером :00:048:0040 комунальної форми власності, яка на даний час поділена на 28 окремих земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами.

Прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на зернозбиральний комбайн та врожай сої, що були виявлені на одній із зазначених вище земельних ділянок з кадастровим номером :00:048:0061.

Разом з тим, як встановлено слідчим суддею та не заперечується учасниками провадження, згідно з наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 07 грудня 2020 року громадянину ОСОБА_9 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка на той час належала до земель державної власності.

Згідно з наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №41-ОТГ від 14 грудня 2020 року у зв`язку з передачею земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності у комунальну власність, відповідно до рішення 3 сесії 8 скликання Зіньківської міської ради від 24 грудня 2020 року затверджено акт приймання-передачі відповідних земель, серед яких у власність Зіньківської міської ради передано, зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером :00:049:0057.

В подальшому вказана земельна ділянка поділена на сім земельних ділянок, одній з яких присвоєно кадастровий номер :00:048:0061.

У зв`язку з тим, що рішення стосовно передачі вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_9 не було прийнято Зіньківською міською радою, останній здійснював користування земельною ділянкою на підставі рішення 10 сесії 8 скликання Зіньківської міської ради від 06 грудня 2021 року «Про плату за користування земельними ділянками», положення якого діють стосовно ситуацій, коли користувачі (включаючи учасників бойових дій) чекають на реєстрацію речових прав на відповідні земельні ділянки.

Вказаним рішенням встановлено порядок сплати за фактичне землекористування на період оформлення прав: за межами населених пунктів 100% від нормативної грошової оцінки землі, а межах населених пунктів 12% від НГО.

Крім того, згідно з листом від 20 березня 2025 року за №02.2.1-17/285 виконавчий комітет Зіньківської міської ради, з урахуванням наведеного вище рішення, направив до Зіньківського сектору обслуговування платників Полтавської ДПІ інформацію щодо переліку фізичних осіб, які здійснюють плату за фактичне користування земельними ділянками за 2025 рік на період оформлення права власності або права користування, серед яких зазначено громадянина ОСОБА_9 .

Факт здійснення оплатного користування ОСОБА_9 вказаною вище земельною ділянкою також підтверджується наявною в матеріалах клопотання копією квитанції від 11 вересня 2025 року №11-19989166/С.

Крім того, з метою реалізації права користування земельною ділянкою, 05 січня 2023 року ОСОБА_9 уклав договір про виконання сільськогосподарських робіт (строк дії 10 років) з ФОП ОСОБА_8 , відповідно до умов якого останній надає ОСОБА_9 , послуги з оранки, передпосівної культивації, дискування грунту, внесення мінеральних та органічних добрив, а також посіву насіння та збирання сільськогосподарської культури на земельній ділянці з кадастровим номером :00:048:0061.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя обгрунтовано вказав про відсутність у клопотанні прокурра доказів, які б свідчили про її самовільне зайняття.

Також прокурором не доведено, що вилучений під час огляду місця події врожай сої є знаряддям чи безпосереднім предметом кримінального правопорушення, а також не зазначено яким чином цей врожай може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

Більше того, стороною обвинувачення не надано жодних відомостей щодо визначення розміру та вартості майна, що суперечить вимогам ст. 171 КПК України.

Також прокурором у клопотанні не зазначено та в засіданні апеляційного суду не доведено, для встановлення яких саме обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, має значення врожай сої.

При цьому, постанова дізнавача сектору дізнання ВП №4 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_10 про визнання майна речовим доказом від 23 вересня 2025 року є формальною, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що врожай сої відповідає критеріям, встановленимст.98 КПК України.

Крім того, самовільне зайняття земельної ділянки є кримінальним правопорушенням з матеріальним складом, яке вважається закінченим з того моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію (освоєння), завдавши цим власнику земельної ділянки або її законному володільцю значної шкоди.

У кримінальному провадженні №0000104 не встановлений розмір спричиненої шкоди, що є обов`язковим елементом складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Також у даному кримінальному провадженні не заявлено цивільного позову, що виключає арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди з огляду на приписи ч.2 та ч.6 ст.170 КПК України.

Враховуючи наведе, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про відсутність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.405, ст.407 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні №0000104 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4