Справа № 279/1835/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року місто Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001027 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст. 186 ч.2, 187 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Коростенського міськрайонного суду перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор звернувся з письмовим клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурором також, подано клопотання про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук.

Клопотання прокурора мотивоване тим, що у зв`язку з численними неявками обвинуваченого до суду та не можливістю встановити його місцезнаходження, ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 27.02.2023 обвинуваченого ОСОБА_5 оголошено у розшук. Від т.в.о. заступника начальника УП отримано інформацію, що проведеними оперативно-розшуковими заходами встановлено, що ОСОБА_5 перебуває за межами України, перетнув державний кордон України з Польщею та 30.03.2022 прибув до Швейцарії , що свідчить про його ухилення від суду.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з підстав в ньому викладених.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що місце перебування його підзахисного поліції відомо, тому дані клопотання є передчасними.

Заслухавши клопотання прокурора, думку захисника, суд дійшов наступного висновку.

В провадженні Коростенського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0001027 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст. 186 ч.2, 187 ч.2 КК України.

Відповідно до ст. ст.1,19 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава, органи державної влади, посадові особи якої зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав і в порядку, визначеному КПК України (ч. 1ст. 4 КПК України).

Відповідно до вимог розділу IV КПК України, участь обвинуваченого під час судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Під ухиленням від суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду.

При з`ясуванні того, які дії особи мають визначатися юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від суду, враховується, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтися до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. При цьому, факт ухилення від суду буде і тоді, коли особа перебуває поза межами території України і не з`являється на виклики суду без поважних причин та умисно створює видимість наявності об`єктивних причин неможливості такої явки (як то не своєчасне отримання повісток про виклик, ігнорування отримання повісток у поштовому відділенні тощо).

На даний час достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 залишив територію України, перетнувши державний кордон 25.03.2022 та прибув до Швейцарії 30.03.2022 та отримав захист статус "S" для біженців з України 01.04.2022.

ОСОБА_5 має статус обвинуваченого в даному кримінальному провадженні та обізнаний про розгляд кримінального провадження Коростенським міськрайонним судом Житомирської області та, відповідно, про свій обов`язок прибувати за викликами до суду для участі в судових засіданнях.

Суд зауважує, що попри запроваджений в Україні правовий режим воєнного стану, Коростенський міськрайонний суд продовжує здійснювати правосуддя, його місцезнаходження або територіальна підсудність не змінювались, тому враховуючи обізнаність обвинуваченого ОСОБА_5 про кримінальне переслідування його в Україні, а також беручи до уваги його виїзд за межі України без повідомлення компетентних органів про місце його перебування, суд розцінює дії обвинуваченого як такі, що спрямовані на свідоме переховування та ухилення від явки до суду. Наведені обставини, на переконання суду, свідчать про відмову обвинуваченого ОСОБА_5 від права бути присутнім на судових засіданнях (предстати перед судом).

Положення ст.42 КПК України передбачають, що підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а вразі неможливості прибути за викликом у призначений строк-заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, органом, що здійснює повноваження щодо оголошення особи в міжнародний розшук, є Генеральний секретаріат Інтерполу.

Згідно ст. 335 КПК України розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується у розшук ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Чинним КПК України не регламентовано поняття «міжнародний розшук» та не розкрито змісту зазначеного терміну. При цьому поняття «міжнародний розшук» використовується в цьому кодексі як обов`язкова підстава для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia) (ч.5 ст.139,297-1,297-4,323 КПК України).

Очевидним, є те що встановлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для успішного закінчення судового провадження. З цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду.

Розшук може відбуватися на території України, бути міждержавним та/або міжнародним. Метою для усіх видів розшуку є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних. В свою чергу, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави-ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Розшук особи в Україні та міжнародний розшук особи відрізняється як за територією, на якій здійснюється даний розшук так і суб`єктами, які його здійснюють.

Прийняття судом ухвали про оголошення особи у розшук, шляхом задіяння міжнародного співробітництва є єдиним способом реалізації та виконання цього рішення суду та встановлення точного місцезнаходження обвинуваченого за кордоном.

Відповідно ст. 193 ч. 6 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З наведеної норми вбачається, що у разі оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук та доведення прокурором підстав, передбачених ст. 177 КПК України, суд може застосувати так звану попередню процедуру застосування до обвинуваченого запобіжного заходу - обрання запобіжного заходу. Наступним етапом після затримання особи (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - є забезпечення розгляду за участю обвинуваченого клопотання про застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Отже, для оцінки необхідності обрання запобіжного заходу обвинуваченому достатньо встановлення судом обставини оголошення у міжнародний розшук.

Додатковою умовою для такого висновку є наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України. Вказана стаття визначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Окремо суд звертає увагу, що при обранні запобіжного заходу судом не перевіряється висунуте ОСОБА_5 обвинувачення на предмет обґрунтованості.

Крім цього, на відміну від процедури застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою - це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений виїхав до іншої держави.

Таким чином, у суду є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 виїхав та наразі перебуває у іншій державі та відомості про в`їзд на територію України на теперішній час відсутні.

У своєму клопотанні прокурор вказує на наявність ризиків вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 дій, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, про ймовірність переховування його від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій.

На думку суду, ризики переховування обвинуваченого від суду є реальними та зумовлюють необхідність дії запобіжного заходу. Зокрема, ризик переховування від суду є реальним з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками.

Про реалізацію цього ризику свідчить те, що ОСОБА_5 , будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні, виїхав до іншої держави та на теперішній час на територію України не повертався.

Аналізуючи викладене, суд вважає доведеним існування ризику переховування обвинуваченого від суду. Крім того, суд вважає наявними ризики можливого незаконного впливу обвинуваченого на свідків, потерпілого, та вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не тотожне застосуванню такого, оскільки після затримання обвинуваченого питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися судом у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається (ч. 4 ст. 183 КПК).

З урахування вищезазначеного, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 виїхав за межі території України, прийнято рішення про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

У зв`язку з оголошенням ОСОБА_5 в міжнародний розшук, судове провадження підлягає зупиненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 177, 128, 183, 193, 335 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Оголосити в міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання обвинуваченого ОСОБА_5 і не пізніше ніж через 48 годин з часу його доставки до місця розгляду кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

До розшуку обвинуваченого, ОСОБА_5 , провадження зупинити.

Здійснення розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 доручити співробітникам Коростенського РУП ГУНП в Житомирській облатасті. Контроль за організацією виконання ухвали суду про міжнародний розшук покласти на прокурора Коростенської окружної прокуратури.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Житомисрького апеляційного суду протягом 5 днів. В решті ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1