Справа № 202/8102/25
Провадження № 1-кс/202/7411/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000799 від 20.08.2025, у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, одружений, має малолітню дитину, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ВРЗуСТ СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 ,, за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури звернувся до суду з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 268-1 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 , 19.08.2025, приблизно о 21 годині 56 хвилині, керуючи власним технічно справним автомобілем «Kia Sorento» реєстраційний іноземний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (виявлений етиловий спирт в крові у концентрації 0,82 ‰, в сечі 2,66 ‰), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, рухався в темний час доби по не освітленому сухому асфальтованому покриттю автодороги Т-0433, що проходить в Кам`янському районі Дніпропетровської області та має по одній смузі руху у кожному напрямку, з боку с. Вільне, в напрямку с. Потоки, з трьома пасажирами в салоні автомобіля: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зі своїм сином малолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходилася на задньому пасажирському сидінні та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні. Під час руху, водій ОСОБА_5 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, не урахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, внаслідок чого, в районі в районі електроопори № 2, на автодорозі Т-0433, що проходить в Кам`янському районі Дніпропетровської області, втратив контроль над керуванням транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини праворуч та допустив перекидання автомобіля, внаслідок чого пасажир автомобіля «Kia Sorento» реєстраційний іноземний номер НОМЕР_1 .

Своїми діями водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 2.9 а), 12.1 Правил дорожнього руху, в яких вказано: п. 1.3: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а так само бути взаємно ввічливими»; п. 1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі»; п. 2.9: «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»; п. 12.1: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; Порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої: - пасажиру ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження, від яких вона загинула на місті події, тобто 19.08.2025 близько 21:56 години; - малолітньому пасажиру ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому проксимальної фаланги лівої кісті, тяжкість яких встановлюється; - пасажиру ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини, перелому ребер, закритого перелому кісток правої стопи, тяжкість яких встановлюється.

20 серпня 2025 року о 02 годині 40 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

20 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого, а саме у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України.

Вина підозрюваного у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

22.08.2025 слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра задовольнив клопотання слідчого та застосував до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.10.2025 включно.

В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у продовжені строку тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися.

Про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, а отже, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке може бути йому призначене у разі ухвалення обвинувального вироку суду, цілком усвідомлює, що в результаті вчиненого ним злочину спричинені виключно тяжкі наслідки у вигляді смерті людини. Будучи обізнаним щодо тяжкості покарання, що може йому загрожувати у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_5 відомі дані потерпілих та свідків, які прямо вказують на його вину, а тому ця обставина надає йому можливість, знаходячись на свободі, чинити тиск та незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань, що у свою чергу зашкодить вирішенню кримінального судочинства, ефективному, повному, всебічному та неупередженому судовому розгляду. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому ж числі й у сфері безпеки дорожнього руху, свідчить той факт, що ОСОБА_5 , будучи водієм, обізнаним для здійснення перевезення пасажирів, свідомо допускає грубі порушення Правил дорожнього руху України у стані алкогольного сп`яніння, допускає небезпечну та агресивну манеру водіння нехтуючи встановленими Правила безпеки дорожнього руху, при цьому проявляючи вкрай кримінально-протиправну недбалість, наражаючи на небезпеку життя і здоров`я громадян, що підтверджується тяжкими наслідками у вигляді смерті людини, що тягне за собою призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають триманню останнього під вартою.

Таким чином, враховуючи особливо тяжкі наслідки завдані злочином у вигляді смерті людини вважаю, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не буде достатнім для запобігання вищенаведеним ризикам.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Строк тримання під вартою відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра у кримінальному провадженні закінчується 18.10.2025, а завершити досудове розслідування у вказаний строк не надається можливим, оскільки необхідно: отримати висновки судових експертиз: судової експертизи технічного стану транспортного засобу, судової транспортно-трасологічної експертизи, судової автотехнічної експертизи, судово-медичних експертиз по тілесним ушкодженням та долучити їх до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; вручити підозрюваному ОСОБА_5 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри; отримати доручення від процесуального керівника на повідомлення сторонам провадження про завершення досудового розслідування; відкрити матеріали кримінального провадження сторонам та виконати вимоги ст 290 КПК України; вручити підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування.

З урахуванням обґрунтованої підозри ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 2861 КК України, тяжкості вчиненого діяння, наявності ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам застосування більш м`якого запобіжного заходу, в зв`язку з чим слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В ході розгляду клопотання слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Просили продовжити підозрюваноиу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та пояснив, що вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає, він раніше не судимий, до мобілізації працював водієм, має міцні соціальні зв`язку, має двох дітей, одна з яких є інвалідом від народження, а другий вважається безвісно відсутнім під час бойових дій. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на необгрунтованість та недоведеність ризиків та просив суд врахувати міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події та схеми до нього; протоколом огляду трупа ОСОБА_7 ; речовим доказом автомобілем «Kia Sorento» реєстраційний іноземний номер НОМЕР_1 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; висновком судової токсикологічної експертизи; висновком судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_7 ; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому слідчий суддя враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Таким чином на думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 268-1 КК України.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше (аналогічне) кримінальне правопорушення, або продовжити дане кримінальне правопорушення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, підтверджується тим, що підозрюваний може шляхом вмовлянь чи погроз, чинити тиск на свідків, з метою зміни ними своїх показів у суді.

Також, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 допускає грубі порушення ПДР України, а тому у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу останній може вчинити аналогічне правопорушення.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Окремо необхідно зазначити, що згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення підозра достатньо обґрунтована;

2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується інкриміновані підозрюваному кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких та особливо тяжких злочинів;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 є особою середнього віку;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців підозрюваний одружений, має на утриманні малолітню дитину;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи - підозрюваний є військовослужбовцем;

6) репутацію підозрюваного - даних щодо негативної репутації підозрюваного не надано;

7) майновий стан підозрюваного даних не надано;

8) наявність судимостей у підозрюваного раніше не судимий;

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше відомості відсутні;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення дані відсутні;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини розмір майнової шкоди на момент повідомлення про підозру не встановлено;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї не встановлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з наступного.

З урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, але ж підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, фактично не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч.ч. 1,3, 5 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а також встановлений судом ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на переконання слідчого судді є найбільш вагомим, що в свою чергу приводить слідчого суддю до переконання, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується при наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше (аналогічне) кримінальне правопорушення, або продовжити дане кримінальне правопорушення, та є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим, з урахуванням особи підозрюваного, зокрема, наявності у нього міцних соціальних зв`язків, наявності у нього дружини, та малолітньої дитини, яка є інвалідом з народження, враховуючи факт відшкодування потерпілій частини матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, а також того, що ОСОБА_5 раніше не судимий, дані про притягнення його до адміністративної відповідальності в матеріалах клопотання відсутні, з урахуванням особи підозрюваного, суд вважає за можливе визначити підозрюваному відповідний розмір застави.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя визначаючи підозрюваному розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та вчиненим ним діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити, а тому суд враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, стан здоров`я, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, а тому вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп. з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 199, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком, в межах строку досудового розслідування на 60 (шістдесят) днів, по 11 грудня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави вона буде вважатися такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 11 грудня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1