Провадження № 1-кс/204/3381/25
У Х В А Л А
09 грудня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю захисника ОСОБА_4 ,
встановив:
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , підтримав скаргу та просив її задовольнити.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення скарги, вказував на те, що вказані грошові кошти визнанні речовим доказом по даному кримінальному провадженню, на теперішній час триває досудове слідство. У зв`язку з чим, у задоволенні скарги необхідно відмовити.
Вислухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами скарги та доданими матеріалами, приходжу до наступного.
Згідно ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
В статті 169 КПК України зазначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.
Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, та те, що до матеріалів справи не долучено доказів, що власнику майна у якого вилучено грошові кошти повідомлено про підозру у вчинені вказаного кримінального провадження, як і недоведене прокурором, яке саме значення для досудового розслідування мають вилучені у громадянки ОСОБА_5 грошові кошти на загальну суму 4 650 доларів США, 480 Євро.
Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 167-169, 170-175, 309, 369-372 КПК України, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1