Провадження 1-кп/359/707/2025
Справа № 359/8832/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді

ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001372 від 06.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ревне Бориспільського району Київської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

05.07.2025, близько 12 год. 15 хв., ОСОБА_4 , проїжджаючи по вул. Софіївська в с. Проців Бориспільського району Київської області на легковому автомобілі марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , вирішив з`ясувати стосунки з водієм автобуса ТОВ «Автосервіс», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , будучи обуреним його маневром на автодорозі, який, на думку ОСОБА_4 міг призвести до дорожньо-транспортної пригоди.

З цією метою ОСОБА_4 поїхав за ОСОБА_6 до місця зупинки автобусів, що розташоване на перехресті вулиць Богдана Хмельницького та Молодіжна у с. Проців Бориспільського району Київської області, вийшов із власного автомобіля, підійшов до автобуса ТОВ «Автосервіс», д.н.з. НОМЕР_2 . Потім ОСОБА_4 зайшов у салон вказаного автобуса та підійшов до місця, де сидів водій автобуса ОСОБА_6 .

У подальшому між останніми виник словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_4 побачив належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Apple iPhone 10» чорного кольору (ІМЕІ: НОМЕР_3 ) з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 , який лежав на сусідньому пасажирському сидінні біля водія ОСОБА_6 . У цей час у ОСОБА_4 виник кримінальний протиправний намір, спрямований на відкрите викрадення даного мобільного телефону.

Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, 05.07.2025, близько 12 год. 55 хв., в період дії воєнного стану, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, взяв до рук даний мобільний телефон марки «Apple iPhone 10» чорного кольору (ІМЕІ: НОМЕР_3 ) з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 та, незважаючи на вимогу потерпілого ОСОБА_6 не забирати та повернути йому даний телефон, вийшов з салону автобуса та поїхав на легковому автомобілі марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з місця вчинення злочину у невідомому напрямку, тим самим ОСОБА_4 відкрито заволодів та розпорядився чужим майном, чим спричинив ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 3910 грн. 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся, погодився з усіма фактичними обставинами, які викладені в обвинувальному акті та підтвердив, що дійсно 05.07.2025 року близько 12 год. 15 хв., він проїжджаючи по вул. Софіївська в с. Проців Бориспільського району Київської області на власному автомобілі вирішив з`ясувати стосунки з водієм автобуса ТОВ «Автосервіс» ОСОБА_6 , оскільки був обуреним його маневром на автодорозі, внаслідок якого обвинувачений пошкодив колесо на своєму автомобілі. З цією метою обвинувачений поїхав за ОСОБА_6 до місця зупинки автобусів та знайшовши необхідний йому автобус ТОВ «Автосервіс», він зайшов у салон вказаного автобуса та підійшов до водія автобуса ОСОБА_6 . У подальшому між останніми виник словесний конфлікт, у ході якого обвинувачений побачив на сусідньому пасажирському сидінні біля ОСОБА_6 його мобільний телефон. Обвинувачений підтвердив, що дійсно взяв до рук даний мобільний телефон та незважаючи на вимогу потерпілого ОСОБА_6 не забирати та повернути йому даний телефон, вийшов з салону автобуса та поїхав на своєму автомобілі додому. При цьому, обвинувачений вартість викраденого та розмір майнової шкоди не оспорює.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що працює водієм автобуса та 05.07.2025 року близько 12 год. 15 хв. він проїжджав автобусом по вул. Софіївська в с. Проців Бориспільського району Київської області, де в нього з обвинуваченим виникла спірна дорожня обстановка. Після цього, приблизно через 30 хвилин потерпілий поїхав до місця зупинки автобусів, щоб відпочити. Однак, через деякий час до його автобуса зайшов обвинувачений та почав кричати, сперечатись з ним щодо ситуації, яка виникла в них на дорозі та висувати претензії щодо відшкодування вартості пошкодженого колеса на його автомобілі. В подальшому, під час їх конфлікту обвинувачений взяв з сусідського пасажирського сидіння мобільний телефон ОСОБА_6 та вийшов з автобуса. На неодноразову вимогу повернути йому мобільний телефон обвинувачений ніяким чином не реагував, сів за кермо свого автомобіля, закрився та через деякий час поїхав. Як пояснив потерпілий він сподівався, що мобільний телефон все ж таки ввечері йому поверне обвинувачений, однак його мобільний телефон йому ніхто не повернув, а тому потерпілий звернувся до працівників поліції. Додатково ОСОБА_6 підтвердив, що мобільний телефон йому вже повернули. Крім того, потерпілий зазначив, що шкоду йому повністю відшкодовано та він примирився з обвинуваченим, претензій до останнього не має.

Обвинувачений, прокурор, його захисник та потерпілий не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, у зв`язку із чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 вчинив грабіж в період війни, яка триває в Україні. Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався. Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 4356-IX від 16.04.2025, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб. Тому, суд погоджується із висновком сторони обвинувачення про наявність в діях ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки як вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Отже, судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, тобто він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України. Таку правову кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Суд звертає увагу на те, що щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди. Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (аналогічна думка викладена в Постанові ВП ВС №629/847/15к).

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого злочину, у зв`язку із чим, щире каяття суд визнає обставиною, яка пом`якшує його покарання. Крім того, обвинувачений добровільно відшкодував потерпілому завдану злочином шкоду, у зв`язку із чим така обставина визнається судом такою, яка пом`якшує його покарання.

У свою чергу, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить з того, що ним вчинено кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Згідно наданої прокурором довідки про судимість обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте на момент вчинення злочину судимість погашено у встановленому законом порядку, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких є особою з інвалідністю. За місцем проживання характеризується позитивно, веде здоровий спосіб життя, шкідливих звичок не має, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, заяв, скарг, компрометуючих матеріалів в Гірську сільську раду на останнього не надходило. Відповідно до медичних довідок на обліку у психіатра та лікаря нарколога він не перебуває.

Суд звертає увагу, що положеннями статті 69 Кримінального кодексу України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК України і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, неодноразово викладеною в судових рішеннях (зокрема, у постанові від 17 вересня 2019 року у справі №744/884/17, провадження № 51-8413км18). Суд, посилаючись при призначенні покарання на ст. 69 КК України, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину. Крім того, стаття 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суровим (несправедливим), а особа потребує поблажливого ставлення.

Враховуючи кілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений під час досудового розслідування та судового розгляду визнавав свою вину, щиро покаявся у вчиненому та висловив жаль з приводу вчиненого, осудив свою поведінку та добровільно відшкодував завдані збитки, з урахуванням особи винного, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких є особою з інвалідністю, характеризується виключно позитивно за місцем проживання, приймаючи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, а також враховуючи індивідуальні особливості вказаного діяння, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, ставлення особи до своїх дій, думки потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, що у сукупності є підставою для застосування ст. 69 КК України, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, у виді пробаційного нагляду строком 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.. 59-1 КК України. На думку суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2025 року, на мобільний телефон Apple iPhone, чорного кольору, iмei НОМЕР_3 скасувати.

Речові докази, а саме: мобільний телефон Apple iPhone, чорного кольору, iмei НОМЕР_3 повернути ОСОБА_6 ; автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Passat», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , білого кольору, VIN: НОМЕР_5 , ключі до автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 повернути ОСОБА_4 .

З обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у загальній сумі 2674,20 грн.

Керуючись ст. 368, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2025 року, на мобільний телефон Apple iPhone, чорного кольору, iмei НОМЕР_3 скасувати.

Речові докази, а саме: мобільний телефон Apple iPhone, чорного кольору, iмei НОМЕР_3 повернути ОСОБА_6 ; автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Passat», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , білого кольору, VIN: НОМЕР_5 , ключі до автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у загальній сумі 2674,20 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1