Справа №705/6474/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення, що подане від засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селище Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 01.08.2019, за яким засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі,

У С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, у якому зазначив, що працевлаштований, вину у вчиненні злочину, за який відбуває покарання, визнає повністю, тому вважає, що може бути звільнений умовно-достроково.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 заявлене клопотання підтримав та просив звільнити його умовно-достроково оскільки він відбув необхідну для цього частину строку покарання та вважає, що довів своє виправлення, що підтверджується його сумлінною поведінкою та ставленням до праці під час відбування покарання.

Захисник засудженого ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання засудженого та просив суд його задовольнити, оскільки ОСОБА_6 відбув 3/4 строку покарання, за період відбування покарання характеризується позитивно, працевлаштований, має ряд заохочень, тобто своєю поведінкою довів своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, оскільки засуджений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 81 та ст. 75 КК України. На цей час відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вчиненого через рік після закінчення застосованого відносно нього іспитового строку. Під час утримання в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, до праці не залучався, заохочень та стягнень не мав. Відбуваючи покарання в ДУ «СВК № 92» дійсно характеризується позитивно та має 7 заохочень, але вони застосовані лише за період, який передує заохочувальній нормі та є формальними. На засіданні комісії адміністрації установи було прийнято рішення направляти матеріали щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 до суду, але таке клопотання спостережною комісією Уманської райдержадміністрації не підтримано, у зв`язку з тим, що останній не довів своєю поведінкою свого виправлення. З урахуванням особи засудженого, до якого судом неодноразово безрезультатно застосовувались заохочувальні норми, нестабільної поведінки за весь період відбування покарання, існують сумніви, в тому що ОСОБА_6 виправився та не буде скоювати нових злочинів після звільнення з установи виконання покарання. У зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні клопотання засудженого.

Представник установи в судовому засіданні не заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника.

Суд, вислухавши засудженого, захисника, врахувавши позицію прокурора, представника установи, вивчивши письмові матеріали клопотання та особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 01.08.2019, яким був засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено відраховувати з 29.12.2018.

Згідно довідки відділу по контролю за виконанням судових рішень Старобабанівської ВК №92 початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_6 29.12.2018, кінець строку 29.12.2027, не відбута частина покарання станом на 05.11.2025 складає 02 роки 01 місяць 24 днів.

Станом на день розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув 3/4 строку покарання.

Відповідно до характеристики ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області ОСОБА_6 за час перебування у державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо. Режим відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. До праці не залучався, заохочень не мав.

З 23.09.2019 відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№92)». За час відбування покарання характеризується позитивно. Працевлаштований в господарській обслузі установи в столовій, за що 6 разів заохочувався правами начальника установи. Режим відбування покарання порушив 2 рази, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Виконує роботи із самообслуговування. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно, робить належні висновки.

Застосовані відносно нього заохочення мали місце: 04.04.2022, 04.07.2022, 09.01.2023, 04.01.2024, 07.10.2024, 02.07.2025 та 02.10.2025.

Крім того, 16.10.2025 на засіданні комісії державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області було розглянуто питання щодо доцільності ініціювання звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 та прийнято рішення направити таке клопотання, але на засіданні спостережної комісії при Уманській районні державній адміністрації, враховуючи характеристику та поведінку останнього та, у зв`язку з не доведенням ним свого виправлення, таке клопотання підтримано не було та прийнято рішення не направляти клопотання до суду.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Суд враховує, що ОСОБА_6 неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі за вчинення злочинів проти власності, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних речовин та незаконним поводженням зі зброєю тощо. При цьому, при засудженні, на підставі ст. 75 КК України його неодноразово було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком. Відбуваючи покарання за попередніми вироками ОСОБА_6 звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України. Звільнившись від покарання по відбуттю іспитового строку за попереднім вироком, новий особливо тяжкий злочин, який призвів до гибелі людини, вчинив через півтора роки. Тобто на цей час засуджений відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, а саме умисного заподіяння смерті іншій людині. За весь період відбування покарання останній не завжди позитивно характеризувався, позитивна характеристика фактично мала місце лише з моменту можливого застосування відносно нього заохочувальних норм. Також, хоча і має заохочення, але перше відносно нього застосовано майже через три роки після прибуття до ДУ «СВК № 92», а саме у квітні 2022 року. При цьому, заохочення застосовані за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки, але такі його дії є саме обов`язком засудженого при відбуванні покарання, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 107 КВК України. Працевлаштований в господарській обслузі установи. Має два стягнення, які станом на час розгляду клопотання погашені. Вироком суду на засудженого покладено обов`язок сплатити процесуальні витрати у розмірі більше ніж 45 000,00 грн., із яких останнім сплачено лише 2 000,00 грн. Після настання можливості застосування до засудженого заохочувальних норм, передбачених кримінально-процесуальним кодексом, комісією установи було прийнято рішення про наявність підстав для направлення до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженого, але спостережною комісією Уманської райдержадміністрації таке клопотання було визнане необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки враховуючи особу засудженого, останній не довів свого виправлення.

Враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, тяжкість та характер скоєного злочину, за який останній відбуває покарання, а також ставлення до вчиненого, суд вважає, що ОСОБА_6 не довів свого виправлення та існують обґрунтовані сумніви, що він не буде вчиняти інших кримінальних правопорушень після дострокового звільнення і в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства, а отже не заслуговує застосування до нього умовно-дострокового звільнення від покарання.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, на даний час суд не вбачає підстав для застосування до засудженого норм ст. 81 КК України, а тому клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1