Справа № 467/1666/25
Провадження № 1-в/467/393/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Арбузинка Миколаївської області подання в.о. начальника державної установи "Південноукраїнська виправна колонія (№83)" ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрія Кіровоградської області, засудженого 14.12.2023 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.152 КК України до 9 років позбавлення волі

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2025 року до суду надійшло подання в.о. начальника державної установи "Південноукраїнська виправна колонія (№83)" ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_5 , яке мотивоване тим, що засуджений під час відбування покарання у виді позбавлення волі у виправній колонії залучається до робіт з благоустрою установи. За період відбування покарання в державній установі "Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)" до дисциплінарної відповідальності не притягувався, 1 раз заохочувався за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці, залучений до участі в програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», що свідчить про те, що він довів своє виправлення.

Засуджений у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність.

Представник державної установи "Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)" в судове засідання не з`явився.

Прокурор заперечувала проти задоволення подання, вказуючи на те, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення особливо тяжкого умисного злочину щодо неповнолітньої особи, провину у вчиненні кримінального правопорушення у ході судового розгляду не визнав, прохала суд врахувати спосіб вчинення кримінального правопорушення. Зазначила, що до 09 липня 2025 року він перебував у слідчому ізоляторі. За час перебування у колонії має одне заохочення, колонією відмовлено у заміні покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, поведінка засудженого свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку прокурора, суд приходить до наступного.

ОСОБА_5 засуджений 14.12.2023 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.152 КК України до 9 років позбавлення волі.

Початок строку: 23.01.2019 року, кінець строку: 23.01.2028 року.

Під час тримання в державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» засуджений має 4 заохочення у виді подяки: 06 вересня 2021 року, 06 січня 2022 року, 12 січня 2024 року та 15 жовтня 2024 року. Крім того, чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності з накладенням стягнень: 25.02.2019 року у вигляді догани (виявлено та вилучено заборонені предмети), 18.06.2019 року у вигляді догани (виявлено та вилучено заборонені предмети), 27.12.2019 року у вигляді догани (порушив розпорядок дня), 25.02.2020 року карцер 10 діб (виявлено та вилучено заборонені предмети).

З 09.07.2025 року відбуває покарання в державній установі «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» Миколаївської області.

За змістом характеристики від 12 листопада 2025 року засуджений ОСОБА_5 характеризується як такий, що згідно ч.5 ст.118 КВК України з моменту прибуття до установи по теперішній час на постійній основі залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов засуджених та допоміжних робіт. За період відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Стягнень не має. Заохочувався 1 раз. У колі засуджених не конфліктний. На критику в свою адресу реагує адекватно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку. До майна установи і предметів, якими користується у побуті ставиться відповідально. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок для їх виконання. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно. Залучений до участі в програмі диференційованного виховного впливу «Підготовка до звільнення». Засуджений не перебуває на профілактичному обліку.

Відповідно до довідки державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» від 13 листопада 2025 року за вих. № 6/1020 засуджений ОСОБА_5 в державній установі «Південноукраїнська ВК (№ 83)» з моменту прибуття до установи залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов, допоміжних робіт.

Згідно витягу з протоколу № 29 засідання комісії від 24 липня 2025 року з розгляду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на засудженого ОСОБА_5 комісією було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.152 КК України, за вчинення якого відбуває покарання засуджений, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Засуджений відбув 3/4 частини строку покарання, призначеного судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно п.2 ч.4 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано якщо засуджений за особливо тяжкий злочин відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом, та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, при цьому процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Суд не погоджується з твердженнями прокурора про те, що підставою для відмови у умовно-достроковому звільненні можуть бути зазначені прокурором обставини: вчинення кримінального правопорушення щодо неповнолітньої особи, невизнання обвинуваченим провини у вчиненні кримінального правопорушення у ході судового розгляду, спосіб вчинення кримінального правопорушення. Вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини є обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України. Вказана обтяжуюча обставина та спосіб вчинення кримінального правопорушення можуть бути враховані судом під час ухвалення вироку суду, а не у ході виконання вироку суду при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від покарання. Крім цього, невизнання обвинуваченим провини у вчиненні кримінального правопорушення у ході судового розгляду є способом реалізації ним права на захист, передбаченого Конституцією України і КПК України, та не може бути у будь-якому разі підставою для відмови у умовно-достроковому звільненні.

Разом з тим, застосовані до засудженого чотири стягнення у 2019 та 2020 роках, хоча й зняті та погашені на даний час, однак свідчать про його схильність до свідомого систематичного порушення встановлених КВК України правил та ігнорування попередньо накладених стягнень.

Наявність у засудженого п`яти заохочень за весь час відбування покарання, перше з яких отримано у 2021 році, а також те, що отримані ним раніше стягнення, на даний час погашені, беззаперечно не свідчать про те, що він довів своє виправлення, однак свідчать, що позитивні зрушення відбуваються лише з 2021 року.

Наведені вище обставини в сукупності підтверджують те, що засуджений дійсно став на шлях виправлення, але не довів його в обсязі, достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення, відповідно до положень ст. 81 КК України, оскільки позитивні зміни у поведінці та відношенні до праці повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання в.о. начальника державної установи "Південноукраїнська виправна колонія (№83)" ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1