ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із скаргою щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення та зобов`язання вчинити дії. Скарга мотивована тим, що 12.11.2025 року ОСОБА_6 звернувся до керівника Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Однак, інформація до ЄДРД не вносилась, хоча згідно до вимог ст. 214 КПК України вона підлягала обов`язковому внесенню до нього негайно або ж упродовж 24 годин після її надходження до слідчого чи прокурора.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2025 року у задоволенні згаданої вище скарги ОСОБА_6 відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що у заяві ОСОБА_6 від 12.11.2025 року, не викладено конкретних обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення про яке вказує заявник, оскільки згідно ст. 91 КПК України у заяві про вчинення кримінального правопорушення необхідно вказати про подію кримінального правопорушення, в тому числі - час, спосіб, місце, мотив і мету його вчинення, вид і розмір завданих збитків (в чому вони конкретно полягають), їх обґрунтування та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, даних, як того вимагає положення ст. 91 КПК України, у заяві ОСОБА_6 від 12.11.2025 року, не наведено.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржену ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною, просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити подану скаргу. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувалася бездіяльність безпосередньо ОСОБА_7 як керівника органу досудового розслідування, а письмову відповідь суду надав слідчий ОСОБА_8 , який взагалі не має жодного стосунку до цієї справи і не є представником ОСОБА_7 . Проте слідчим суддею така відповідь прийнята до уваги як належний доказ та на її основі зроблено помилкові та безпідставні висновки, що подана ним заява про злочин не містить конкретних обставин про вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 та прокурор були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, однак в судове засідання не з`явилися. Разом з тим, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив здійснювати судовий розгляд без його участі.

За наведених вище обставин, враховуючи стислі строки, регламентовані ч. 2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний перегляд ухвали слідчого судді за відсутністю сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення апеляційного розгляду, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України ці обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Перш за все, враховуючи доводи апелянта та матеріали справи, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 слід поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки він пропущений з поважних на те причин.

Однією з процесуальних гарантій реалізації прав людини в кримінальному провадженні являється здійснення слідчими суддями, у порядку передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26 КПК України.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затвердженим наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298).

Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4,5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 12.11.2025 року звернувся до керівника Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 із заявою про вчинення кримінального правопорушення, однак, інформація до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилась.

Наведені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_6 до слідчого судді з скаргою на бездіяльність керівника Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 та зобов`язати уповноважену особу на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення внести до ЄРДР відомості по заяві ОСОБА_6 від 26.11.2025 про кримінальне правопорушення і надати заявнику витяг з ЄРДР.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 слідчий суддя в ухвалі зазначив, що доводи скаржника, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та його ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин, та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що давали б підстави для кваліфікації дій вказаної у заяві особи за відповідною статтею ККУ.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпеченого діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до ЄРДР і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

Норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.

З аналізу відомостей наявних в матеріалах судового провадження вбачається, що у ході проведення всебічної та неупередженої перевірки за фактом можливого невиконання ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 серпня 2025 року не встановлено фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що давали б підстави для кваліфікації дій вказаної в заяві ОСОБА_6 особи за ст. 382 КК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява ОСОБА_6 від 12.11.2025 року не містить конкретних обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення про яке вказує заявник та відсутні будь-які докази, що підтверджують реальність конкретної події злочину.

Поміж тим, сам ОСОБА_6 в апеляційній скарзі вказує, що отримав листи про результати розгляду поданих ним заяв про злочин, тому фактично права заявника не були порушені Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, так як ОСОБА_6 надана відповідь на його звернення.

Таким чином, враховуючи наведене, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, не грунтуються на вимогах кримінально-процесуального закону, а загалом зміст апеляційної скарги зводиться лише до незгоди із судовим рішенням.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим слід залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_6 , а оскаржену ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 412, 415, 422 КПК України Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді