Провадження №: 1-кс/755/4653/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001825 від 24.05.2025 року про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва звернувся до суду із клопотанням, у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001825 від 24.05.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України про арешт майна.

Клопотанням обґрунтоване тим, що Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, під процесуальним керівництвом Дніпровської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001825, у ході якого встановлено, що 26.02.2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , прийнято рішення від 26.02.2020, індексний номер 51344177 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), яким за ОСОБА_5 , зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю літ. «А» загальною площею 467,8 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000).

Підставою для відкриття розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, стала довідка про показники об`єкта нерухомого майна від 13.02.2020 № 267, видавник Асоціація «АВІСТОР-БУД».

Згідно вказаної довідки про показники об`єкта нерухомого майна, асоціація «АВІСТОР-БУД», повідомляє, що за результатами проведеної технічної інвентаризації літ «А» - нежитлової будівлі, яка розташовані по АДРЕСА_1 встановлено наступне: - загальна площа нежитлової будівлі літ. «А» складає - 467, 8 кв.м; Вказана будівля збудована господарським способом в 1991 році, що відповідно до п. 3.2 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» не належить до самочинного будівництва.

Крім того, під час огляду програми «Google Earth Pro», яка перебуває у вільному доступі в мережі Інтернет, а також веб-ресурс https://kadastrova-karta.com/, було встановлено, що нежитлова будівля літ. «А», яка складає - 467,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (земельна ділянка з кадастровим номером :66:000:0039) та яка була зафіксована протоколом огляду місця події від 09.06.2025 станом на 24.04.2004 року на супутникових фотознімках відсутня, що може свідчити про що довідка про показники об`єкта нерухомого майна від 13.02.2020 № 267, видавник Асоціація «АВІСТОР-БУД» є підробленою, оскільки в довідці зазначається, що будівля збудована 1991 році.

04.08.2020 Київської міською радою прийнято рішення №08/231-1971/ПР від 04.08.2020 про надання громадянину ОСОБА_5 дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 10 років для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі на АДРЕСА_1 .

15.09.2020 року, між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , укладено договір №15-09/20 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

27.10.2020 приватним нотаріусом ОСОБА_8 , посвідчено довіреність №5682, якою ОСОБА_5 уповноважує ОСОБА_9 бути представником в усіх організаціях, підприємствах установах щодо обслуговування нежитлової будівлі літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане може свідчити про те, що ОСОБА_5 , був лише фіктивним власником нежитлової будівлі літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1, оскільки фактичні розпорядження, щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 здійснювались ОСОБА_10 та його дружиною ОСОБА_9 , що також підтверджується показами свідків у кримінальному провадженні.

У подальшому, 22.07.2021 між ОСОБА_5 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. А, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 467,8 кв. м.

Вказаний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстровано в реєстрі за № 1523.

14.03.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , прийнято рішення (індексний номер 66829755) про поділ об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер: 000 нежитлової будівлі літ. А, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 467, 8 кв. м., на групу нежитлових приміщень 1-8 за адресою: АДРЕСА_1 площею 395 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, та на житлове приміщення 9 за адресою: АДРЕСА_1 площею 72.8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

У подальшому, за актом №1 приймання-передачі та оцінки негрошового вкладу Учасника до статутного капіталу ТОВ «АРГОЛІК» від 23.09.2025 №№ 1840-1841 ОСОБА_9 (будучи учасником ТОВ«АРГОЛІК») передала у якості вкладу до статутного капіталу ТОВ «АРГОЛІК» групу нежитлових приміщень, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 395 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 .

На підставі вказаного акту приватним нотаріусом прийнято рішення від 23.09.2025, індексний номер 81021008 про реєстрацію за ТОВ «АРГОЛІК» права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна (номер відомостей про речове право 61634086).

Далі, за актом №2 приймання-передачі та оцінки негрошового вкладу Учасника до статутного капіталу ТОВ «АРГОЛІК» від 23.09.2025 №№ 1842-1843 ОСОБА_9 (будучи учасником ТОВ«АРГОЛІК») передала у якості вкладу до статутного капіталу ТОВ «АРГОЛІК» житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 .

На підставі вказаного акту приватним нотаріусом прийнято рішення від 23.09.2025, індексний номер 81021575 про реєстрацію за ТОВ «АРГОЛІК» права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна (номер відомостей про речове право 61634598).

Отже, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час за ТОВ «АРГОЛІК» () на праві власності зареєстровано групу нежитлових приміщень, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 395 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 та житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до інформації, яка перебуває у вільному доступі в мережі Інтернет, а саме веб-ресурсі https://opendatabot.ua/c/, було встановлено, що 24.09.2025 після здійснення реєстрації права власності на вище вказані об`єкти нерухомого майна, в ТОВ «АРГОЛІК» було видалено як засновника та бенефіціарного власника ОСОБА_9 .

Встановлено, що вказані реєстраційні дії здійснено з метою створення уявної законності набуття права власності на самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна з метою заволодіння земельною ділянкою комунальної форми власності у позаконкурентний спосіб.

Відповідно до ст.ст.316, 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Нормами ст.ст.90, 95, 102-1 Земельного кодексу України визначено, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок, землекористувачі та особи, які набули право користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України).

Не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20.

Згідно зі ст.375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

За положеннями ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що слугують умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме: якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї з трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Частиною 2 ст. 376 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває право власності на нього.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13.

Частиною 4 ст. 376 Цивільного кодексу України передбачено, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Так, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон).

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Водночас, державна реєстрація права власності не породжує права власності, в силу державної реєстрації право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

Отже, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності із фактом його державної реєстрації.

При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, першочерговим є встановлення підстави, на якій особа набула це право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, від 07.10.2020 у справі № 920/728/18.

Підставами для реєстрації права власності є відповідні документи (свідоцтво про право власності, цивільно-правові угоди тощо), які встановлюють набуття особою відповідних прав на майно (ст.ст.18, 19, 20, 21, 22, 26, 27 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Із аналізу наведених норм законодавства вбачається, що інститут реєстрації права власності - це за своєю суттю є підтвердження державою права власності на майно за відповідною особою - власником. При цьому держава наділена повноваженнями підтвердити таке право особи виключно у тому випадку, якщо вона набула майно у власність законно.

Так, як зазначалося, первинна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю літ. «А» загальною площею 467,8 кв.м по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , відбулася на підставі довідки про показники об`єкта нерухомого майна від 13.02.2020 № 267, видавник Асоціація «АВІСТОР-БУД».

Водночас, і на час первинної реєстрації за ОСОБА_5 права власності на вище вказаний об`єкт нерухомого майна, і на час проведення реєстрації права власності за ТОВ «АРГОЛІК», речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :66:000:0039 площею 0,0696 га по АДРЕСА_1, що у Дніпровському район міста Києва зареєстровані не були.

При цьому, Київською міською радою, земельна ділянка на АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку жодним фізичним чи юридичним особам у власність чи користування, не передавалась, що підтверджується листом Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.06.2025 №93979/1190690.

Крім того, відповідно до листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.06.2025 №055-7446 у реєстрі адрес відсутні відомості про документи щодо присвоєння адреси будь-яким об`єктам нерухомого майна, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :66:000:0039 у Дніпровському районі м. Києва.

Відповідно до ДПТ та інформації, наявної в базі даних Міської інформаційно-аналітичної системи забезпечення містобудівної діяльності «Містобудівний кадастр м. Києва» зазначена земельна ділянка за функціональним призначенням відноситься переважно до території вулиць та доріг та частково до території громадських будівель та споруд. Переважна частина земельної ділянки розташована в межах червоних ліній. Також земельна ділянка потрапляє частково до санітарно-захисної зони установ комунального господарства.

Згідно з даними електронної бази документообігу Департаменту, даними Міської інформаційно-аналітичної системи забезпечення містобудівної діяльності «Містобудівний кадастр м. Києва» містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :66:000:0039) не надавались.

Тож, нерухоме майно по на АДРЕСА_1, збудовано на земельній ділянці, яка не була відведена будь-яким фізичним чи юридичним особам, для будь-якої мети, зокрема і для будівництва нерухомого майна.

Отже, враховуючи, що ні на час первинної реєстрації за ОСОБА_5 права власності на вище вказаний об`єкт нерухомого майна, ні на час проведення реєстрації права власності за ТОВ «АРГОЛІК» спірних вказаних об`єктів нерухомості, Київською міською радою, як розпорядником майна територіальної громади міста Києва, земельна ділянка по АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку в оренду чи у власність не передавалась вказаним фізичним особам та товариству, що свідчить про самочинність будівництва цих об`єктів нерухомості.

Так, Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі № 910/15993/16 дотримується позиції, що право на самочинно збудоване майно є неіснуючим, не породжує прав щодо розпорядження майном.

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що державна реєстрація права власності не є підставою для набуття права власності.

Більш того, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13, від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц та Верховний Суд у постанові від 16.11.2021 у справі № 916/3200/17 (916/2791/13) зазначила, що реєстрація права власності на самочинне будівництво та особою, що здійснила самочинне будівництво, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного.

При цьому, укладення правочинів щодо самочинно збудованого нерухомого майна, а також здійснення відносно нього державної реєстрації прав, не змінюють правовий статус нерухомості як самочинно збудованого.

Водночас, знаходження на земельній ділянці, власником якої є Київська міська рада, самочинно збудованого об`єкту нерухомості істотно обмежує права власника землі.

Київська міська рада у цьому випадку не може використовувати земельну ділянку ані для власної забудови, ані іншим чином, і не може надати цю землю в оренду будь-кому, окрім особи, за якою зареєстровано нерухоме майно, а тому державна реєстрація нерухомого манна на чужій земельній ділянці фактично обмежує права власника землі.

Вказаної правової позиції отримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_14 від 04.12.2025 об`єкти нерухомого майна - групу нежитлових приміщень, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 395 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 72,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, що на даний час зареєстровані за ТОВ «АРГОЛІК», визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, з метою збереження речового доказу виникла необхідність у накладенні арешту на об`єкти нерухомого майна - групу нежитлових приміщень, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 395 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 72,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, що на даний час зареєстровані за ТОВ «АРГОЛІК», .

Прокурор у судове засідання не з`явився, просив клопотання задовольнити у його відсутність.

Відповідно до ст.172 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, оскільки є необхідність забезпечення арешту майна, так як існують ризики відчуження майна до прийняття судом рішення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного.

Згідно норми ч.1 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Крім того, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно ч.1 ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, ч.2 ст.64-? КПК України передбачено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Частиною 10 ст.170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: на об`єкти нерухомого майна - групу нежитлових приміщень, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 395 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, що на даний час зареєстровані за ТОВ «АРГОЛІК», , шляхом заборони відчуження майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1