Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня 2025 року м. Рівне

Справа № 570/3981/25

Провадження № 11-кп/4815/702/25

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2025 року у справі за поданням адміністрації ДУ "Городоцький виправний центр (№131)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, до засудження не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

засудженого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.04.2023 року за ч.2 ст.286-1 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 8 років. 21.06.2023 року ухвалою Тернопільського апеляційного суду вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.04.2023 року залишено без змін. 01.05.2024 року постановою Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду вирок та ухвалу залишено без змін,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні подання адміністрації ДУ "Городоцький ВЦ (№131)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

В поданій апеляційній скарзі захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду від 15 вересня 2025 року та постановити нову, якою звільнити ОСОБА_6 умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.04.2023 року.

Вказує, що засуджений протягом всього періоду відбування покарання, за винятком періодів непрацездатності у зв`язку з оперативним втручанням, сумлінно працював, за що був двічі (на сьогодні тричі) заохочений адміністрацією установи, а одне стягнення, яке було накладене за порушення встановленого порядку відбування покарання, на даний час вже погашено. Зазначає, що батько та мати засудженого мають першу групу інвалідності через проблеми з зором, також ОСОБА_6 одружений та має малолітню дитину, що на його думку, свідчить про необхідність звільнення його умовно-достроково з метою працевлаштування, що дозволило б фінансово допомагати батькам та утримувати малолітню дитину.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого та його захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила проти її задоволення, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах засудженого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення з урахуванням власного внутрішнього переконання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.04.2023 року за ч.2 ст.286-1 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 8 років. 21.06.2023 року ухвалою Тернопільського апеляційного суду вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.04.2023 року залишено без змін. 01.05.2024 року постановою Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду вирок та ухвалу залишено без змін.

Початок строку 17.07.2023 року, кінець строку 17.07.2026 року.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

У відповідності до положень п.17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Відповідно до подання ДУ «Городоцький ВЦ (№131)», ОСОБА_6 у виправному центрі знаходиться з 26.04.2024 року. Згідно характеристики засуджений вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаюється, стверджує, що усвідомлює негативні наслідки скоєного злочину; тричі заохочувався правами начальника установи, до виконання вимог персоналу установи ставиться сумлінно, не допускає порушень, має позитивні плани на майбутнє. До засудження працював на сезонних роботах, також працевлаштований на ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№131)» на дільниці по виготовленню кільцевої гірлянди малопомітної перешкоди типу МПП.

Під час апеляційного розгляду засуджений та захисник зазначили, що ОСОБА_6 протягом всього періоду відбування покарання характеризується позитивно, мав одне стягнення, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, в установі працевлаштований, певний час не працював, бо мав проблеми зі здоров`ям, тому вважають, що засудженийстав на шлях виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Проте прокурор в ході апеляційного розгляду наголосила на тому, що згідно довідки про працевлаштування засудженого, з квітня 2024 року по червень 2025 року він був працевлаштований лише протягом трьох місяців, при цьому з епікризу історії хвороби, який долучений до апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в КП «Клеванська обласна багатопрофільна лікарня ім. М.Вервеги» з 30.12.2024 року про 16.01.2025 року, а оперативне втручання було проведено 31.12.2024 року. Інші місяці непрацездатності засудженого не підтверджені, що свідчить про ухилення його від роботи. Крім того прокурор наголосила, що відповідно до вироку суду засуджений має цивільний позов на користь потерпілої на загальну суму 209 240 грн., однак спроби для його відшкодування останнім не здійснювалися.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду та вважає, що наявність трьох заохочень, визнання вини та дотримання порядку та умов відбування покарання не є безумовною підставою для застосування до ОСОБА_6 положень ст.81 КК України. Дані твердження вказують лише на те, що зміни в поведінці засудженого мають нетривалий характер та лише розпочалися.

Доводи засудженого про необхідність його звільнення для можливості допомагати батькам, які мають І групу інвалідності, є необґрунтованими, оскільки під час судового засідання встановлено, що його дружина з малолітньою дитиною, а також його старший брат проживають в одному будинку з батьками, тому можуть допомагати їм в разі необхідності.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав вважати, що засуджений вже довів своє виправлення та цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, у зв`язку з чим пільга у виді умовно-дострокового звільнення на даний час є передчасною.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах засудженого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, ?

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації ДУ "Городоцький виправний центр (№131)" про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3