Провадження № 11-сс/4823/500/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ВП №2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк до 24 листопада 2025 року включно. Заборонено ОСОБА_8 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Покладено на ОСОБА_8 обов`язки: прибувати на виклики до слідчого, прокурора, слідчого судді, судді, суду на визначений ними час; не відлучатись із АДРЕСА_1 , де знаходиться його фактичне місце проживання, без дозволу слідчого, прокурора,слідчого судді, судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суддю чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування у будь-який спосіб зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та потерпілим ОСОБА_15 щодо обставин даного кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а тому до ОСОБА_8 буде достатнім застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 діб. Послався на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких. Відтак, усвідомлюючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також зможе здійснювати вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, котрі просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 22 вересня 2025 року до ЄРДР за № 0000191 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

22.09.2025 о 02 год 49 хв, в порядку ст.208 КПК України, ОСОБА_8 було затримано за підозрою у вчиненні вищевказаного злочину, та цього ж дня органом досудового розслідування ОСОБА_8 письмово повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Зі змісту ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Обираючи підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення й усвідомлюючи тяжкість і невідворотність покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може здійснювати вплив на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Разом з тим, слідчий суддя вказав, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, молодого віку, одружений, має малолітнього сина, міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується формально позитивно, до розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу не чинив перешкод у проведенні досудового розслідування; тому обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту виправдовуватиме завдання запобіжного заходу.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів, обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , до нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з чим погоджується і колегія суддів.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи №11 від 09.04.1965 «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від 26 червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», у п.51 вказано, що попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

Колегія суддів вважає, що застосований щодо ОСОБА_8 вид запобіжного заходу - домашній арешт, є співмірним з існуючими ризиками; тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, а покладені слідчим суддею, при застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обов`язки забезпечать його належну процесуальну поведінку.

А тому, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4