1Справа № 335/6381/25 1-кп/335/756/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисникаОСОБА_4
обвинуваченогоОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003457 від 26.04.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, гранатометника 2-го взводу оперативного призначення 1-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, військове звання солдат, здобув професійну освіту, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 НГУ від 12.01.2025 № 12 солдата ОСОБА_5 , який прибув для проходження військової служби з військової частини НОМЕР_2 НГУ, переміщений наказом начальника ПдОТрУ НГУ від 11.01.2025 № 4 о/с та призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 11.01.2025 № 10о/с на посаду гранатометника 2-го взводу оперативного призначення 1-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин.

Так, 22 березня 2025 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив місце несення служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ у АДРЕСА_2 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця несення служби не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 06 травня 2025 року, а саме до моменту встановлення його місцезнаходження співробітниками поліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин. Суду пояснив, що перебуваючи на посаді гранатометника 2-го взводу оперативного призначення 1-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, у зв`язку конфліктом, який виник між ним та командиром, з метою ухилення від військової служби, 22.03.2025 він самовільно залишив місце служби - тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ, час проводив на власний розсуд вдома, заходів для повернення до місця несення служби не приймав, про своє місцезнаходження командування не повідомляв. У вчиненому він розкаюється, розуміє протиправність своїх. Має бажання повернутися на військову службу в порядку, передбаченому ст. 81-1 КК України. З огляду на викладене, просив його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорювали фактичні обставини кримінального правопорушення, пересвідчившись в тому, що зазначені особи правильно розуміють зміст зазначених обставин та те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо зазначених обставин, обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують його особу.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена дослідженими судом доказами.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від служби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, зокрема його вік, сімейний стан, рід занять, відсутність судимостей.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 4 ст. 408 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази, процесуальні витрати по справі відсутні.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 20.05.2025.

Запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання попереднє ув`язнення з 20 травня 2025 року по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 20 травня 2025 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає.

Вирок суду може бути оскаржений протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1