Справа № 643/2293/26
Провадження № 1-кс/643/1486/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000316 від 06.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яргіль, Хівського району, Республіка Дагестан, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000316 від 06.01.2026 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 діючи із прямим умислом на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, із корисливих мотивів, добре розуміючи порядок перетину та недоторканість державного кордону України, не маючи можливості одноосібно здійснювати таке сприяння, не пізніше січня 2026 року вступив у змову із ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, для організації переправлення осіб через державний кордон України поза пунктом пропуску, яким тимчасово обмежено право на виїзд з України у відповідності до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у період воєнного стану, з метою отримання від останніх грошової винагороди.

Реалізовуючи свій спільний умисел, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , з метою незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи вимоги законодавства щодо порядку перетинання державного кордону України громадянами України чоловічої статі (військовозобов`язаними), 07.02.2026, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, прибув у м. Харків, де за вказівкою ОСОБА_9 близько 12 години 00 хвилин зустрівся у м. Харкові (провулок Резніківський, 1) із ОСОБА_10 та отримав від останнього грошові кошти в сумі 130 000 гривень у якості грошової винагороди за супроводження, ОСОБА_10 та ще двох чоловіків - громадян України призовного віку, територією України в напрямку державного кордону та подальшому переправленню останніх через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску, в межах ділянки Українсько-Румунського кордону в Верховинському районі Івано-Франківської області.

У подальшому, ОСОБА_8 08.02.2026 близько 10 години 00 хвилин разом із ОСОБА_5 на автомобілі марки Hyundai Sonata р.н. НОМЕР_1 , прибули за адресою: провулок Різниківський, 1, м. Харків, де діючи з раніше визначеним єдиним прямим умислом, на незаконне перетинання державного кордону України громадянами України чоловічої статі, забрали ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яких повинні були заздалегідь визначеним маршрутом, минаючи непомітно встановлені контрольні пункти пропуску, дорожні станції патрульної поліції, карантинні пости, тощо вивезти за територію Харківської області в напрямку Українсько-Румунського кордону в Верховинському районі Івано-Франківської області. Під час руху ОСОБА_8 додатково запевнив ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що він супроводжуватиме останніх територією України в напрямку державного кордону та подальшому переправленню останніх через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску, в межах ділянки Українсько-Румунського кордону в Верховинському районі Івано-Франківської області.

Після чого, ОСОБА_5 будучи місцевим мешканцем та орієнтуючись у місті Харкові та Харківській області, оминувши контрольні пункти пропуску встановлені у передмістті Харкова, прибули у с. Пісочин, Харківського району, Харківської області де ОСОБА_5 , за вказівкою ОСОБА_8 , зупинив автомобіль біля магазину «АТБ» по вул. Полтавський Шлях, 149/2, м. Пісочин, Харківського району, Харківської області де ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , близько 12-00 год. 08.02.2026 пересіли в маршрутне таксі сполученням Харків-Чернівці.

Проте ОСОБА_5 свій злочинний умисел, спрямований на сприяння незаконного переправлення 3 осіб через державний кордон України, до кінця довезти не зміг у зв`язку з тим, що був викритий та затриманий працівниками правоохоронних органів

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме - в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприянні порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

09.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий, посилаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлює тяжкість та реальність покарання, вважає, що існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду,знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, просить застосувати запобіжний захід у вигляді триманні під вартою.

Сторона обвинувачення зазначає, що з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, беручи до уваги майновий стан ОСОБА_5 при вирішенні питання розміру застави, просить визначити розмір застави не менше 584 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 941 322 гривень, тобто еквівалент суми отриманої ОСОБА_9 за незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задоволити з підстав, у ньому наведених.

Захисник у судовому засіданні виступила з промовою, у якій зазначила, що вважає заявлені стороною обвинувачення ризики необґрунтованими, а фактичні обставини вчинення інкримінованого її клієнту кримінального правопорушення вважає такими, що не відповідають дійсності. Адвокат просила врахувати при розгляді клопотання вік та стан здоров`я підозрюваного. Відтак просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки. При цьому просила долучити до матеріалів клопотання заяву ОСОБА_13 про бажання взяти особу на поруки. Просила врахувати, що потенційний поручитель є громадянином України, має статус адвоката, являється сусідом та другом сім`ї її клієнта. Також звернула увагу на розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, про який зазначає сторона обвинувачення у своєму клопотанні, оскільки вважає його неспівмірним. У випадку, якщо слідчий суддя дійде висновку про неможливість застосування до її клієнта запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, просила визначити будь-який інший більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Підозрюваний у судовому засіданні позицію свого захисту підтримав. Надав пояснення з приводу фактичних обставин події, при цьому повідомив, що суть повідомленої йому підозри розуміє.

Заслухавши прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Нормами ст. 22 КПК України врегламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, особи підозрюваного, тощо.

Наразі існування ризиків, визначених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого судді доведені стороною обвинувачення.

Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, (заява № 18731/19) від 28.10.1994).

Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, № 12245/86, № 12383/86 від 30.08.1990, п.32; «Merabishvili v. Georgia», заява № 72508/13 від 28.11.2017, п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.

Існування вказаних ризиків у сукупності з обґрунтованою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, вказує, на думку слідчого суді, про обґрунтованість заявленого клопотання та недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (заява № 18731/91) від 28.10.1994 зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Закон передбачає можливість навіть одного поручителя, якщо це особа особливої довіри. Міністерство юстиції в офіційному роз`ясненні 24-26.04.2017 формалізувало, що особливою довірою можуть користуватися, народні депутати, депутати місцевих рад, державні діячі, керівники органів влади, особи, відзначені державними нагородами, видатні спортсмени тощо. Тобто законодавець бачить цей запобіжний захід як такий, що застосовується за участю авторитетних громадян, здатних своїм словом гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Тобто при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки найважливішою гарантією реального виконання покладених на нього обов`язків є власне особисті якості поручителя, який є авторитетом, моральні якості котрого та сила його особистого прикладу здатні в повній мірі нівелювати можливість настання за результатами поведінки підозрюваного ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно визначальним елементом при застосуванні особистої поруки є довіра до особи поручителя, його моральний авторитет.

В наданих слідчому судді документах стосовно застосування особистої поруки містилася лише заява потенційного поручителя, проте не містилося згоди підозрюваного та доказів щодо обґрунтування соціальної характеристики особи як такої, що заслуговує на особливу довіру.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, і зокрема особиста порука, для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а відтак клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання - з моменту затримання.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи всі обставини справи, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховуючи норму ч. 3 ст. 182 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

При визначенні розміру застави підлягають врахуванню обставини вчинення за участю ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення з корисливих мотивів організованою групою. Встановлено, що в ході проведення слідчих дій в одного з підозрюваних було вилучено значну суму грошових коштів. На даний час досудове розслідування триває, проводяться всі необхідні слідчі та процесуальні дії. Відтак слідчий суддя вважає, що сума застави у розмірі, меншому ніж 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде для підозрюваного помірною, несуттєвою, відтак такою, яку останній вважатиме прийнятною задля ухилення від кримінальної відповідальності. Застава саме в такому розмірі зможе запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» (заява № 12050/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку.

Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб нівелювати у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи фактичні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, ознаки об`єктивної сторони інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, в якому особа підозрюється, а також сферу правовідносин, якої воно стосується, інші ознаки об`єктивної сторони, з метою виконання завдань кримінального провадження, дотримання загальних засад кримінального провадження в спосіб застосування до особи належної правової процедури, вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 заставу у вигляді 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 998 400,00 грн, оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 182, 183, 193-194, 196-198, 206, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з моменту затримання, а саме з 12:09 08.02.2026.

Строк дії ухвали встановити до 12:09 08.04.2026.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання підозрюваного під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором підозрюваного у порядку, передбаченому ст.ст. 111, 112 КПК України.

Визначити суму застави протягом дії запобіжного заходу у розмірі трьохсот прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 998 400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок, які необхідно внести на депозитний рахунок № UA0006674, отримувач: ТУ ДСА України у Харківській області, код отримувача: 26281249, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО отримувача: 820172, призначення платежу: застава згідно ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 10.02.2026 у справі № 643/2293/26 (провадження 1-кс/643/1486/26) відносно ОСОБА_5 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатись за межі міста Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , підозрюваними ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з приводу обставин інкримінованого кримінального правопорушення.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід Держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід Держави, слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена у дохід Держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 13.02.2026 о 10:40.

Слідчий суддя ОСОБА_1