У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання дізнавача СД Відділу поліції №1 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД Відділу поліції №1 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що сектором дізнання відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000268 від 12.12.2025, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно, яке було вилучене 11.12.2025 року під час огляду місця події за адресою: м. Вінниця, Немирівське шосе, 62а.

Дізнавач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник майна в судове засідання також не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є частково обґрунтованим, а відтак підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

До заходів забезпечення кримінального провадження віднесено накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що сектором дізнання відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000268 від 12.12.2025, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.12.2025 до ВП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що вона просить вжити заходів щодо невідомої особи чоловічої статі, яка 11.12.2025 близько 18:30 год., перебуваючи біля магазину «Маркет Плюс» за адресою: м. Вінниця, Немирівське шосе, 62а, погрожувала предметом, зовні схожим на ніж, чим спричинила реальну загрозу її життю чи здоров`ю.

Під час виїзду слідчо-оперативної групи відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області 11.12.2025 року на місце події за адресою: м. Вінниця, Немирівське шосе, 62а, під навісом біля торгових магазинів «Петриківка» та «Маркет Плюс», на дерев`яній лавці жовтого кольору, виявлено мобільний телефон у прозорому чохлі марки «Motorola», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_1 , та предмет, зовні схожий на ніж.

У ході огляду місця події 11.12.2025 року за адресою: м. Вінниця, Немирівське шосе, 62а, було вилучено мобільний телефон сірого кольору у прозорому чохлі марки «Motorola», який поміщено до спеціального пакета «Національна поліція України» з індивідуальним номером ICR 0181230, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального пакета «Національна поліція України» з індивідуальним номером ICR 0181231, а також предмет, зовні схожий на ніж, який поміщено до паперового пакета «Національна поліція України, слідче управління» без номерних знаків.

Наведені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000268 від 12.12.2025 та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою дізнавача від 12.12.2025 тимчасово вилучені речі (майно) визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вилучений предмет, зовні схожий на ніж, який було вилучено та поміщено до паперового пакета «Національна поліція України, слідче управління» без будь-яких номерних знаків із підписами понятих, спеціаліста та дізнавача, вилучений під час огляду місця події, є тимчасово вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим на зазначене майно необхідно накласти арешт.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, проведення необхідних експертиз, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту, у вищевказаній частині, підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання дізнавача в частині накладення арешту на мобільний телефон сірого кольору у прозорому чохлі марки «Motorola», який вилучено та поміщено до спеціального пакета «Національна поліція України» з індивідуальним номером ICR 0181230 з підписами понятих, спеціаліста та дізнавача, а також на паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_1 , який вилучено та поміщено до спеціального пакета «Національна поліція України» з індивідуальним номером ICR 0181231 з підписами понятих, спеціаліста та дізнавача, то в цій частині клопотання задоволенню не підлягає, оскільки відсутня необхідність у накладенні арешту на зазначені предмети та відсутні підстави вважати, що ці речі являються речовими доказами у кримінальному проваджженні.

Постановою дізнавача від 12.12.2025 вищевказані речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000268 від 12.12.2025.

Однак, вказана постанова дізнавача є суто формальною та судом до уваги не приймається, оскільки не містить жодного обґрунтування того, що вилучені телефон та паспорт являються речовим доказом саме у кримінальному провадженні №0000268 від 12.12.2025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон сірого кольору у прозорому чохлі марки «Motorola» та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання дізнавача задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 11.12.2025 року під час огляду місця події за адресою: м. Вінниця, Немирівське шосе, 62а, а саме на предмет, зовні схожий на ніж, який вилучено та поміщено до паперового пакета «Національна поліція України, слідче управління» без будь-яких номерних знаків з підписами понятих, спеціаліста та дізнавача.

В решті вимог клопотання відмовити.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на дізнавача СД Відділу поліції №1 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати дізнавача СД Відділу поліції №1 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя