В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "16" грудня 2025 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001896 від 22.07.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ольховець, Богуславського району Київської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 08.05.2015 Обухівським районним судом Київської області за ч.3 ст. 185, ст. 395 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 21.07.2022 року, приблизно о 20:00 годині перебував поблизу будинку за адресою АДРЕСА_3 спільно з ОСОБА_7 , своєю співмешканкою ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 , де в ході розмови при, яка відбулась між вказаними особами, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_4 , про факт домагання до його співмешканки ОСОБА_8 , та після чого ОСОБА_6 почав штовхати потерпілого ОСОБА_4 , а також наніс декілька ударів в голову та в тулуб, чим завдав останньому фізичного болю.

У подальшому ОСОБА_6 схопив потерпілого за ремінь сумки, яка висіла на плечі у ОСОБА_4 та зірвав її, а коли потерпілий впав на землю. ОСОБА_6 підняв сумку, що належить потерпілому ОСОБА_9 та не реагуючи на прохання останнього повернути йому його речі, передав сумку в руки свідка ОСОБА_7 , та сказав утримувати сумку при собі, ігноруючи вимогу потерпілого.

У подальшому, ОСОБА_4 підвівся з землі та почав втікати, проте ОСОБА_6 наздогнав його вдруге, повалив на землю та продовжив наносити удари, у тому числі ногами по тулубу, після чогоповернувся до житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 , де на нього очікував ОСОБА_7 , який тримав в своїх руках сумку з особистими речами, що належить ОСОБА_4 .

Підійшовши до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , забрав у нього сумку, заявленою вартістю 350 грн, в якій знаходились особисті речі, що належать ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «ZTE», заявленою вартістю 4000 грн, планшет «Lufico» чорно-білого кольору, заявленою вартістю 1000 грн, зарядний пристрій «самсунг», заявленою вартістю 200 грн, навушники «AKG» чорного кольору заявленою вартістю 400 грн, шкіряний гаманець коричневого кольору заявленою вартістю 400 грн, в середині якого був ID-паспорт громадянина України № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_4 , та чотири банківські карти: «Приватбанк» універсальна № НОМЕР_2 , «АльфаБанк» № НОМЕР_3 , на ім?я ОСОБА_10 ; картка izibank № НОМЕР_4 ; картка todobank № НОМЕР_5 , а також 5 турецьких лір., після чого з місця вчинення злочину зник.

Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186 КК України не визнав та показав, 21.07.2022 року приїхав до ОСОБА_8 на орендовану квартиру за адресою АДРЕСА_4 . ОСОБА_11 була засмучена та розповіла, що раніше йому невідомий ОСОБА_12 коли її проводив додому на сходах притиснув до стіни та взяв за горло. Тоді він попросив що вона набрала ОСОБА_13 , який є другом ОСОБА_12 , щоб з ним зустрітися і поговорити. Через деякий час вони зустрілись на вулиці Сиваській, де ОСОБА_11 , ОСОБА_14 і ОСОБА_12 почали якусь розмову, а він вийшов з під`їзду де проживав ОСОБА_14 , і вдарив ОСОБА_12 від чого той впав, а коли намагався піднятись, його сумка в нього повисла на шиї і впала. Все дуже швидко відбувалось, коли потягнув його, бо хотів його затримати потягнув за куртку і хотів потягнути на себе і ці дії могли допомогти щоб сумка зірвалась, а коли потерпілий вирвався і побіг, він наздогнавши потерпілого почав наносити удари по тулубу. В цей час почали зупинятись авто і попросили не хуліганити і він заспокоївся. В цей момент ОСОБА_12 втік. Він звернув увагу, що сумка лежить, підняв її та віддав ОСОБА_14 , тому що знає що ОСОБА_12 дружить з ОСОБА_14 . Після чого він запропонував ОСОБА_14 випити, пішли в магазин купили продукти, і пішли пити на квартиру АДРЕСА_5 . Після вживання напоїв ОСОБА_14 встав і пішов, забувши забрати сумку, оскільки напився сильно. Через годину десь подзвонив мобільний телефон ОСОБА_12 , який був в його сумці, і якась жінка - дружина ОСОБА_12 запитала чи в нього телефон, він ій відповів що так телефон у нього. Вона запитала адресу, і сказала що прийде забере сумку. Потім вона ще раз набрала і попросила уточнити адресу, він уточнив адресу та сказав щоб взяла десятку, через спроби її чоловіка домагання до ОСОБА_11 . Пояснив, що все зробимо согласовано з ОСОБА_11 , щоб ОСОБА_11 не писала заяву на ОСОБА_12 в поліцію, це якби моральна компенсація, на що дружина ОСОБА_12 сказала, що на нас напише заяву в поліцію якщо ми по доброму не повернемо телефон.

Потім прийшов хазяїн квартири до ОСОБА_11 , сказав що вона винна йому грошей та викликав поліцію. Поліція приїхала побачила сумку, запитали у ОСОБА_11 де вона її взяла, вона сказала що це знайомого. Коли зайшли працівники поліції зібрали всі речі з сумки які були розкидані на ліжку. Хто розкидав речі не знає, було троє в квартирі, можливо коли шукав телефон який дзвонив викинув все з сумки. Він перевіряв вміст сумки, витрусив все на ліжко, взяв паспорт і поклав собі у карман, щоб знати на кого писати заяву. Всі інші речі були розкидані по ліжку, планшет лежав під ліжком може його хтось ногою футбольнув, бо ОСОБА_11 сказала, що він не робочий.

Від потерпілого - ОСОБА_12 хотів лише отримати моральну компенсацію за те що він спричинив ОСОБА_11 . Не запропонував ОСОБА_12 відразу коли вийшов з під`їзду, щоб він дав моральну компенсацію, тому що був на емоціях злий. ОСОБА_14 та ОСОБА_12 бачив тоді вперше. Наміру зірвати чи забрати сумку у ОСОБА_12 не було. Сумка була на кухні вони всі разом випивали. Чому ОСОБА_11 сказала, що він телефонував жінці ОСОБА_12 невідомо. Вважає що вона обмовила його під тиском слідчого. Свідок ОСОБА_14 в своїх показах бреше, що він за паспорт вимагав гроші, паспорт, крім нього та поліції, який був в кишені не бачили.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 21.27.2022 року в м. Києві за адресою ОСОБА_15 , 12/2 приблизно о 19:00 чи 20:00 подзвонив знайомий ОСОБА_16 , що хоче з ним зустрітись знайома ОСОБА_17 , потім підійшов ОСОБА_18 почав з`ясовувати стосунки, начебто він домагався до ОСОБА_17 . До цього він бачив її тільки раз чи два, про себе вона розповідала, що з ОСОБА_19 шукає роботу на цьому все розмова закінчилась. Після того як зустрівся з ОСОБА_18 в його сторону пішли звинувачення, ОСОБА_18 наніс йому удар в голову рукою, потім ще раз нижче і зірвав сумку в якій були банківські картки, телефон та ключі. Він поросив ОСОБА_18 віддати сумку, на що ОСОБА_18 знову наніс удар, і потерпілий втратив орієнтацію і почав тікати. ОСОБА_18 наздоганяв та продовжував наносити удари. Після цього він пішов додому пояснив все своїй дружині помився, наклав на рани пов`язки, т.я. після побиття ОСОБА_18 у нього були на обличчі синці і садна. Розповів дружині всю ситуацію, бо його хвилювали ті речі які знаходились в сумці: телефон, картки банківські три штуки, ключі від хати, паспорт, навушники та планшет. Разом із дружиною зателефонували на його номер з телефону дружини, з якогось разу взяв трубку ОСОБА_18 . Дружина включила голосний зв`язок і потерпілий чув, як ОСОБА_18 відповів, щоб я готував 10 000 гривень і тоді будемо розмовляти, начебто за те що я домагався до подруги чи дружини ОСОБА_18 . Після розмови по телефону з ОСОБА_18 вони з дружиною викликали поліцію, яка приїхала СОГ та в квартирі ОСОБА_18 знайшла його сумку і те що було в сумці. Якщо б ОСОБА_18 повернув речі конфлікт би було вичерпано, а ОСОБА_18 пішов на конфлікт, сказав щоб несли 10 000 гривен. Дружина попередила що повідомим поліцію, однак ОСОБА_18 сказав викликати що йому все одно.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що в липні 2022 року приблизно о 20:00 її чоловік ОСОБА_4 повернувся додому з побитим обличчям та синцями на спині. На її запитання чоловік розповів, що його побив незнайомий чоловік і з ним наглядно був знайомий ОСОБА_21 прізвища не знає. Вона зателефонувала людині яка побила чоловіка, зі слів чоловіка ОСОБА_22 . Обвинувачений відразу почав розповідь про те що її чоловік ОСОБА_22 хотів зґвалтувати його дівчину, на що вона йому сказала, якщо чоловік в чомусь винен то нехай пишуть заяву в поліцію, а телефон нехай повернуть. Потім обвинувачений сказав, що якщо ми хочемо щоб він не писав на Тютюнниоква заяву в поліцію про зґвалтування то нехай приготують «десятку», вона так зрозуміла що це про гроші. Після чого вони з чоловіком пішли до поліції. Потім чоловік ОСОБА_22 запитав у знайомого ОСОБА_23 і той сказав де живе ОСОБА_24 , і вони на ту адресу викликали поліцію. Коли приїхала поліція, вони самі зайшли до квартири, а вона з чоловіком залишились на вулиці. Коли вона телефонувала ОСОБА_18 він сказав добре викликайте поліцію він чекає. ОСОБА_25 повернув речі вони б до поліції не звертались. Поліція вилучила речі, телефон та навушники чоловіка.

Свідок ОСОБА_26 суду показав, що з обвинуваченим знайомий, давній знайомий йому зателефонував і поросив допомогти ОСОБА_8 та його товаришу ОСОБА_24 знайти житло оскільки вони самі приїхали з Херсону та мали проблеми з житлом. ОСОБА_27 проживав приблизно три місяці у його квартири за адресою: АДРЕСА_4 на безоплатній основі, він попросив їх сплачувати лише за комунальні послуги, але вони не платили. В один із днів, телефонував щоб дали гроші за комуналку, приїхав на квартиру, вони відкрили двері і перебували у нетверезому стані, приблизно о 20:30 - 21:00 годин, 21.07.2022, після чого сказав їм щоб заплатили борг за комунальні послуги та виїхали з квартири вони відмовились. Вели себе неадекватно, в стані алкогольного сп`яніння, та запах канабісу. Викликав поліцію, щоб допомогти виселити ОСОБА_24 з його дівчиною, оскільки вони перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння, і не знав чого від них можна очікувати, вийшов на вулицю та чекав поліцію дуже довго. В цей час приїхала поліція, не ту що він викликав, а з приводу пограбування за адресою: АДРЕСА_4 . Він повідомив, що є власником даної квартири, та там мешкають квартиранти, разом з поліцією зайшли до квартири ОСОБА_6 та ОСОБА_8 спали в нетверезому стані, крім того , був запах наркотичного засобу «канабіс». Розбудивши ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , поліція запитала де сумка яку ОСОБА_6 викрав, він відповів що не знає. Поліція самостійно знайшла викрадену сумку з планшетом телефоном та іншими речами ОСОБА_4 та наділи наручники на ОСОБА_6 . На запитання поліції звідки ці речі ОСОБА_6 на ОСОБА_8 відповіли, що не знають. Додатково повідомив, ОСОБА_17 та ОСОБА_24 завдали збитку на квартирі, порча власності, та також ОСОБА_17 викрала всю електронну техніку з його квартири, і здала в ломбард, є рішення суду, 3 роки умовно та ОСОБА_6 погрожував йому, за тещо він написав заяву у поліцію на ОСОБА_8 за викрадення.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що з обвинуваченим і його дівчиною ОСОБА_28 знайомий. Дату точно не пам`ятає, приблизно після 19:00, ОСОБА_17 поскаржилась що його знайомий ОСОБА_12 чіплявся до неї. ОСОБА_17 попросила організувати зустріч з ОСОБА_12 . Після чого свідок домовився про зустріч з ОСОБА_12 десь через 30 хвилин. Коли прийшов ОСОБА_30 почала йому казати що він її домагався, чуть пізніше прийшов ОСОБА_27 почав відразу кричати на ОСОБА_12 та штовхатися, пам`ятаю що двічі ОСОБА_24 вдарив ОСОБА_12 в ліве плече, ОСОБА_12 почав тікати. Вони з ОСОБА_17 стояли говорили, ОСОБА_24 та ОСОБА_12 побігли через дорогу та почали «махатись». ОСОБА_12 почав тікати ОСОБА_24 побіг наздоганяти в цей час у ОСОБА_12 впала сумка на асфальт і лежала, ОСОБА_12 відбіг метри два і вернувся за сумкою, його наздогнав ОСОБА_24 та підняв сумку. Потім він із ОСОБА_17 перейшли через дорогу і ОСОБА_24 віддав йому - ОСОБА_14 сумку. Навіщо взяв сумку ОСОБА_12 від ОСОБА_24 не знає. Потерпілий хотів забрати сумку, просив віддати йому сумку, поки вона була у ОСОБА_31 взяла сумку подивились що знаходиться в сумці, там був планшет та телефон, гаманець, та склали все назад в сумку. Потім перекурили і ОСОБА_24 та ОСОБА_17 запропонували випити по «сто грам». Вирішили, що сумка залишається у ОСОБА_17 . Потім пішли всі разом на квартиру до ОСОБА_24 та ОСОБА_17 пити. Через деякий час з кімнати ОСОБА_18 приніс сумку, сказав, що якщо потерпілий ОСОБА_22 хоче повернути собі свою сумку, то нехай виставляє могорич. Через деякий час до нього на телефон зателефонувала дружина потерпілого ОСОБА_22 і попросила щоб він дав слухавку ОСОБА_18 . Останній пішов говорити на балкон. Після чого він пішов додому, а сумка залишилась на квартирі у ОСОБА_24 та

ОСОБА_32 знайомі років п`ять, з ОСОБА_17 познайомив ОСОБА_12 , вони познайомились біля «ганделика», сказала що вміє шити і пропонувала свої послуги швеї. ОСОБА_24 не намагався зірвати сумку, бачив боковим зором, що сумка впала, можливо коли біг ОСОБА_24 за ОСОБА_12 міг смикнути за сумку, але точно не знаю чи вона сама впала чи її зірвав ОСОБА_18 .

Допитана судом в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_8 суду показала, що з обвинуваченим знайома з дитинства. 21.07.2022 року зустрілись вона, обвинувачений ОСОБА_18 , ОСОБА_33 та ОСОБА_12 , розмову не встигли почати відразу почалась бійка між ОСОБА_18 та ОСОБА_22 . Під час бійки у ОСОБА_12 відірвалась «лямка» від барсетки. ОСОБА_12 втік потім, а ОСОБА_34 - друг ОСОБА_18 взяв цю сумку і вони разом пішли до магазину купили поїсти та пішли додому. Сумка була у ОСОБА_14 , потім у ОСОБА_18 , коли прийшли додому випили водку, поїли. Точно не пам`ятає, але наче жінка ОСОБА_22 телефонувала на номер ОСОБА_12 . ОСОБА_24 говорив щоб жінка прийшла забрала сумку за грошову винагороду. Під час бійки вона стояла з ОСОБА_16 поряд, бійку першим почав ОСОБА_18 . Потім в квартирі вирішили всі разом перевірити вміст сумки на вміст грошей.

Суд оцінює показання свідків, як належними та достовірними, у розумінні ст. ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

В порядку ст. 352 КПК України прокурор у судовому засіданні відмовився від допиту свідків: ОСОБА_35 та ОСОБА_36 .

Крім того, в ході судового розгляду були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_6 зокрема:

-протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення відповідно до якого 21.07.2022 року приблизно о 20:00 годині незнайомий чоловік відкрито з поєднанням насильства, небезпечного для життя, в умовах воєнного стану заволодів сумкою з мобільним телефоном, яка належала заявнику ( т.1 а.с. 171);

- рапорт про отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_37 в складі СОГ 21.07.2022 року за адресою: АДРЕСА_4 було затримано ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України;

- протокол огляду місця події від 21.07.2022 року (т.1 а.с. 175-177);

- протоколом обшуку від 22.07.2022 року, за адресою проживання ОСОБА_6 , АДРЕСА_4 проведеного в порядку ст. 233 КПК України, в ході якого було виявлено та вилучено викрадені у ОСОБА_4 речі, а саме сумка «JEEP», в якій знаходились особисті речі, ОСОБА_9 , мобільний телефон «ZTE», планшет «Lufico» зарядний пристрій «самсунг», навушники «AKG» чорного кольору, шкіряний гаманець коричневого кольору, в середині якого був ID-паспорт громадянина України № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_4 , та чотири банківські карти: «Приватбанк» універсальна № НОМЕР_2 , «АльфаБанк» № НОМЕР_3 , на ім?я ОСОБА_10 ; картка izibank № НОМЕР_4 ; картка todobank № НОМЕР_5 , а також 5 турецьких лір, а також мобільний телефон «SAMSUNG» чорно-рожевого кольору; мобільний телефон «SAMSUNG» з сенсорним керуванням біло-золотого кольору; 6 штук товарних накладний з ломбардів; та відеозаписом з проведенням невідкладного обшуку в квартирі ( т.1 а.с .178-190);

- постановою слідчого про визнання та приєднання речових доказів від 22.07.2022, з якої вбачається речі виявлені та вилучені під час невідкладного обшуку, а саме: сумка « JEEP», в якій знаходились особисті речі, ОСОБА_9 , мобільний телефон «ZTE», планшет «Lufico» зарядний пристрій «самсунг», навушники «AKG» чорного кольору, шкіряний гаманець коричневого кольору, в середині якого був ID-паспорт громадянина України № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_4 , та чотири банківські карти: «Приватбанк» універсальна № НОМЕР_2 , «АльфаБанк» № НОМЕР_3 , на ім?я ОСОБА_10 ; картка izibank № НОМЕР_4 ; картка todobank № НОМЕР_5 , а також 5 турецьких лір, які в подальшому було визнано речовими доказами та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , а також мобільний телефон «SAMSUNG» чорно-рожевого кольору; мобільний телефон «SAMSUNG» з сенсорним керуванням біло-золотого кольору; 6 штук товарних накладний з ломбардів переданих на відповідальне зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП в м. Києві - визнані речовими доказами; (т.1 а.с. 191-193);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме: ОСОБА_6 ( т.1 а.с. 194-196);

- Ухвалою слідчого судді про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон «SAMSUNG» чорно-рожевого кольору; мобільний телефон «SAMSUNG» з сенсорним керуванням біло-золотого кольору; 6 штук товарних накладний з ломбардів; (т.1 а.с. 200-201);

- протокол огляду предметів, відповідно до якого місцем проведення огляду є приміщення службового кабінету №307 на 3-му поверсі Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2. У вказаному приміщенні оглядаються речі, вилучені 22.07.2022 р. під час обшуку за адресою: АДРЕСА_4 . Предметом огляду с один спец. пакет ЕXРО371915 чотирикутної форми. На лицьовій стороні пакету наявні написи: «Національна Поліція України», окрім цього присутній рукописний та друкований текст, підписи виконані барвниками синього кольору, а саме: 22.07.2022 року, за адресою: АДРЕСА_4 , обшук затриманий.; Вилучено: сумка коричнева з написом «Jeep», мобільний телефон «ZTE», планшет «Luftco», пластиковий паспорт громадянина України, навушники, зарядний пристрій, гаманець з пластиковими банківськими картками та купюра 5 Liras підписи слідчого, 2-х понятих та спеціаліста; (т.1 а.с. 203-208);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 впізнав особу яка вирвала у нього сумку, а саме ОСОБА_6 ; (т.1 а.с .209-211);

- висновок експерта № 042/1-221-2022 відповідно до якого у ОСОБА_4 було виявлено легкі тілесні ушкодження, які утворились які не є небезпечними для життя; т.1 а.с. 216-219);

- постановою про здійснення тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю з DVD-R носіями (т.1 а.с. 226-240);

- протокол огляду документів яким встановлено що свідок ОСОБА_7 мав найчастіші контакти з ОСОБА_8 , з потерпілим ОСОБА_4 та дружиною потерпілого ОСОБА_20 ( т.1 а.с. 241-247);

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Дослідивши наведені вище докази в судовому засіданні, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд визнає їх належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Досліджені докази суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого, який повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений ним злочин.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Тому, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому діянні.

Суд, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом вважає, дійшов до висновку, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому діянні, а позиція обвинуваченого ОСОБА_6 щодо заперечення винуватості у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, в умова воєнного стану обумовлена його бажанням уникнути кримінальної відповідальності.

Тому доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України спростовуються доказами, встановленими судом.

В ході судового розгляду була встановлена, вина ОСОБА_6 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану та кваліфікує його дії за ч. 4 cт. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 в порядку ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відсутністю обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання, конкретних обставин кримінального провадження, зухвалість та тяжкість вчиненого, ставлення обвинуваченого до скоєного (вину не визнав), рецидив злочинів, суд вважає, що його перевиховання й виправлення неможливе без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України та призначення покарання, наближеного до мінімальної санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази у кримінальному проваджені суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.12, 65-69 КК України, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 , у строк попереднього ув`язнення строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 22.07.2022 року по 27.06.2023 року та з 09.09.2025 по день набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступного дня за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_6 .

Стягнути зі ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № 042/1-221-2022 у сумі 1134 грн 00 коп.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон «SAMSUNG» чорно-рожевого кольору; мобільний телефон «SAMSUNG» з сенсорним керуванням біло-золотого кольору; 6 штук товарних накладних з ломбардів- скасувати.

Речові докази: мобільний телефон «SAMSUNG» чорно-рожевого кольору; мобільний телефон «SAMSUNG» з сенсорним керуванням біло-золотого кольору; 6 штук товарних накладних з ломбардів- повернути власнику.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: