Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/632/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 389/1246/24 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

із секретарем ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2025 року, якою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, починаючи з 11.45 год. 08 вересня 2025 до 11.45 год. 06 листопада 2025 року, у кримінальному провадженні №0000065 від 22.01.2024

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу районного суду щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього скасувати, та ухвалити рішення, яким обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, мотивуючи тим, що ухвала суду є не мотивованою та не обґрунтованою. При продовженні строку дії запобіжного заходу судом не враховано те, що ризики передбачені п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України жодними доказами не підтверджуються. Сам факт обґрунтованості підозри не може бути достатньою підставою для обрання та продовження запобіжного заходу. А навпаки, ризики спростовуються його поведінкою, де він не залишав місця події, хоча мав таку можливість, надав першу медичну допомогу, викликав працівників поліції та швидку медичну допомогу. Вказує на те, що перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом не зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин справи кримінального провадження, а також незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста в цьому кримінальному провадженні, так як докази по справі дослідженні, свідки та потерпіла допитані. Особисто потерпіла немає до нього будь-яких претензій. Крім того судом не в повній мірі враховано те, що він до мобілізації працював, раніше не судимий, має постійне місце проживання., позитивно характеризується. Зазначає, що цілодобовий домашній арешт може відбувати у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить його вітчиму і який не заперечує в проживанні останнього.

У провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження внесене 22.01.2024 року за №0000065 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

08 вересня 2025 року Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області щодо обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_6 раніше не судимий, обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який класифікується як тяжкий злочин та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, одружений, але його дружина є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, місце фактичного проживання обвинуваченого, є місцем проживання також його дружини та вчинення кримінального правопорушення, тож, з метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, яка проживає з ним за однією адресою, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тому суд вважає встановленим наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, відтак тримання ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка залишила апеляційну скаргу на розсуд суду, дослідивши матеріали клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.177,178,183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження №0000065 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції обґрунтовано було визнано те, що ризики із яким пов`язувалось застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перестали існувати та не зменшився ступінь цих ризиків. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винними у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується дають підстав вважати про високу імовірність ухилення обвинуваченого від суду.

Із урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставин його вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення судового розгляду сумарний строк протягом якого обвинувачений тримається під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинуваченого від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення воєнного стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинуваченого від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання останнього під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно обвинувачення, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема, здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки людини, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Отже, судом першої інстанції враховано, що раніше не судимий, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який класифікується як тяжкий злочин та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років

Також, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, та встановлені ризики; заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; домашній арешт, з огляду на інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки вказаний запобіжний захід не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки. При цьому, його дружина є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, місце фактичного проживання обвинуваченого є місцем проживання також його дружини та вчинення кримінального правопорушення, що може свідчити про наявність ризику можливого впливу обвинуваченого на потерпілу, яка проживає з ним за однією адресою. Також суду не надано доказів того, що власник вказаної нерухомості, за адресою, що зазначена в апеляційній скарзі на теперішній час не заперечуватиме проти проживання ОСОБА_6 у вказаному домоволодінні в разі застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Крім того, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи з яких обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, оскільки обставин, які б свідчили на користь зменшення раніше встановлених ризиків, колегією суддів не встановлено.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).

Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2025 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: