Справа № 392/2129/25
Провадження № 1-кп/392/160/26
УХВАЛА

16 січня 2026 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2025 за № 0000292 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.310, ч.1 ст.263, ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів до обвинуваченого ОСОБА_3 , посилаючись, що ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, що встановлені слідчим суддею під час досудового розслідування, не зменшилися та продовжують існувати. Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Встановлено, що наразі відносно обвинуваченого ОСОБА_3 дієпродовжений ухвалою суду від 11 грудня 2025 року запобіжний захід домашній арешт в певний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 08 лютого 2026 року.

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження тільки розпочався та не може бути завершений до вказаної дати, наступне судове засідання призначено на 17.02.2026 року.

Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке з урахуванням положень ст. 12 КК України є умисним особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Обвинувачений одружений, при цьому в судовому засіданні пояснив, що проживає сам, раніше не судимий.

Судом встановлено, що наявні ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів та відповідно з мірою можливого покарання та може незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під домашнім арештом та продовження строку тримання особи під домашнім арештом має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Така необхідність може бути виправдана за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При цьому ЄСПЛ зазначає, що у всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Інших ризиків прокурором в судовому засіданні не доведено.

Таким чином, із врахуванням обставин, які наведені раніше, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу домашній арешт цілодобово, строком на 60 днів та такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти зазначеним ризикам з продовження дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372, 392 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід домашній арешт, який полягає у забороні цілодобово залишати домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, тобто до 16 березня 2026 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні, за винятком їх участі в процесуальних діях.

Встановити строк дії ухвали суду про продовження запобіжного заходу до 16 березня 2026 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора у цьому кримінальному провадженні та на ВП№1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП у Кіровоградській області.

Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_7