УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого ОСОБА_5 у міжнародний розшук та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000865 від 27.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

установив:

У провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває вказаний обвинувальний акт.

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про оголошення обвинуваченого ОСОБА_5 у міжнародний розшук та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зник з місця свого постійного проживання, до суду на виклики не з`являвся, обов`язки обвинуваченого, визначені статтею 42 КПК України, порушив. В ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що 03.11.2025, о 08 год. 39 хв., через пункт пропуску Краківець в напрямку виїзд за допомогою транспортного засобу номер НОМЕР_1 перетнув державний кордон України до республіки Польща.

Враховуючи, що обвинувачений перебуває за кордоном та відсутність відомостей про його конкретне місцезнаходження, просив постановити ухвалу про оголошення ОСОБА_5 у міжнародний розшук, та у зв`язку з переховуванням обвинуваченого від суду обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити.

Адвокат ОСОБА_4 , представник потерпілої ОСОБА_6 , в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора, просив задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.1, 19 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава, органи державної влади, посадові особи якої зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав і в порядку, визначеному КПК України (ч. 1ст. 4 КПК України).

Відповідно до вимог розділу IV КПК України, участь обвинуваченого під час судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Під ухиленням від суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду.

При з`ясуванні того, які дії особи мають визначатися юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від суду, враховується, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтися до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. При цьому, факт ухилення від суду буде і тоді, коли особа перебуває поза межами території України і не з`являється на виклики суду без поважних причин та умисно створює видимість наявності об`єктивних причин неможливості такої явки (як то не своєчасне отримання повісток про виклик, ігнорування отримання повісток у поштовому відділенні тощо).

На даний час достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 залишив територію України, перетнувши державний кордон через пункт пропуску "Краківець" 03.11.2025 та на даний час переховується в одній з країн Європи, та такими діями ухилився від судового розгляду справи.

ОСОБА_5 має статус обвинуваченого в даному кримінальному провадженні та обізнаний про розгляд кримінального провадження Корольовським районним судом м. Житомира та, відповідно, про свій обов`язок прибувати за викликами до суду для участі в судових засіданнях.

Суд зауважує, що попри запроваджений в Україні правовий режим воєнного стану, Корольовський районний суд м. Житомира продовжує здійснювати правосуддя, його місцезнаходження або територіальна підсудність не змінювались, тому враховуючи обізнаність обвинуваченого ОСОБА_5 про кримінальне переслідування його в Україні, а також беручи до уваги його виїзд за межі України без повідомлення компетентних органів про місце його перебування, суд розцінює дії обвинуваченого як такі, що спрямовані на свідоме переховування та ухилення від явки до суду.

Положення ст. 42 КПК України передбачають ,що підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а вразі неможливості прибути за викликом у призначений строк-заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, органом, що здійснює повноваження щодо оголошення особи в міжнародний розшук, є Генеральний секретаріат Інтерполу.

Згідно ст. 335 КПК України розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Чинним КПК України не регламентовано поняття «міжнародний розшук» та не розкрито змісту зазначеного терміну. При цьому поняття «міжнародний розшук» використовується в цьому кодексі як обов`язкова підстава для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia) (ч.5 ст.139,297-1,297-4,323 КПК України).

Очевидним, є те що встановлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для успішного закінчення судового провадження. З цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду.

Розшук може відбуватися на території України, бути міждержавним та/або міжнародним. Метою для усіх видів розшуку є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних. В свою чергу, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави-ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних запитуваних країн з використанням можливостей

Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Розшук особи в Україні та міжнародний розшук особи відрізняється як за територією, на якій здійснюється даний розшук так і суб`єктами, які його здійснюють.

Прийняття судом ухвали про оголошення особи у розшук, шляхом задіяння міжнародного співробітництва є єдиним способом реалізації та виконання цього рішення суду та встановлення точного місцезнаходження обвинуваченого за кордоном.

Враховуючи викладене, суд уважає, що існують достатні підстави для оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук, з огляду на ухилення від явки до суду та залишення території України.

Відповідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З наведеної норми вбачається, що у разі оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук та доведення прокурором підстав, передбачених ст. 177 КПК України, суд може застосувати так звану попередню процедуру застосування до обвинуваченого запобіжного заходу - обрання запобіжного заходу. Наступним етапом після затримання особи (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - є забезпечення розгляду за участю обвинуваченого клопотання про застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Отже, для оцінки необхідності обрання запобіжного заходу обвинуваченому достатньо встановлення судом обставини оголошення у міжнародний розшук.

Додатковою умовою для такого висновку є наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України. Вказана стаття визначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Окремо суд звертає увагу, що при обранні запобіжного заходу судом не перевіряється висунуте ОСОБА_5 обвинувачення на предмет обґрунтованості.

Крім цього, на відміну від процедури застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою - це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений виїхав до іншої держави.

Таким чином, у суду є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 виїхав та наразі перебуває у іншій державі та відомості про в`їзд на територію України на теперішній час відсутні.

У своєму клопотанні прокурор вказує на наявність ризиків вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 дій, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, про ймовірність переховування його від суду.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій.

На думку суду, ризики переховування обвинуваченого від суду є реальними та зумовлюють необхідність дії запобіжного заходу. Зокрема, ризик переховування від суду є реальним з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками.

Про реалізацію цього ризику свідчить те, що ОСОБА_5 , будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні, виїхав до іншої держави та на теперішній час на територію України не повертався. Крім того, судом прийнято рішення про оголошення його в міжнародний розшук.

Аналізуючи викладене, суд вважає доведеним існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

З урахування вищезазначеного, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 виїхав за межі території України, прийнято рішення про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 139, 335, 177, 193, 331, КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого ОСОБА_5 у міжнародний розшук, задовольнити.

Оголосити у міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Організацію виконання ухвали про міжнародний розшук доручити групі прокурорів у вказаному кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_5 , не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути з його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира суд протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1