Справа № 727/7491/25
Провадження № 1-кп/727/211/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження /ЄРДР №0001993/ з обвинувальним актом, затвердженим прокурором Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 , по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

16.01.2026 року прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив продовжити строк дії обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подавши суду відповідне письмове клопотання. Прокурор зазначає, що на даний час існує наявність ризиків, які дають підстави стороні обвинувачення вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії - ризики, передбачені пп. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з моменту обрання вперше ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: те, що обвинувачений може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, санкцію інкримінованої статті КК України; може переховуватись з метою уникнення покарання, так як будь-якої альтернативної міри покарання ніж позбавлення волі за вчинення вказаного злочину законом не передбачено. Згідно зібраних на даний час характеризуючих даних встановлено, що останній ніде не працює та не навчається, а надані стороною захисту довідки про стажування не свідчать про офіційне працевлаштування, що вказує на відсутність сталих соціальних зв`язків у суспільстві та вказує на можливість переховування від суду.

Також, як відповідні ризики, прокурор вказує на можливість:

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни ними показань про обставини вчинення злочину для покращення свого кримінально-процесуального становища та уникнення кримінальної відповідальності;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема здійснювати затягування судового розгляду, що призведе до здійснення судового розгляду у нерозумні строки, не прибувати на виклики до суду, тим самим перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, про що свідчить тяжкість та характер вчиненого кримінального правопорушення, а також місце проживання обвинуваченого: м. Дніпро, яке знаходиться на відстані близько 860 км. від м. Чернівці;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що ОСОБА_6 не має постійного джерела доходів, обвинувачується у вчиненні умисного знищення чужого майна, за кваліфікуючими ознаками: шляхом підпалу, вчиненого групою осіб, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах.

Також при продовженні запобіжного заходу прокурор просить враховувати наступні обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; які на даний час доводять причетність ОСОБА_6 до даного злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, прокурор вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого не забезпечить у повній мірі виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не надасть реальної змоги запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому просить суд продовжити застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні та його захисник ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, заперечували щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник в судовому засіданні в режимі відеоконференції також просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, за безпідставністю.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, а саме до 16 березня 2026 року, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.12.2024 ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.02.2025 року із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908400 грн., який в подальшому ухвалами слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці неодноразово продовжувався, востаннє до 20.06.2025 року.

Крім цього, ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 червня 2025 року під час підготовчого судового засідання обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із правом внесення застави в розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908400,00 грн., яка ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 27.06.2025 року залишена без змін.

У вказаних ухвалах Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.12.2024 року та Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.06.2025 року про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, зазначено обставини, які стали підставами для обрання останньому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

При цьому, запобіжний захід у виді тримання під вартоюобвинуваченому ОСОБА_6 судом продовжувався, останній раз до 29 січня 2026 року.

Суд вважає, що обставини по справі з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування та під час підготовчого судового засіданні суттєво не змінилися, а ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України не зменшилися, що свідчить про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог чч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Згідно матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_6 не є особою похилого віку, без будь-яких фізичних чи психічних вад, тому на даний час відсутні будь-які переконливі дані про застереження, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_6 під вартою.

Таким чином, задовольняючи клопотання прокурора, суд враховує те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, а також останній немає постійного місця проживання в м. Чернівці, є мешканцем м. Дніпро, яке значно віддалене від м. Чернівці, у зв`язку з чим, може переховуватися від суду. Свідки по справі ще не допитані.

Крім цього, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи і той факт, що ОСОБА_6 немає постійного джерела доходів, немає сталих соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні умисного знищення чужого майна, за кваліфікуючими ознаками: шляхом підпалу, вчиненого групою осіб, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах.

За наведених обставин, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 існують ризики передбачені пп.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, відповідно до практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, з врахуванням вищезазначених ризиків передбачених ст.177 КПК України, враховуючи підвищену суспільну небезпечність та характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання спробам ОСОБА_6 переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, виникла необхідність у продовженні застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, на думку суду, не може запобігти зазначеним ризикам, зокрема строком до 16 березня 2026 року.

З огляду на викладене, судом не беруться до уваги аргументи обвинуваченого та його захисника щодо застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 березня 2026 року.

Разом з тим, у відповідності до вимог КПК України суд визначає обвинуваченому ОСОБА_6 альтернативну заставу, розмір якої визначає, виходячи з обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , обставин кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до цієї ж норми Закону (абз. 2 п.3 ч. 5 ст. 182 КПК України), у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначаючи розмір застави, суд бере до уваги положення ст. 177, 178 КПК України, та практику ЄСПЛ (справа «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010), справа «Punzelt v. Czech Republic» від 25.04.2000 р. (заява № 31315/96, пункт 86), зокрема враховує обставини даного кримінального провадження, суму завданої потерпілому шкоди, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, а тому суд визначає ОСОБА_6 заставу в сумі 666160,00 (шістсот шістдесят шість тисяч сто шістдесят) гривень, що дорівнює 220 прожитковим мінімумам для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.177, 178, 331, 369-372, ч. 2 ст. 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою - продовжити до 16 березня 2026 року.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 220 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 666160,00 (шістсот шістдесят шість тисяч сто шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Одержувач ТУ ДСА України в Чернівецькій області, , МФО 820172, банк: Казначейство України, рахунок: UA0008745 призначення платежу застава (із зазначенням інформації про ухвалу суду, прізвище ім`я по-батькові обвинуваченого).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він буде перебувати, без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

- здати до компетентних органів документи, які надають право на перетин кордону України.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Шевченківського районного суду м. Чернівці та прокурора.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику ДУ «Чернівецького слідчого ізолятора».

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Копію цієї ухвали мені вручено 16 січня 2026 року

Обвинувачений ____________________________