Справа № 302/53/26
Провадження № 1-кп/302/62/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у повному обсязі)

11 лютого 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 26.08.2025, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого і проживаючого по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, раніше несудимого, працюючого начальником відділу земельних ресурсів, екології та просторового планування Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області, одруженого,

обвинуваченого в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

-в якому захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження,

у с т а н о в и в:

У провадженні Міжгірського районного суду Закарпатської області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.

Згідно з обвинувальним актом від 13.01.2026 ОСОБА_4 обвинувачується в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, за таких обставин.

Так, згідно з наказом начальника відділу Держземагенства у Міжгірському районі Закарпатської області № 32-к від 20.05.2013 ОСОБА_4 з 20.05.2013 призначено на посаду спеціаліста 1-ої категорії сектору державного земельного кадастру відділу Держземагенства у Міжгірському районі Закарпатської області, яким 20.05.2013 було прийнято присягу державного службовця та 21.06.2013 відповідно до наказу № 35-к було присвоєно 15-ий ранг державного службовця.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ОСОБА_4 будучи державним службовцем, мав посвідчення державного кадастрового реєстратора і власну печатку та посада якого, згідно зі ст. 6 Закону України «Про державну службу», віднесена до категорії «В».

Відповідно до посадової інструкції спеціаліста 1-ої категорії сектору державного земельного кадастру відділу Держземагенства у Міжгірському районі Закарпатської області ОСОБА_4 є службовою особою та з-поміж повноважень якого віднесено: питання, внесення або надання відмови у внесенні до Державного земельного кадастру (змін до них) про землі та земельні ділянки (їх частки), розташовані в межах району, міста обласного значення; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; формування поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення зберігання поземельних книг; присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам; здійснення реєстрації заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, заяв про відкликання заяв про внесення відомостей (змін до мін до них) до Державного земельного кадастру, заяв про надання відомостей з Державного земельного кадастру, повідомлень про виявлення помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру, заяв про виправлення технічних помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру, заяв про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру; проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства.

У своїй діяльності державний службовець ОСОБА_4 повинен керуватися Конституцією України, законами України, Указами Президента України та Постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, крім цього, повинен здійснювати свою діяльність відповідно до вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» та порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051 , зокрема пункту 5, до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також про відмову у внесенні або наданні відомостей. Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора і власну печатку, форми та опис яких визначаються Мінагроіюлітики. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, установлених Законом України «Про Державний земельний кадастр». Пунктом 50 Порядку встановлено, що поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа.

Статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, розподіл земель між власниками і користувачами, а державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами.

Згідно з частинами 1, 14, 16, 17 та 18 статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Документація із землеустрою і технічна документація з оцінки земель подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, відповідно до їх повноважень, визначених цим Законом, разом з електронним документом, що містить результати робіт із землеустрою та оцінки земель. Заява про внесення відомостей до Державного земельного кадастру разом із документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, яка є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, може подаватися за бажанням заявника в паперовій або електронній формі. Подання Державному кадастровому реєстратору заяви про внесення відомостей до Державного земельного кадастру разом із документацією із землеустрою чи документацією із оцінки земель здійснюється розробником такої документації, якщо інше не встановлено договором на виконання робіт із землеустрою чи оцінки земель. Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється розробником такої документації, якщо інше не встановлено договором на виконання робіт із землеустрою.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державний земельний кадастр» документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству. Документація із землеустрою, технічна документація з оцінки земель, що подаються в електронній формі, мають засвідчуватися кваліфікованим електронним підписом сертифікованого інженера-землевпорядника.

Так, 23 жовтня 2013 року на розгляд спеціаліста 1-ої категорії сектору державного земельного кадастру відділу Держземагенства у Міжгірському районі Закарпатської області ОСОБА_4 надійшла заява від Головного управління Держземагенства у Закарпатській області «про державну реєстрацію земельної ділянки» та технічна документація із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів на території Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, розроблена Державним підприємством «Закарпатський Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», згідно якої, цільове призначення земель - землі сільськогосподарського значення, хоча вказані землі, у місці їх розташування, віднесені до земель природно-заповідного фонду та на праві постійного користування землею передані Національному природному парку «Синевир» відповідно до державного акту І - ЗК № 001686 від 31 травня 2000 року.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» в чинній редакції передбачено, що землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико- культурного призначення.

За положеннями ч. 3 ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

З огляду на наведені вище положення землі природно-заповідного фонду набувають такого статусу внаслідок прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про оголошення/створення території та/або об`єкту природно-заповідного фонду .

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів із дня реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства, за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора, подання заявником документів, не в повному обсязі, невідповідність поданих документів вимогам законодавства, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

При розгляді зазначеної документації ОСОБА_4 , як державний кадастровий реєстратор, неналежним чином виконуючи, передбачені Законом України «Про державний земельний кадастр» та «Порядком ведення Державного земельного кадастру», затвердженим постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051, свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи можливості того, що внаслідок неналежного виконання ним своїх службових обов`язків може бути спричинено тяжкі наслідки державним інтересам, хоча повинен був і міг це передбачити, не перевіривши відповідність поданої йому технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів на території Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, 23 жовтня 2013 року з використанням персонального ключа Національної кадастрової системи, на землях природно-заповідного фонду НПП «Синевир», здійснив унесення даних про формування земельної ділянки сільськогосподарського призначення до Єдиної державної геоінформаційної системи - Державного земельного кадастру, присвоїв їй кадастровий номер :02:004:0002, відкрив Поземельну книгу та зареєстрував земельну ділянку площею 2,6263 га, як землі сільськогосподарського призначення, за рахунок чого 17.05.2021 державним реєстратором Колочавської сільської ради проведено державну реєстрацію права комунальної власності на вказану земельну ділянку за Синевирською сільською радою.

Цими злочинними діями ОСОБА_4 . Національний природний парк «Синевир» було позбавлено права державної власності на дану земельну ділянку, ринковою вартістю 3 369 319,00 гривень, чим спричинено тяжкі наслідки.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам.

Захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні подав клопотання з проханням звільнити його підзахисного від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення і його право заперечувати проти закриття кримінального провадження, а також наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, зокрема, що таке звільнення не є реабілітуючою підставою.

Обвинувачений клопотання захисника підтримав та підтвердив суду, що усвідомлює наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Представник потерпілого НПК «Синевир» - ОСОБА_6 подав до суду 11.02.2026 заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності.

Дослідивши та оцінивши зміст клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження та заслухавши доводи сторін, зміст пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема про закриття кримінального провадження у випадку встановлення підстав, передбаченою частиною другою статті 284 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як передбачено ч. 1 статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За положеннями ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення установлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2, 3 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років (ч. 2 ст. 49 КК України). Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3 ст. 49 КК України).

Згідно з постановами ККС ВС від 11.11.2020 у справі № 455/229/17, від 18.02.2025 у справі № 712/8174/23 суд закриває кримінальне провадження у разі подання клопотання обвинуваченим про закінчення строків давності на будь-якій стадії судового провадження, незалежно від того, визнає особа вину в пред`явленому їй обвинуваченні чи заперечує вчинення кримінального правопорушення, тобто на підставі поданої заяви обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності за зазначеною підставою (закінчення строків давності, які встановлені в кримінальному законі). При цьому суд не може і не повинен констатувати факт учинення цією особою кримінально-караного діяння, адже кримінальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання про таке звільнення невідкладно та без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи в учиненні інкримінованого діяння.

Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених частинами 2, 3 ст. 49 КК України, зокрема, відомостей про вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення чи вчинення умисних дій, направлених на ухилення від досудового розслідування або суду, судом не встановлено.

За наведених вище обставин суд доходить висновку, що з дня вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення (23.10.2013) до моменту розгляду справи у суді минуло понад п`ять років, що перевищує визначений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за нетяжкий злочин.

За таких обставин суд доходить висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України із закриттям кримінального провадження у зв`язку із спливом установлених законом строків давності. Водночас розглядаючи вказане клопотання суд не вирішує питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 286 КК України клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності розглядається негайно, а відтак суд позбавлений можливості продовжити судове провадження, в тому числі дослідження доказів та встановити обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

З огляду на наведене вище та керуючись статями 12, 44, 49 КК України, статтями 100, 284 ч. 2 п. 1, 285, 286, 288, 314 ч. 3 п. 2, 371, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 26.08.2025, відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 367 КК України закрити на підставі пункту 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Речові докази: копію технічної документації із землеустрою (у вигляді книжки) щодо проведення інвентаризації земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів на території Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, розроблено Державним агенством земельних ресурсів України ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за кадастровим номером: :02:004:0002; обмінні файли на СD-диску; заява про реєстрацію земельної ділянки; заява про внесення виправлених відомостей до Державного земельного реєстру; поземельна книга за кадастровим номером :02:004:0002, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах цього кримінального провадження протягом строку їх зберігання, а земельну ділянку за кадастровим номером :02:003:0002 вважати повернутою власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 11.02.2026.

Суддя ОСОБА_1