Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/902/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.12.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10.02.2026 з визначенням застави - 495 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1498860 (один мільйон чотириста дев`яносто вісім тисяч вісімсот шістдесят) грн, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 00000380, відомості про яке 21.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_5 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, а саме: с. Новоселиця Ужгородського району Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання ; здати на зберігання до Головного управління ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СУ ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 21.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 00000380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час та місці, у ОСОБА_5 , за попередньою змовою з групою осіб, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та наданий час невстановленою органом досудового розслідування особою, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 22 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», із врахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 1031 від 26.08.2025 «Про внесення змін до Правил перетинання кордону громадянина України

ОСОБА_11 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення осіб через держаний кордон України з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та наданий час невстановленою органом досудового розслідування особою, розробили протиправний механізм переправлення осіб через державний кордон України відповідно до якого, особи призовного віку від 22 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, перетинають кордон поза межами пункту пропуску до країн Європейського Союзу.

З метою реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та на даний час невстановленою органом досудового розслідування особою, підшукали осіб ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також особу що на конфіденційній основі співпрацювала із органом досудового розслідування та діяла під наглядом правоохоронних оглядів ОСОБА_15 , із наміром незаконного перетину державного кордону України з метою виїзду до країн Європейського Союзу та сприяв їх протиправному переправленню вказівками, порадами, що виразилось у наступному.

25.09.2025 невстановлена на даний час органом досудового розслідування особа, використовуючи мобільний номер НОМЕР_1 , через додаток «Signal», зв`язалась зі свідком ОСОБА_15 та досягла усної домовленості щодо незаконного перетину державного кордону, зокрема, йому необхідно буде прибути до м. Ужгорода Закарпатської області до 15.10.2025 та за послуги, необхідно буде оплатити 11200 доларів США, з яких 1500 доларів США потрібно як «аванс» переслати на рахунок криптогаманця, а решту суми передати безпосередньо.

28.09.2025 ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , а також невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, використовуючи мобільний номер НОМЕР_2 , зателефонував ОСОБА_15 та надав вказівку прибути 29.09.2025 поїздом до Закарпатської області і вийти о 13 год 46 хв на зупинці «Карпати», що розташована у Мукачівському районі, де він його зустріне.

29.09.2025 в обумовлений час, близько 13 год 50 хв ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , а також невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, використовуючи належний йому автомобіль марки «Nissan Primera», д.н.з. НОМЕР_3 , прибув до вказаної залізничної станції, де зустрів ОСОБА_15 і надав останньому вказівку сісти у транспортний засіб.

Перебуваючи у салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_8 за виконання дій щодо переміщення ОСОБА_15 на територію країн Євросоюзу, поза офіційними пунктами пропуску, переслідуючи корисливий мотив, представився свідку як ОСОБА_16 та висунув вимогу про необхідність сплатити йому за вказані дії, залишок грошових коштів у сумі 9700 доларів США, після чого ОСОБА_15 передав ОСОБА_8 вищезазначені грошові кошти та автомобіль почав свій рух на автодорозі М-06, сполученням «Київ-Чоп», в сторону м. Ужгорода Закарпатської області.

В подальшому, біля 14 год 57 хв ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , а також невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, вів спілкування із ОСОБА_15 та надав вказівку пересісти на заднє сидіння автомобіля та під час перевірки не розмовляти із представниками силових структур. Після безперешкодного проїзду блок-посту «Оноківці» ОСОБА_8 привіз ОСОБА_15 до готелю «Левада», що розташований за адресою: Закарпатська область Ужгородський район, с. Кам`яниця,

-3-

вул. Ужанська, 28, де для останнього вже був замовлений готельний номер. Тоді ж, ОСОБА_8 надав чіткі гарантії останньому щодо незаконного перетину кордону України, а також щоб ОСОБА_15 був готовий та чекав його подальших вказівок.

02.10.2025 о 18 год 03 хв невстановлена на даний час досудовим розслідуванням особа, використовуючи мобільний номер НОМЕР_1 , через додаток «Signal», зв`язалась із ОСОБА_15 та повідомила, що найближчим часом до цього ж готелю заселять ще одну особу чоловічої статі, який також має намір перетнути державний кордон, поза межами офіційних пунктів пропуску.

04.10.2025 о 07 год 44 хв на виконання єдиного злочину умислу, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом зі ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , а також невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, на автомобілі «Nissan Primera», д.н.з. НОМЕР_3 , із залізничної станції «Батьово», що розташована на території Берегівського району, транспортував ОСОБА_13 до готелю «Левада», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де вже мешкав ОСОБА_15

08.10.2025 о 17 год 49 хв на виконання єдиного злочину умислу, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , а також невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, на автомобілі «Nissan Primera», д.н.з. НОМЕР_3 , із невстановленого на даний час органом досудового розслідування місця, транспортував особу ОСОБА_17 до готелю «Левада», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де вже мешкали ОСОБА_15 та ОСОБА_13 .

Цього ж дня, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , а також невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою через мобільний зв`язок, використовуючи мобільний номер НОМЕР_4 , зателефонував ОСОБА_15 , на висунуту вимогу увімкнути гучномовець та разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , уважно прослухати поради, вказівки, які необхідно виконати для успішного незаконного переправлення через державний кордон. Після закінчення «інструктажу», ОСОБА_10 визначив дату та час незаконного переправлення через державний кордон та надав команду, бути готовими до виселення з готелю 09.10.2025 о 07 год.

09.10.2025 о 08 од 07 хв ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , а також невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, на автомобілі «Nissan Primera», д.н.з. НОМЕР_3 прибув до готелю «Левада», що розташований за адресою: Закарпатська область Ужгородський район, с. Кам`яниця, вул. Ужанська, 28. Після чого, до салону вказаного автомобіля сіли ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , а ОСОБА_8 висунув вимогу вказаним особам повимикати свої мобільні телефони та будь-які інші пристрої зв`язку, і скласти їх у пакет. Після виконання цих умов, ОСОБА_8 розпочав рух по автодорозі Н-13, сполученням «Ужгород-Самбір-Львів», в сторону м. Перечин Ужгородського району Закарпатської області.

09.10.2025 о 08 год 20 хв автомобіль «Nissan Primera», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , в салоні якого знаходились ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , прибув поблизу готельного комплексу «Бабаєво», що розташований за адресою: Закарпатська область Ужгородський район, де ОСОБА_8 наказав пасажирам спокійно, через праві дверцята вийти з автомобіля та прямувати в посадку, де їх буде очікувати інша людина.

-4-

Надалі, цього ж дня о 08 год 28 хв через декілька хвилин руху, по лісово-гірській місцевості, урочища «Бабаєво», ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , зустріли ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 , що діяли спільно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , а також невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, на виконання єдиного злочинного умислу, продовжили інструктаж, та обумовили деталі їх подальшого маршруту. Разом з тим, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 надали вказівку ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , сісти у салон, позашляховика, який там очікував та на даний час не встановлений органом досудового розслідування, після чого автомобіль під керуванням ОСОБА_10 почав свій рух по ґрунтовій дорозі в бік державного кордону кордону України.

09.10.2025 о 09 год 35 хв зазначений транспортний засіб зупинився в лісово-гірській місцевості, де вже очікував ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , де останній висунув вимогу ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 вийти із салона автомобіля та з умовами дотримання конспірації, прямувати за ними, після чого вони розпочали свій рух в бік держаного кордону України з Словацькою Республікою.

В подальшому, в період часу з 09 год 35 хв по 15 год 50 хв, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , метою доведення свого спільного злочинного плану до кінця, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне збагачення за рахунок незаконного переправлення осіб через державний кордон України, супроводжували ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 до держаного кордону України зі Словацькою Республікою, при тому надаючи вказівки та поради, з метою не бути викритими прикордонними нарядами та будучи біля прикордонного знаку № 230, що безпосередньо розташований на лінії державного кордону, показали напрямок руху до Словацької Республіки та надали вказівку бігти, після чого були викриті працівниками правоохоронних органів.

10.12.2025 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 615 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його вини, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення

-5-

якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна та існуванням ризиків, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначив ОСОБА_5 заставу в розмірі 495 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, дійшовши висновку про наявність у даному випадку виключного випадку, яка на думку слідчого судді у разі її внесення є необхідною і достатньою для забезпечення виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді від 15.12.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_5 менш суворий запобіжний захід. Органом досудового розслідування не надано доказів у підтвердження обгрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, слідчим суддею, з огляду на дані про особу підозрюваного, не спростовано доводи сторони захисту про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ст. 405, 422 КПК України не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, заяв чи клопотань про відкладення розгляду судового провадження не подавав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному

-6-

провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 21.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 00000380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

10.12.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 615 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України..

-7-

Ухвалою слідчого судді від 15.12.2025 за клопотанням старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід тримання під вартою на строк до 10.02.2026 та визначено заставу - 495 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1498860 (один мільйон чотириста дев`ять тисяч вісімсот шістдесят) грн.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, перебуваючи на волі ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про існування ризиків, передбачених п. 1-4 ст. 177 КПК України.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами,

-8-

зібраними у ході досудового розслідування, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами про результати проведення НС(Р)Д «Аудіо-, відео контроль особи», протоколом про результати контролю за вчиненням злочину, протоколом обшуку та іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування про, що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на цій стадії досудового розслідування доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, його надзвичайну небезпеку для суспільства та наслідки, які могли настали, а також існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в ухвалі про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Слідчий суддя, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в повній мірі дотримався вимог ст. 194 КПК України, врахував обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

-9-

Колегія суддів уважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке загрожує підозрюваному в разі доведення його вини, дають підстави для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

При цьому апеляційний суд, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому вважає обґрунтованим висновок суду щодо необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_5 на даній стадії кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не доведені, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження, оскільки наведені вище обставини беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може вдатися до вчинення дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чпном.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків чи інших учасників у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави уважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Окрім того, колегія суддів констатує, що всупереч доводів апеляційної скарги, визначений слідчим суддею підозрюваному розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

-10-

Враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також його високий ступінь суспільної небезпеки, роль підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_5 застави в розмірі саме 495 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативи застосованому йому запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав уважати його завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що даний випадок є виключним і застава в розмірах встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим, безпідставними і такими, що не впливають на висновки слідчого судді в частині визначення розміру застави та не дають підстав для зменшення такого, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що визначений ОСОБА_5 розмір застави є непомірним для нього, оскільки не відповідає його майновому стану, і при цьому в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує визначений слідчим суддею розмір застави.

Апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави 495 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зменшення розміру застави задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не надано таких доказів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді та апеляційного суду, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.

-11-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.12.2025 щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді