У Х В А Л А

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні №0000045,

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні №0000045.

Клопотання обґрунтовується тим, що вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 07.12.2015 (провадження № 1-кп/760/1122/15р, справа № 760/14867/15-к) визнано винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

До Київської обласної прокуратури 13.01.2026 надійшов лист представника АТ КБ «Приватбанк» про необхідність вирішення питання про долю речових доказів (грошових коштів 3810 грн) у кримінальному провадженні №0000045 та вилучення їх із зберігання.

Встановлено, що вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 07.12.2015 набрав законної сили. Під час ухвалення вироку судом не вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні, а саме грошових коштів у сумі в сумі 3 810 гривень.

Відповідно до постанови про визначення речових доказів та вирішення питання про їх зберігання від 22.05.2015 грошові кошти в сумі 3 810 гривень у визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та 01.11.2017 передані на зберігання до ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до п. 13 абзаців 4,5 Інструкції «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої спільним наказом ГПУ, МВС, ДПУ, СБУ, ВСУ та ДПА від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125, витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, так і витрати покриваються за рахунок держави.

У зв`язку з вищевикладеним, прокурор просив вирішити питання долі речових доказів, а саме конфіскувати у дохід держави речові докази у кримінальному провадження №0000045 грошові кошти в сумі 3 810 гривень.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 100 КПК України у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини 6 цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із ст. ст. 171-173 цього Кодексу.

За змістом п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. До питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відноситься питання щодо речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, повертаються законним власникам, а в разі не встановлення їх - передаються в дохід держави у встановленому Кабінетом Міністрів порядку.

Враховуючи, що клопотання прокурора про вирішення долі речових доказів подано з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованим та підтверджується матеріалами кримінального провадження, суд доходить висновку про наявність підстав для його задоволення.

Керуючись статтями 36, 100, 537, 539 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Конфіскувати у дохід держави речові докази у кримінальному провадженні №0000045, а саме: грошові кошти в сумі 3 810 грн.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6