Справа № 541/3073/25
№ провадження 1-кп/541/333/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представників потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 25 травня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000526 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , посада інженер озброєння, у військовому званні «старший лейтенант», не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

встановив:

Згідно наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 22 березня 2025 року № 287 старшого лейтенанта військової служби ОСОБА_7 прийнято на посаду інженера озброєння військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, в разі виявлення військовослужбовцем правопорушень, які містять ознаки кримінального правопорушення, про вказаний факт негайно повідомити командира та утримувати інших військовослужбовців від вчинення кримінальних правопорушень, неухильно виконувати віддані усні та письмові накази командира у зазначений термін.

Однак, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів ОСОБА_7 , діючи необережно, вчинив кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

24 травня 2025 близько 22 год 30 хв. в темний час доби ОСОБА_7 в позаслужбовий час, у порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем PEUGEOT 406, реєстраційний номер НОМЕР_2 (реєстрація Республіка Польща), рухався по вул. Сорочинській в м. Миргороді Полтавської області зі сторони вул. Шишацької у напрямку вул. Гурамішвілі.

В цей же час, в зустрічному напрямку по вул. Сорочинській в м. Миргороді Полтавської області, керуючи мотоциклом VOGE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався водій ОСОБА_9 , який перевозив в якості пасажира ОСОБА_10 .

У подальшому ОСОБА_7 в порушення вимог п.п. 10.1., 14.2 в Правил дорожнього руху поблизу буд. № 96 по вул. Сорочинській в м. Миргороді Полтавської області перед початком обгону електросамокату не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, змінив напрямок свого руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з мотоциклом VOGE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 .

У результаті недотримання водієм ОСОБА_7 п.п. 10.1, 14.2 в ПДР України:

- ОСОБА_10 були спричинені наступні тілесні ушкодження: крововилив у м`які тканини голови правої лобно-скроневої ділянки та у м`яку мозкову оболонку майже по всій конвекситальній поверхні; перелом кісток черепа (склепіння та основи); розрив печінки (гістологічно); синці, що розташовані: навколо правого ока, навколо лівого ока; садна, що розташовані: на правій щоці, з розповсюдженням на виличну ділянку, лобно-скроневу ділянку; по всій передньо-зовнішній поверхні правого плеча з розповсюдженням на верхню третину правого передпліччя; по всій задній поверхні лівого передпліччя; на передній поверхні лівого колінного суглобу; на внутрішній поверхні лівого колінного суглобу; по всій передній поверхні лівої гомілки; на зовнішній поверхні усіх пальців лівої ступні; на внутрішній поверхні правого гомілко-ступневого суглобу; на задній поверхні правого плечового суглобу; майже по всій задній поверхні грудної клітини справа, з розповсюдженням на ліву сідницю; рана, що розташована на передній поверхні лівої гомілки в середній третині (на фоні садна), які могли утворитися від дії твердих тупих предметів, також можливо при дорожньо-транспортній пригоді, по давності утворення можуть відповідати даті (25 травня 2025 року) та по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті; стосовно живої особи, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент спричинення.

Причиною смерті ОСОБА_10 стала тупа травма голови, що призвела до виникнення крововиливів у м`які тканини голови, у м`яку мозкову оболонку, перелому кісток черепа та ускладнилась набряком речовини головного мозку.

- ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді багаточисельних переломів кісток нижніх кінцівок із забійно-рваними ранами м`яких тканин, які могли утворитися від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу, що рухався, можливо в строк та при обставинах, вказаних у постанові, кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Причиною дорожньо-транспортної події та наслідків, що настали, є порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 10.1., 14.2 в Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 14.2 в Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

Порушення водієм ОСОБА_7 вказаних вимог Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Під час судового розгляду обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав в повному обсязі, факти, викладені в обвинувальному акті, підтвердив. Зазначив, що 24 травня 2025 року приблизно о 22 год 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він рухався по вул. Сорочинській в м. Миргороді, під час обгону електросамокату порушив Правила дорожнього руху, при виїзді на зустрічну смугу руху не переконався у відсутності на ній зустрічного транспорту, внаслідок чого здійснив зіткнення з мотоциклом. Після дорожньо-транспортної пригоди місце ДТП він не залишив; оскільки обвинувачений є військовослужбовцем та має навички надання первинної медичної допомоги, намагався надати потерпілим допомогу. Вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілими, виявив бажання надавати матеріальну допомогу. Позовні вимоги потерпілих визнав частково в частині розміру відшкодування позов ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди визнав у розмірі 300 000 грн, вимоги ОСОБА_9 щодо відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, моральну шкоду визнав у розмірі 50 000 грн. Пояснив, що, перебуваючи на волі, він частково відшкодував матеріальну шкоду ОСОБА_9 . При ухваленні вироку просив урахувати, що він має на утриманні неповнолітню дитину, а також той факт, що він є військовослужбовцем та в подальшому має намір виконувати звій обов`язок із захисту Батьківщини.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, вірно розуміє зміст обставин провадження, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання обвинуваченим вини не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною та істинною та їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують його особу, суд прийшов до переконання, що своїми діями ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за обставин, викладених у вироку, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, суд не встановив.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке у відповідності зі ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, конкретні обставини провадження, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, є військовослужбовцем, приймав участь у бойових діях, позитивно характеризується за місцем служби, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, частково відшкодовував потерпілому кошти на лікування, поведінку обвинуваченого після дорожньо-транспортної пригоди, його відношення до скоєного, щире каяття, визнання вини, позицію потерпілих про необхідність понесення обвинуваченим передбаченого законом покарання без будь-якого його пом`якшення та приходить до висновку про доцільність призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки саме це покарання найбільш відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України.

Суд вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , не зникли, тому до набрання вироком законної сили існують підстави для залишення щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 необхідно обчислювати з дня його затримання 25 червня 2025 року на підставі ухвали Полтавського апеляційного суду від 25 червня 2025 року. При цьому суд враховує термін перебування обвинуваченого під вартою з 25 травня 2025 року по 28 травня 2025 року у відповідності з ухвалою Шевченківського районного суду Полтавської області від 25 травня 2025 року.

Щодо заявлених потерпілими позовів суд зазначає наступне.

ОСОБА_11 до початку розгляду кримінального провадження по суті подала суду цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, зазначивши, що в результаті кримінального правопорушення з вини ОСОБА_7 загинув її син ОСОБА_10 , чим потерпілій заподіяно непоправну моральну шкоду у виді психічних та моральних страждань від безмежного горя утрати матір`ю найріднішої у світі людини. Зазначила, що ОСОБА_7 взагалі не відчуває відповідальності за скоєне ним кримінальне правопорушення. На момент звернення до суду з позовом відповідач не сплатив жодних коштів в рахунок відшкодування як майнової, так і моральної шкоди, завданої його злочинними діями. Останній не надав допомоги на поховання її сина, не попросив у неї вибачення. Обвинувачений не відчуває необхідності спокутувати свою провину перед матір`ю, яка втратили сина. Оскільки винна особа повинна понести відповідальність за наслідками скоєного ним злочину, враховуючи судову практику, просила стягнути з ОСОБА_7 на її користь у відшкодування завданої моральної шкоди 1 000 000 грн.

ОСОБА_9 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_6 , звернувся до суду з цивільним позовом про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, в обґрунтування якого зазначив наступне. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини обвинуваченого, йому було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я. Потерпілому довелося лікуватися і витрачати кошти на лікування, що потягло за собою значних фінансових витрат. Потерпілим були витрачені кошти на придбання ліків та лікарських засобів на суму 120 099,07 грн; на придбання палива для проїзду до м. Полтави (на період лікування) на суму 13 941,33 грн. Крім цього, внаслідок ДТП фактично знищено мотоцикл, яким він керував, вартість відновлювальних робіт становить 116 422 грн, що перевищує ринкову вартість транспортного засобу без урахувань аварійних пошкоджень (97 131 грн). Дорожньо-транспортною пригодою йому було завдано моральну шкоду, оскільки ОСОБА_9 зазнав фізичного болю, отримані травми порушили його нормальний спосіб життя, він був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров`я. Стан його здоров`я на сьогоднішній день не стабілізований, потерпілий потребує продовження лікування і реабілітації в подальшому. Моральна шкода поєднана як з психологічними, так і зі значними фізичними стражданнями, потерпілий не може самостійно рухатись, довгий час був прикутий до ліжка, потребував стороннього догляду, що пригнічувало і пригнічує його психологічно. Просив стягнути з ОСОБА_7 на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 231 171,40 грн, моральної шкоди 100 000 грн.

За приписами ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ч. 5 зазначеної норми цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Також ч. 1 ст. 368, ч.ч. 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, у якому розмірі та в якому порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови в ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, між іншим, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених ч. 2 цієї статті.

При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.

Ч. 2 ст. 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з практикою ЄСПЛ порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, рішення у справі «Савула проти України» № 12868/05 від 10 грудня 2009 року, «Войтенко проти України» № 18966/02 від 29 червня 2004 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась з вини ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_11 завдано моральну шкоду.

Суд зазначає, що думки і спогади про негативні наслідки цієї трагічної події, усвідомлення неправомірності дій обвинуваченого, наявність причинного зв`язку між злочином і моральною шкодою, неможливість відновлення попереднього стану життя потерпілої,оскільки втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, негативно впливають на її життя.

З огляду на характер та обсяг завданої моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях потерпілої, порушенні її звичного устрою і ритму життя, погіршенні психо-емоційного здоров`я, відсутності спокою у результаті постійного стресового стану, сильного емоційного потрясіння і переживань матері внаслідок втрати сина, керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності, враховуючи здатність обвинуваченого реально відшкодувати заподіяну шкоду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_11 в розмірі 800 000 грн.

ОСОБА_9 надав суду докази його витрат на лікування в загальному розмірі 134 040,40 грн, з яких 120 099,07 грн на придбання ліків, 13 941,33 грн витрати палива на проїзд до м. Полтави.

Крім того, внаслідок ДТП повністю знищений належний потерпілому транспортний засіб мотоцикл VOGE 300R, реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартість якого без врахування аварійних пошкоджень становить 97 131 грн.

Обвинувачений в повному обсязі визнав вимогу потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди. Таким чином, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, суму в розмірі 231 171,40 грн.

Враховуючи глибину душевних страждань ОСОБА_9 , який зазнав психічних переживань, той факт, що його травми потягли за собою вимушені зміни в його житті та тривале відновлення здоров`я, приймаючи до уваги вимоги щодо розумності та справедливості, суд приходить висновку про відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, в розмірі 80 000 грн.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів і які документально підтверджені, в сумі 16 936,60 грн відповідно до вимог ч. 1 ст. 126 КК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з 25 червня 2025 року, зарахувавши в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_7 під вартою з 25 травня 2025 року по 28 травня 2025 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_7 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок суду в частині застосування запобіжного заходу, яким визначено тримання під вартою ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, виконувати негайно.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 800 000 (вісімсот тисяч) грн 00 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 211 171 грн 40 коп., у відшкодування моральної шкоди 80 000 грн, а всього стягнути 291 171 (двісті дев`яносто одну тисячу сто сімдесят одну) грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 16 936 (шістнадцять тисяч дев`ятсот тридцять шість) грн 60 коп.

Арешт, накладений ухвалами Шевченківського районного суду міста Полтави від 28 травня 2025 року на мотоцикл VOGE 300R, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належний ОСОБА_9 ; автомобіль марки PEUGEOT 406, реєстраційний номер, який фактично належить ОСОБА_7 ; пару кросівок чорного кольору та тапок скасувати.

Речові докази:

- мотоцикл VOGE 300R, реєстраційний номер НОМЕР_3 , повернути ОСОБА_9 ;

- автомобіль PEUGEOT 406, реєстраційний номер НОМЕР_5 (реєстрація Республіка Польща), повернути користувачу ОСОБА_7 ;

- пару кросівок чорного кольору повернути власнику;

- тапок на праву ногу знищити;

- флеш-накопичувач KIOXIA EXCERIA, 16 Gb із відеозаписом із камери відеоспостереження, два компакт-диски DVD+R HP 16x 4.7 Gb Data, 120 min Video із відеозаписами з бодікамер працівників поліції залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1