Справа № 761/988/26
Провадження № 1-кс/761/1944/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000596

ВСТАНОВИЛА

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000596.

За обставин викладених у клопотанні, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000596 від 05 грудня 2023 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 358 KK України.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10.10.2025 у справі №752/7084/25 накладено арешт на майно, що було вилучене 02.10.2025 у приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 під час проведення обшуку за правовою підставою «з метою збереження речових доказів».

Ініціатор клопотання зазначає, що з моменту вилучення майна у приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 минуло більш як три місяця. Зазначеного часу було достатньо для проведення огляду вилучених документів та мобільного телефону з метою встановлення, чи наявна у мобільному телефоні інформація, яка має значення для кримінального провадження та чи наявна у вилучених документах інформація, яка може свідчити про фальсифікацію документів нотаріальної справи та належність підписів під документами особам, які вказані у документах як підписанти.

Під час проведення обшуку, приватним нотаріусом ОСОБА_5 представникам органу досудового розслідування було представлено пароль доступу до мобільного телефону та запропоновано провести огляд телефону та скопіювати необхідні дані, про що зокрема свідчать дані, зафіксовані у протоколі обшуку.

У кримінальному провадженні №0000596 жодній особі не повідомлено про підозру. Про це, зокрема свідчать дані з Єдиного державного реєстру судових рішень. Чинне законодавство не передбачає зволікань під час проведення досудового розслідування. Також, чинне законодавство не передбачає безпідставного позбавлення майна протягом тривалого часу. Тим паче, якщо мова йдеться про майно, що належить державі. Вилучені у приватного нотаріуса документи є документами нотаріального діловодства, які належать державі, а тому вони підлягають поверненню їх законному володільцю першочергово.

Адвокат ОСОБА_4 у клопотанні зазначає, що існують усі підстави вважати, що подальше збереження накладеного арешту на документи та мобільний телефон порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника (володільця) майна та завданнями кримінального провадження та потягне за собою порушення прав і законних інтересів власника майна.

У зв`язку з чим ініціатор клопотання просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.10.2025 у справі №752/7084/25 (1-кс/752/8525/25) на майно вилучене 02.10.2025 під час проведення обшуку за місцем здійснення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання адвокат ОСОБА_4 не з`явилась, будучи належним чином повідомлена, заяв/клопотань на адресу суду не надходило.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вважав, що дане клопотання про скасування арешту майна не підсудне Шевченківському районному суду м. Києва, з огляду на те, що процесуальні рішення приймались слідчими суддями Голосіївського районного суду м. Києва. Заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вказані речі та документи визнано речовими доказами та мають значення в даному кримінальному провадженні просив відмовити в задоволенні клопотання.

Слідча суддя заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання підсудне Шевченківському районному суду м. Києва та не підлягає задоволенню з огляду на встановленні обставини.

Слідчою суддею встановлено, що СУ ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000596.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.10.2025, справа №752/7084/25, накладено арешт на майно, вилучене 02 жовтня 2025 року під час проведення обшуку за місцем здійснення діяльності приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування, розпорядження, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним, вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, заходи забезпечення кримінального провадження завжди пов`язані із застосуванням примусу у кримінальному процесі. Процесуальний примус у кожному конкретному випадку застосовується у контексті мети, способів, підстав та умов для застосування конкретних заходів примусу.

Клопотання прокурора, яке слугувало підставою арешту майна заявника, мотивоване тим, що накладення арешту на вказане майно є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки вказане майно відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Статтею 84 КПК України імперативно передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Адвокатом у клопотанні наведено достатньо підстав, які б свідчили про недоцільність продовження застосовування заходу забезпечення кримінального провадження в частині арешту мобільного телефону «Iphone 13» рожевого кольору, в чохлі, з огляду на те, що такий захід забезпечення кримінального провадження буде найменш обтяжливий для власника майна - ОСОБА_5 , що відповідає положенням ч. 4 ст. 173 КПК України.

Крім того, слідчій судді не надано підтвердження того, що потреби досудового розслідування і надалі виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_5 , в частині арешту мобільного телефону, таких відомостей не надано прокурором і в судовому засіданні.

Стаття 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити частково, Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.10.2025, справа №752/7084/25, у кримінальному провадженні №0000596, в частині заборони користування, розпорядження, відчуження мобільним телефоном «Iphone 13» рожевого кольору, в чохлі.

Водночас в іншій частині клопотання залишити без задоволення враховуючи обставини кримінального правопорушення, оскільки доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії вищезазначений захід забезпечення у вигляді арешту документів втратив свою актуальність, з огляду на мету його застосування.

Керуючись статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309,372, 376, 532 КПК України слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.10.2025, справа №752/7084/25, у кримінальному провадженні №0000596, в частині заборони користування, розпорядження, відчуження мобільним телефоном «Iphone 13» рожевого кольору, в чохлі.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст оголосити 03 лютого 2026 року о 10 годині 15 хвилин.

Слідча суддя ОСОБА_1