Провадження № 1-кс/643/6256/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Харкові клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000718 від 17.01.2025, -

встановив:

31.10.2025 до Салтівського районного суду міста Харкова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , в якому просить скасувати арешт з транспортного засобу марки TOYOTA модель CAMRY, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передати на відповідальне зберігання транспортний засіб власниці.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000718 від 17.01.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 21.01.2025 задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000718 від 17.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та накладено арешт на майно, вилучене 17.01.2025, в ході огляду автомобіля поблизу буд. 213, по проспекту Новобоварському, в місті Харків, а саме на транспортний засіб марки «TOYOTA» модель CAMRY, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 .

Місцем зберігання транспортного засобу марки «TOYOTA» модель CAMRY, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », визначено спеціальний майданчик АТВ Центру забезпечення ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 106.

На підставі ст. 174 КПК України просить скасувати вказаний арешт.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 31.10.2025 за клопотанням відкрито провадження, призначено дату та час судового розгляду, у Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, витребувано матеріали кримінального провадження № 0000718 від 17.01.2025.

Від прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань обласної прокуратури ОСОБА_7 через канцелярію суду 03.11.2025 за вх. № 58612 надійшла заява, в якій просив відмовити у клопотанні захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про зняття арешту з автомобіля, оскільки на даний час в Харківському НДЕКЦ триває призначена 22.07.2025 комплексна автотехнічна, фототехнічна експертизи, та експертиза відео, звукозапису, для якої експерту може знадобитись автомобіль марки TOYOTA» модель CAMRY. Розгляд клопотання просив проводити за його відсутності та просив долучити до матеріалів справи копію супровідного листа до експертної установи з відміткою про отримання експертизи та матеріалів кримінального провадження, а також копію постанови про призначення вказаної експертизи та витяг з ЄРДР по вказаному кримінальному провадженню.

Представник заявника та заявник майна в судове засідання не з`явились, клопотань та заперечень до слідчого судді не надходило.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що на даний час триває комплексна автотехнічна, фототехнічна та екпертиза відео-, звукозапису, для якої експерту може знадобитися арештований автомобіль.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, матеріали витребуваного кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Статтями 7, 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК, у випадку, арешт вилученого майна застосовується з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання встановлено, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.01.2025 накладено арешт на автомобіль марки TOYOTA модель CAMRY, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », VIN НОМЕР_3 , який належить на праві власності громадянці ОСОБА_5 ; автомобіль марки MAZDA модель 626, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 , який належить на праві власності громадянці ОСОБА_8 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки MAZDA модель 626, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_7 , які вилучені в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 17.01.2025.

Слідчим суддею встановлено, що для виконання постанови про призначення комплексної автотехнічної, фототехнічної експертизи, експертизи відео-, звукозапису матеріали кримінального провадження № 0000718 від 17.01.2025 скеровані 22.07.2025 до Харківського НДЕКЦ МВС України.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні, вилучений автомобіль, має доказове значення для даного кримінального провадження.

Вбачається, що на даний час досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000718 від 17.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України триває, проводяться необхідні слідчі та процесуальні дії тощо.

Таким, чином з наведеного вбачається, що у органу досудового розслідування для проведення ефективного досудового розслідування є необхідність у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку, передбаченому ст. ст. 170-174 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, при вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчий суддя також бере до уваги той факт, що в даному випадку обмеження права власності (володіння) є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, п.п. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, заявником не надано та слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено.

Крім того, згідно норми ч. 1 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор серед іншого не доведе, що завдяки такому застосуванню може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

З наданих органом досудового розслідування матеріалів кримінального провадження не вбачається, що завдання, з метою виконання якого накладено арешт, виконано. Слідчий суддя вважає, що обставини, які стали підставою для накладення арешту на майно, продовжують існувати, необхідність накладення арешту є об`єктивно необхідною для кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що накладений арешт на транспортний засіб марки TOYOTA модель CAMRY, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі скасування арешту майна, накладеного ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.01.2025 в рамках вказаного кримінального провадження.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Нормою ч. 1 ст. 26 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно норм ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Водночас слід зазначити при цьому, що на даний час досудове розслідування в даному кримінальному провадженні триває, відомостей про те що у рамках вказаного кримінального провадження проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, а в застосуванні такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна на вказану у клопотанні річ відпала потреба, слідчому судді не надано.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства» від 24.10.1986, заява N 9118/80). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Враховуючи те, що транспортний засіб марки TOYOTA модель CAMRY, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », можливо, зберіг сліди вчинення злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані, як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та можуть відігравати роль речового доказу у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для скасування арешту, накладеного на зазначене майно.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

З огляду на викладене, у зв`язку із відсутністю правових підстав для скасування арешту майна на даний час, керуючись загальними засадами кримінального провадження, з метою досягнення його завдань, в тому числі в рамках належної правової процедури, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.2, 7, 23, 26, 98, 107, 170, 174, 309, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000718 від 17.01.2025, накладеного ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 21.01.2025, а саме: транспортного засобу марки TOYOTA модель CAMRY, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 07.11.2025 о 11:45.

Слідчий суддя ОСОБА_1