Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5357/25
Провадження №: 1-кс/332/501/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 р. м. Запоріжжя

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000654 від 04 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, навчається у 9-му класі Запорізької гімназії № 33 Запорізької міської ради, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000654 від 04 жовтня 2025 року ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, 03 жовтня 2025 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України, згідно з Указом Президента України введено воєнний стан, перебуваючи поблизу закладу дошкільної освіти № 256 «Пролісок» Запорізької міської ради за адресою: м. Запоріжжя, вул. Історична, буд. 30, у присутності свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спостерігав за його діями, шляхом ривку вихопив з рук, тим самим відкрито викрав належний потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13», 8/256 GB, у корпусі синього кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , ринкова вартість якого становить 6599 гривень 70 копійок.

Після чого неповнолітній ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився вказаним вище майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток у розмірі 6599 гривень 70 копійок.

Умисні дії неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення, ознаки якого передбачені ч. 4 ст. 186 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.10.2025 за № 0000654.

Обґрунтована підозра ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.10.2025;

-протоколом огляду місця події від 03.10.2025;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 04.10.2025;

-протоколом огляду мобільного телефону від 04.10.2025 за участю неповнолітнього ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду мобільного телефону від 04.10.2025 за участю неповнолітнього ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду картонної коробки з мобільного телефону від 04.10.2025 за участю потерпілої ОСОБА_9 ;

-протоколом огляду мобільного телефона від 04.10.2025 за участі потерпілої ОСОБА_9 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.10.2025 за участю потерпілої ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 04.10.2025;

-протоколом огляду спортивної кофти від 04.10.2025 за участю свідка ОСОБА_10 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.10.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.10.2025;

-протоколом огляду спортивної кофти від 06.10.2025 за участю потерпілої ОСОБА_9 ;

-висновком експерта від 20.10.2025 № СЕ-19/108-25/22762-ТВ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 08.10.2025;

-протоколом огляду спортивної кофти від 08.10.2025 за участю свідка ОСОБА_8 ;

-протоколом допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 від 22.10.2025.

ОСОБА_5 22.10.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Зібрані під час досудового розслідування докази у сукупності підтверджують існування обґрунтованої підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, що, в свою чергу, відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

Згідно з клопотанням під час проведення досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Сторона обвинувачення зазначає, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 вчинив злочин, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Вищезазначене дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що у разі доведення його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, може вчинити спроби переховуватись від органів досудового розслідування (суду), що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України

Крім цього, ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, тому слідство дійшло висновку, що підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, тим самим завдати шкоду охоронюваним правам та інтересам суспільства, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Орган досудового розслідування вважає, що доцільним буде обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

З урахуванням викладеного орган досудового розслідування просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просили його задовольнити, вказуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, підтверджується зібраними у провадженні та доданими до клопотання доказами.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він проти задоволення клопотання заперечень не має.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення клопотання.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_6 також висловилася щодо можливості застосування до неповнолітнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 22.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України) до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як визначено ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена, враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя доходить висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу, доводи слідчого та прокурора про те, що оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яке відповідно передбачене покарання виді позбавлення волі на строк до 7 до 10 років, та наявні ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання забезпечить належну поведінку підозрюваного.

При цьому слідчий суддя побіжно враховує, що власне сам підозрюваний із застосуванням такого запобіжного заходу фактично погодився.

Крім того, враховуючи вік підозрюваного, якому на момент розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу виповнилося 16 років, особу підозрюваного, який продовжує навчання у 9-му класі Запорізької гімназії № 33 Запорізької міської ради, неможливість батьків на даний час опікуватися своїм сином, слідчий суддя вважає, що особисте зобов`язання є найменш обтяжливим заходом, що забезпечить запобігання ризикам відносно ОСОБА_5 ..

Частиною 1 ст. 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

З урахуванням зазначених ризиків у кримінальному провадженні, обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного слідчий суддя вважає, що на даний час для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків є достатнім застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального процесу;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ураховуючи наведене, керуючись ст.ст. 176-179, 184, 193-196, 492 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_12 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.10.2025 за № 0000654 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме, до 22 грудня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального процесу;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання.

Термін дії ухвали визначити до 22.12.2025 у межах строку досудового розслідування.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 17 грудня 2025 року об 11 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1