КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001377 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року,-

В С Т А Н ОВ И В:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_7 покарання приєднано невідбуте покарання, призначене за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 02.08.2024 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч.3 ст.72 КК України вирок Святошинського районного суду міста Києва від 02.08.2024, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. ухвалено виконувати самостійно.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 29.11.2024 о 11:20 год., перебуваючи в місті Києві, по вулиці Гната Юри, поблизу будинку №70, при невстановлених обставинах незаконно придбав 1 таблетку наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Усвідомлюючи, що таблетка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено -метадон (фенадон), ОСОБА_7 , поклав його до правої кишені куртки, таким чином став зберігати при собі без мети збуту, для особистого вживання.

В подальшому, 29.11.2024, о 13 год. 03 хв., ОСОБА_7 , знаходячись на прилеглій території будинку за адресою: АДРЕСА_2, був викритий працівниками поліції, яким добровільно видав 1 таблетку наркотичного засобу - метадону.

В поданій апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок скасувати, через неправильне застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст.71, 72 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., яке він не відбув.

За новим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, суд всупереч вимог ст.71, 72 КК України незаконно визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити по ч.2 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року, та за сукупністю вироків призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., який на підставі ст.72 КК України виконувати самостійно.

В решті вирок суду просить залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченого, який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, а тому правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_7 приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Святошинського районного суду міста Києва від 02.08.2024 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч.3 ст.72 КК України вирок Святошинського районного суду міста Києва від 02.08.2024 про засудження ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. - ухвалено виконувати самостійно.

Призначене судом ОСОБА_7 покарання по ч.2 ст.309 КК України відповідає засадам, визначених у ст.65 КК України та прокурором в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з цим, колегія суддів вважає обґрунтованими апеляційні доводи заступника керівника Київської міської прокуратури про неправильне застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за сукупністю вироків.

Як вбачається із матеріалів провадження, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., яке він не відбув.

Після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення, за яке він засуджений за новим вирок, а тому остаточне покарання йому призначається за правилами ст.71 КК України.

Відповідно до положень ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком

За оскаржуваним вироком ОСОБА_7 призначено покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Як правильно посилається прокурор у поданій апеляційній скарзі, суд, визначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутого покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року, неправильно призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

За приписами статті 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

З наведених підстав оскаржуваний вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року в частині призначеного покарання за сукупністю вироків підлягає зміні.

Оскільки прокурор уподаній апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, в той час як вирок, в порядку ст.408, 409 КПК України, підлягає зміні, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 408, 409, 418, 419 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання за сукупністю вироків, змінити.

На підставі ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків призначити, шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутого покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року, визначивши його у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, який на підставі положень ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4