ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 478/549/23

провадження № 51-1913км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у закритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2024 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року, постановлені у кримінальному провадженні, відомостіпро яке внесені до ЄРДР за № 0000123 від 26 лютого 2023 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Буг Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 152 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2024 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 152 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

За обставин, детально викладених у вироку, ОСОБА_7 26 лютого 2023 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 близько 03 години, точного часу під час судового розгляду встановити не представилось можливим, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з використанням геніталій, без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2024 року залишено без змін.

Вимоги, викладені у касаційній скарзі, і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2024 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування вимог касаційної скарги захисник зазначає про те, що винуватість ОСОБА_7 не доведена поза розумним сумнівом, висновки суду про доведеність винуватості ґрунтуються лише на показаннях потерпілої та протоколах проведених з нею слідчих (розшукових) дій.

Також зазначає про недопустимість ряду доказів через порушення вимог КПК при проведенні слідчих дій та складанні процесуальних документів. Зокрема, захисник вважає недопустимими такі докази:

- протокол огляду речей від 26 лютого 2023 року через порушення вимог статей 237 та 227 КПК;

- протокол огляду місця події від 26 лютого 2023 року через те, що він не містить відомостей щодо способу упаковки, та фототаблиці до нього через порушення вимог частини 3 статті 105 КПК;

- протокол затримання підозрюваного, постанову про визнання речовим доказом від 26 лютого 2023 року, ухвалу слідчого судді від 28 лютого 2023 року, постанову про передачу речового доказу на зберігання від 06 березня 2023 року, квитанцію про отримання на зберігання речових доказів, протокол огляду від 02 березня 2023 року - через те, що вказані документи мають істотні суперечності щодо серії та номеру спец пакету або взагалі не містять відомостей щодо ідентифікації спецпакету, в якій було поміщено мобільний телефон ОСОБА_7 , який вилучався під час затримання.

Указає, що висновки експертів у справі жодним чином не доводять винуватість засудженого у вчиненні інкримінованого злочину.

Апеляційний суд в порушення вимог статті 404 КПК не дослідив докази у справі та в порушення вимог ст. 419 КПК не надав відповіді на доводи сторони захисту, зазначені в апеляційній скарзі.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просила задовольнити касаційну скаргу з підстав, зазначених у ній.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просив залишити без задоволення касаційну скаргу, а оскаржувані судові рішення без зміни.

Інших учасників було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з'явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

У касаційній скарзі захисник зазначає про те, що судами залишено поза увагою доводи сторони захисту щодо допустимості покладених в основу вироку доказів.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду сторона захисту посилалась на недопустимість ряду доказів, зокрема, зазначала що недопустимими є протокол огляду речей від 26 лютого 2023 року через порушення вимог статей 237 та 227 КПК; протокол огляду місця події від 26 лютого 2023 року через те, що він не містить відомостей щодо способу упаковки, та фототаблиці до нього через порушення вимог частини 3 статті 105 КПК; протокол затримання підозрюваного, постанова про визнання речовим доказом від 26 лютого 2023 року, ухвала слідчого судді від 28 лютого 2023 року, постанова про передачу речового доказу на зберігання від 06 березня 2023 року, квитанція про отримання на зберігання речових доказів, протокол огляду від 02 березня 2023 року - через те, що вказані документи мають істотні суперечності щодо серії та номеру спецпакету або взагалі не містять відомостей щодо ідентифікації спецпакету, в який було поміщено мобільний телефон ОСОБА_7 , який вилучався під час затримання.

Однак суд першої інстанції щодо доводів про недопустимість доказів зазначив, що посилання сторони захисту на процесуальні порушення, допущені на досудовому слідстві, не мають суттєвого значення, не є істотними і жодним чином не спростовують висунутого обвинувачення та винуватість обвинуваченого у скоєні даного кримінального правопорушення, тому порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б саме істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено. Тому підстав для визнання недопустимими інших доказів, які подані стороною обвинувачення, суд не вбачає, оскільки такі докази зібрані та отримані в порядку, передбаченому КПК, будь-яких істотних порушень прав та свобод людини при цьому не виявлено.

Також про недопустимість зазначених вище доказів наголошувала сторона захисту в апеляційній скарзі та заявляла клопотання про дослідження доказів під час апеляційного розгляду.

Ухвала апеляційного суду містить досить детальне відображення вимог апеляційних скарг, проте саме рішення не містить мотивованої відповіді на них, як того вимагає процесуальний закон. Суд апеляційної інстанції у своєму рішенні зазначив: «Інші доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, та наведені на їх обґрунтування аргументи були предметом обговорення у суді першої інстанції, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої апелянтами не спростована».

На переконання колегії суддів касаційної інстанції ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Статтею 370 КПК визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.

Згідно з приписами статей 370, 419 КПК в ухвалі апеляційного суду мають бути наведені належні й достатні мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. Судове рішення повинно бути ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.

При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Тож, закон вимагає від суду проаналізувати всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надати на них мотивовані відповіді. Недотримання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке згідно зі статтею 438 КПК, є підставою для скасування судового рішення.

Так, переглядаючи вирок місцевого суду за апеляційними скаргами сторони захисту, доводи в яких за змістом є аналогічними доводам касаційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції не дотримався положень статей 370, 419 КПК, не провів належного аналізу обставин кримінального провадження, не дав оцінки зазначеним захисником в апеляційній скарзі доказам за критеріями статті 94 КПК, а сукупності доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, належним чином не спростував доводів апеляційної скарги.

Отже, під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, а тому касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню (оскільки без визначення апеляційним судом кола допустимих доказів, суд не може надати відповідь на доводи сторони захисту про доведеність винуватості поза розумним сумнівом), а ухвала апеляційного суду - скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити всі доводи, викладені в апеляційних скаргах, дати на них вичерпну відповідь, за необхідності дослідити докази в порядку, передбаченому статтею 404 КПК, й ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, колегія суддів вважає необхідним обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 16 листопада 2025 року включно.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3