Справа № 740/5870/25
Провадження № 1-кп/740/594/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, зареєстрованого 05.03.2013 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000121 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення і закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, зареєстрованого 05.03.2013 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000121 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст.49 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що Ніжинським РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000121 від 05.03.2013 за ч. 3 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, не вдалося, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення закінчився, відтак кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання в його відсутність.

Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання судом за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши клопотання, додані до нього матеріали та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000121, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів досудового розслідування, воно розпочато за заявою потерпілого ОСОБА_4 від 21.04.2011 про те, що у період з 1999 року по 2007 рік особи, відомі йому з їх слів як ОСОБА_5 та її чоловік чи співмешканець ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділи його коштами в сумі 48 000 доларів США під виглядом придбання квартири в м. Києві.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно із абзацом четвертим частини четвертої статті 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Водночас, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Законність як засада кримінального провадження з огляду на ч. 2 ст. 9 КПК України полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних та перевірених доказів.

До обов`язків держави входять позитивні зобов`язання у сфері прав людини, метою, яких є: захист осіб; забезпечення достатніх юридичних засобів реагування на випадки порушення прав людини; гарантія проведення ефективного, оперативного та невідкладного розслідування випадків порушення прав людини незалежними компетентними особами; сприяння реалізації та забезпечення ефективного механізму юридичного, передусім судового захисту основоположних прав людини; запобігання порушення прав людини із боку третіх осіб.

Доктрина позитивних зобов`язань передбачає, що держава повинна не тільки володіти законодавством, що найбільш повно забезпечує дотримання як негативних, так і позитивних прав, але і вживати всіх необхідних заходів для того, щоб воно реально діяло, а не залишалося на папері. Тобто права мають бути забезпечені не тільки de jure, але і de facto. Але держава вільна у виборі конкретних заходів, які підлягають застосуванню, щодо повного та ефективного захисту тих чи інших прав людини. Позитивні зобов`язання держави не можуть тлумачитись як такі, що визначають конкретні засоби чи конкретні дії держави.

Єдиним критерієм для визначення того, чи дотримувалась держава в особі її органів влади цього обов`язку, є ефективність її дій у конкретній ситуації.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, у провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України).

Така позиція узгоджується з практикою Касаційного кримінального суду, відображеною, зокрема, в постановах від 25.08.2021 у справі № 142/536/20, від 29.06.2022 у справі №725/3569/21, від 07.06.2023 у справі № 545/51/22, від 18.10.2023 у справі № 750/1575/23, від 15.02.2024 у справі № 687/1066/22.

З матеріалів досудового розслідування слідує, що потерпілий ОСОБА_4 під час досудового розслідування послідовно повідомляв органу досудового розслідування, що його грошима в сумі 48 000 доларів США шахрайським шляхом заволоділи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування особу ОСОБА_6 установлено, отримані його показання у ході допиту як свідка, виконані інші слідчі і процесуальні дії, але не приймалося рішень про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи ОСОБА_6 , наявність або відсутність доказів для доведення винуватості конкретної особи, наявність або відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

При цьому з липня 2013 року слідчі дії у кримінальному проваджені не проводилися.

Вказане унеможливлює обґрунтовану оцінку судом того, чи було здійснено органом досудового розслідування належних заходів по збиранню та дослідженню доказів в порядку, визначеному статтями 91-94 КПК України, чи проведено в достатньому обсязі слідчі дії, а отже, чи є обґрунтованим клопотання прокурора про закриття кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, суд вважає відсутніми підстави для закриття кримінального провадження згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 284, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000121 від 05.03.2013 за фактом заволодіння коштами ОСОБА_4 в сумі близько 48 000 доларів США під виглядом придбання квартири в м. Києві, шляхом зловживання довірою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення і закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, - відмовити.

Матеріали досудового розслідування повернути прокурору.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1