Провадження № 1-кс/204/2966/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю адвоката ОСОБА_3

за участю слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про повну відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2025 року до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про повну відмову у визнанні потерпілим.

В обґрунтування скарги зазначає, що 17 вересня 2025 року ОСОБА_5 з використанням засобів електронного зв`язку звернулась до слідчого СВ ВП № 3 РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 із заявою про залучення до провадження як потерпілого. Вказану заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 є стягувачем у виконавчому провадженні за виконавчим листом виданим Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області виданим 16 лютого 2024 року про припинення опіки, встановленої над ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опікунами якого призначено ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 ; повернення ОСОБА_5 її малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 вважає себе потерпілою особою у даному кримінальному провадженні, оскільки невиконання остаточного рішення суду напряму зачіпає її особисті немайнові права як матері. Незважаючи на наявність судового рішення, яке підлягає виконанню, вона фактично позбавлена можливості виховувати власного малолітнього сина, піклуватися про нього та забезпечувати йому належні умови життя у рідній сім`ї. Це спричиняє істотні моральні страждання і є втручанням у її право на сімейне життя. Проте, постановою слідчого СВ ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 25 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про залучення її до кримінального провадження як потерпілої. Вказану постанову обґрунтовано тим, що заявником є адвокат, який представляє інтереси ОСОБА_5 . У поданих документах відсутні будь-які персональні дані ОСОБА_5 , а саме місце проживання особи, контактні номери телефонів та інше. Слідчим неодноразово здійснювався виклик ОСОБА_5 з метою допиту та встановлення її статусу, проте адвокат ОСОБА_3 відмовив, оскільки остання перебуває за межами України та з`явитись до органу досудового розслідування не має можливості. Виходячи з матеріалів поданої заяви, у ОСОБА_5 відсутнє підтвердження завданої моральної шкоди діями інших осіб. З вказаними висновками не погоджуються, оскільки в ній зазначені неправдиві відомості. Зокрема, слідчий не здійснював намагань щодо виклику ОСОБА_5 для участі у процесуальних діях. Слідчий ОСОБА_6 за власної ініціативи жодного разу не зв`язувався з ними, натомість представник самостійно зв`язувався та спілкувався з слідчим з приводу можливих питань, які можуть виникати в ході досудового розслідування та слідчому дійсно повідомлялось про те, що ОСОБА_5 наразі перебуває у Німеччині через, що її майбутній допит в якості свідка в приміщенні ВП № 3 ускладнений з об`єктивних причин. Крім того, захисником було запропоновано здійснити допит ОСОБА_5 за допомогою заходів міжнародної правової допомоги, що останнім було повністю проігноровано та повідомлено, що в органах поліції по здійсненню досудового розслідування не в тяжких чи особливо тяжких злочинах, не застосовуються заходи міжнародної правової допомоги. Наявність чи відсутність моральної чи матеріальної шкоди, розмір такої шкоди підлягають доведенню рід час досудового розслідування, під час якого ОСОБА_5 могла б користуватися всіма правами потерпілого. Проте, слідчим грубо порушено права ОСОБА_5 , які надані останній кримінальним процесуальним законодавством України. Таке порушення призводить до однобічності та неповноти досудового розслідування. Постанову слідчого від 25 вересня 2025 року. представник потерпілої ОСОБА_3 отримав лише 13 жовтня 2025 року, а тому строк на її оскарження не пропущено. У зв`язку з чим, скаржник вимушений вернутися до суду з даною скаргою.

У судовому засіданні скаржник підтримав свою скаргу та наполягав на скасуванні постанови слідчого.

Слідчий заперечував проти скарги, просив відмовити в її задоволенні, оскільки підстав для скасування постанови слідчого про відмову ОСОБА_5 у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000632, немає. Постанова була винесена з дотриманням вимог КПК України.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши скаргу, матеріали кримінального провадження та постанову про відмову у визнанні потерпілою особою, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно з приписами ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Отже, підставою для визнання особи потерпілим є:

1) подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, а також письмової згоди на залучення до провадження як потерпілого, якщо це здійснюється слідчим, прокурором:

2) завдання особі кримінальним правопорушенням шкоди. При цьому, якщо це стосується юридичної особи, шкода має носити виключно майновий характер.

Лише сукупність фактичної (завдання шкоди) та формальної (подання заяви чи надання згоди) складової є умовою для набуття особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000632 від 21 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

17 вересня 2025 року до органу досудового розслідування надійшла заява ОСОБА_5 про залучення її до провадження в якості потерпілої. В обґрунтування своєї заяви остання зазначила, що у зв`язку з невиконанням остаточного рішення суду вона напряму є потерпілою особою, так як порушені її особисті немайнові права як матері. Незважаючи на рішення суду, яке підлягає негайному виконанню, вона фактично позбавлена можливості виховувати свого малолітнього сина, піклуватися про нього та забезпечувати належні умови для його життя в рідній сім`ї, що в свою чергу спричиняє моральні страждання та є прямим втручанням у її право на сім`ю.

Однак, постановою слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 25 вересня 2025 року, ОСОБА_5 відмовлено у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000632.

Вказана вище постанова обґрунтована тим, що під час розгляду заяви та перевірки обставин, викладених у ній, встановлено, що в матеріалах провадження відсутні будь-які персональні анкетні дані ОСОБА_5 , у тому числі місце проживання, контактні номер та інше, а всі заяви подаються виключно її представником ОСОБА_3 . Органом досудового розслідування неодноразово здійснювався виклик ОСОБА_5 за допомогою мобільного зв`язку з метою її участі у процесуальних діях допиту ОСОБА_5 для встановлення спричиненої моральної, фізичної чи майнової шкоди. Проте, захисником ОСОБА_3 було відмовлено у виконанні даних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_5 перебуває за кордоном і приїде до України виключно аби забрати дитину. Також, встановлено, що ОСОБА_5 виїхала на транспортному засобі за межі України і більше не поверталася. У зв`язку з викладеним, слідчий дійшов до висновку, що в матеріалах провадження відсутнє підтвердження завдання ОСОБА_5 діями інших осіб моральної шкоди.

Проте, слідчий суддя зауважує, що в оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_10 на обґрунтування своєї відмови ОСОБА_5 про залучення її до провадження в якості потерпілої у кримінальному провадженні, взагалі не зазначає про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілої подана особою, якій не завдано шкоди.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Разом з цим, в порушення вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про відмову у визнані ОСОБА_5 потерпілою особою належним чином не вмотивована, в ній не зазначені конкретні обставини та докази які вказують на те, що внаслідок кримінального правопорушення моральної, фізичної або майнової шкоди заявниці не завдано. Постанова не містить жодних мотивів з приводу доводів ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_3 щодо заподіяння шкоди ОСОБА_5 та підстав неврахування цих доводів під час винесення постанови.

Слідчий суддя звертає увагу, що вимоги ч. 5 ст. 55 КПК України, та п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, дозволяють дійти висновку про те, що саме слідчий після проведення певних слідчих (розшукових) та процесуальних дій на стадії досудового розслідування повинен встановити наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною першою ст. 219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

На думку слідчого судді, оскаржувана постанова винесена слідчим попередчасно, вона не відповідає вказаним положення в частині наведення підстав для її прийняття, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови слідчим не наведено норм права та доказів доведеності факту відсутності моральної шкоди спричиненої ОСОБА_5 внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

На переконання слідчого судді, такий виклад обставин та мотивів постанови, не відповідає загальноприйнятим стандартам мотивування процесуальних рішень, у зв`язку з чим, скарга заявника щодо скасування постанови слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 55, 91, 110, 214, 219, 303-309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про повну відмову у визнанні потерпілим задовольнити.

Постанову слідчого СВ ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 25 вересня 2025 року, про відмову ОСОБА_5 у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000632 скасувати.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1