Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/95/23
Провадження № 1-кп/494/36/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2026 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження №0000632 щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демидове Березівського району Одеської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.11.2004 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 188, ч. З ст. 357 КК України на підставі ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

- 26.05.2010 року Березівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, КК України на підставі ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 6 років, в силу ст. 71 КК України до відбуття 7 років позбавлення волі;

- 29.11.2010 року Піщанським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.393 КК України, в силу ч.2 статті 70 КК України приєднано 5 років до приговору Березівського районного суду Одеської області від 26.05.2010 року та всього позбавлення волі на строк 8 років;

- 19.12.2016 року Великоновоселковським районним судом за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років;

- 30.06.2025 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді шести років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 186 КК України у вигляді восьми років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено остаточне покарання у вигляді восьми років позбавлення волі;

в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 289 та частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - КК України);

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , що маючи непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став, необхідних висновків для себе не зробив та діючи повторно, 26 грудня 2021 року, приблизно о 01:30 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 проходив повз гаражне приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та через не зачинені ворота помітив автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2121» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_5 та у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом та іншим майном, яке знаходилось у вказаному приміщенні. На виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 не маючи ні дійсного, ні уявного права на користування даним транспортним засобом, поза волевиявленням законного власника, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії ніхто не може, діючи умисно, повторно, протиправно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, скориставшись вільним доступом, через незачинені вхідні ворота потрапив до середини гаражного приміщення за вказаною адресою. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 шляхом відчинення водійських дверей, проник до салону автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2121» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_5 , де у замку запалювання виявив ключі запалювання. У подальшому, ОСОБА_4 , після виявлення та поміщення знайденого у гаражі майна, належного ОСОБА_5 , виштовхав вказаний автомобіль з гаражного приміщення, сів за кермо вищевказаного автомобіля, привів його у рух та поїхав з місця події, тобто встановив над ним фактичний контроль та незаконно заволодів вказаним автомобілем.

Також встановлено, що ОСОБА_4 , маючи непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став, необхідних висновків для себе не зробив та 26 грудня 2021 року, приблизно о 01:30 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 проходив повз гаражне приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та через не зачинені ворота помітив автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2121» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_5 та інше майно та у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна та незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.На виконання свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення майна, ОСОБА_4 , будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії ніхто не може, діючи умисно, повторно, протиправно, скориставшись вільним доступом, через незачинені вхідні ворота потрапив до середини гаражного приміщення за вказаною адресою.У подальшому, ОСОБА_4 , діючи повторно, з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, таємно, помістив до середини автомобіля «ВАЗ» моделі «2121» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » виявлені ним у гаражному приміщенні речі: коробку перемикання передач для автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2121», б/в, вартістю 2000 грн.; муфту для автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2121», б/в, вартістю 100 грн.; розподіляючий вал від вказаного транспортного засобу, б/в, вартістю, 700 грн.; голівку блока циліндрів в зборі для вказано автомобіля, б/в, вартістю 2200 грн.; електродвигун від холодильника б/в, вартістю 400 грн.; каністру залізну, об`ємом 20 л, б/в, вартістю 500 грн; диск для колеса б/в, вартістю 800 грн.; каністру з мастилом для автомобіля, об`ємом 5 л., вартістю 200 грн., що належать на праві власності ОСОБА_5 .У подальшому, ОСОБА_4 із зазначеними речами на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2121», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » місце злочину залишив, розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 6600 гривень.

На розгляд суду досудовим слідством винесено обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України - у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у приміщення та ч. З ст. 185 КК України - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 скоїв незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, тобто вчинив злочин, передбачений частиною другою статті 289 КК України, також - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, тобто вчинив злочин передбачений ч.3 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторонами обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання 05.01.2026 року не з`явились, однак від нього до суду надійшла заява від 20.03.2023 року про розгляд справи без його участі, просив призначити обвинуваченому покарання згідно чинного законодавства (а.с.29).

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчинені кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та на питання прокурора надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальні правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочинів.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який характеризуються за місцем проживання з негативної сторони, раніше неодноразово судимий, не перебуває на наркологічному та психіатричному обліку.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить щире каяття та визнання вини.

На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України - відсутні.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна; за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Та на підставі ч.4 ст.70 КК України визначити ОСОБА_4 покарання шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2025 року, яким ОСОБА_4 засуджено до 8 років позбавлення волі та остаточно визначити покарання у вигляді 8 років 5 місяців позбавлення волі.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень відповідно до статті 12 КК України, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, думку потерпілого у письомовій заяві, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого та наслідків діянь, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, а тому суд вважає за необхідне визнати його винним у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень та призначити йому за сукупністю злочинів покарання у вигляді позбавлення волі за даними кримінальними правопорушеннями.

Разом з цим, судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком від 30.06.2025 року Вінницького міського суду Вінницької області засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді шести років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 186 КК України у вигляді восьми років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено остаточне покарання у вигляді восьми років позбавлення волі;

Згідно ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

У зв`язку з викладеним, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах частин статей Кримінального кодексу України за якими кваліфіковані його діяння із застосуванням ст.ст. 70 КК України. Вказаний вид покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідатиме цілям покарання.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту набрання вироком законної сили та на підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2025 року.

Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні - відсутні.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлено.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 349, 368, 373-376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 289 КК України та частиною третьою статті 185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 покарання шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2025 року, яким ОСОБА_4 засуджено до 8 років позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 8 років 5 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набуття даним вироком законної сили та на підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2025 року, а саме: з 28.09.2022 року по день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази у даному кримінальному провадженні №0000632, а саме:

-автомобіль марки ВАЗ 2121 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , ключі від запалювального замка даного транспортного засобу, коробка передач автомобіля ВАЗ 2121 з кожухом, муфти для НІВИ, головка блока в зборі, електродвигун 3 холодильника, каністра залізна на 20 літрів, диск для колеса, каністра масла для автомобіля 5 літрів, розпредвал чорного кольору - вважати повернутими власнику за розпискою;

-шість слідів структури матеріалу, два змиви з керма та важеля КПП, дві перчатки сірого кольору з надписом чорного кольору, дві перчатки чорного кольору - знищити, після набрання вироком законної сили.

Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні - відсутні.

Цивільні позови у кримінальному проваджені - не заявлено.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1