Справа № 169/895/25
Провадження № 1-кп/169/105/25
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Мокрець Турійського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , має повну середню освіту, одружений, є громадянином України, раніше несудимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 164 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 25 травня 2021 року мобілізований до лав Збройних сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надалі військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_3 після самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 повернувся 18 листопада 2024 року на військову службу до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 БРЕЗ), після чого 08 грудня 2024 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в пункті її постійної дислокації в АДРЕСА_2 .

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог статей 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до судового наказу Турійського міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2023 року з ОСОБА_3 стягуються на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 16 січня 2023 року.

Будучи ознайомленим із вказаними судовим наказом та знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 в період часу з 01 серпня 2023 року по 31 липня 2025 року злісно ухилився від сплати аліментів.

Так, ОСОБА_3 у вказаний період часу, будучи працездатним, не маючи жодних обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги головного державного виконавця Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ про необхідність виконання аліментних зобов`язань за судовим рішенням Турійського районного суду Волинської області від 20 січня 2023 року, порушуючи вимоги статті 51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, статей 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центр зайнятості з приводу працевлаштування не звертався, офіційно не працевлаштовувався, у встановленому законом порядку особою з інвалідністю не визнаний, аліменти не виплачував, внаслідок чого за вказаний вище період утворилася заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 129158,50 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за 3 місяці відповідних платежів, а загальна сума заборгованості за весь період ухилення від сплати аліментів на 01 серпня 2025 року становить 137299,83 гривень.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною першою статті 164 Кримінального кодексу України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Ухвалою судді від 03 жовтня 2025 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 призначений до розгляду у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження відповідно до положень статті 381 Кримінального процесуального кодексу України здійснюється за відсутності учасників, то згідно з вимогами частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши обвинувальний акт, додані до нього документи та матеріали кримінального провадження № 0000242 від 15 липня 2025 року, суд дійшов до такого висновку.

За змістом заяви від 30 вересня 2025 року обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 164 Кримінального кодексу України, а також погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до частини другої статті 302 Кримінального процесуального кодексу України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Беззаперечне визнання винуватості ОСОБА_3 , його письмові згоди зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і на розгляд обвинувального акту за його відсутності надані в присутності захисника адвоката ОСОБА_7 .

Відповідно до заяви від 30 вересня 2025 року потерпіла ОСОБА_4 , яка є законним представником неповнолітніх потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , погодилася зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, не оспорює їх, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, що передбачене частиною другою статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, а також не заперечує щодо розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_3 у спрощеному провадженні.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 164 Кримінального кодексу України, і кваліфікує такі його дії як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке належить до кримінальних проступків, особу винного, який є здоровою працездатною особою, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, одружений, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

З урахуванням наведеного вище, виходячи із необхідності та достатності покарання для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції статті закону, за якою він засуджується.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Керуючись статтями 369, 370, 374, 381, 382, 394 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 164 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

На підставі частини другої статті 59-1 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки засудженого ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 Кримінального процесуального кодексу України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржений з інших підстав до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий