Пересипський районний суд міста Одеси
Справа №523/1423/26
Провадження №1-кс/523/1467/26
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на рішення слідчого в кримінальному провадженні №0000048 від 30 квітня 2024 року, за ознаками ч.1 ст.366 та ч.5 ст.426-1 КК України,

в с т а н о в и в:

19 січня 2026 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшла, а 21 січня 2026 року розподілена скарга представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 29 березня 2025 року про часткове задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 від 25 березня 2025 року про вручення ОСОБА_3 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, долучення письмових доказів та здійснення певних слідчих дій в кримінальному провадженні №0000048 від 30 квітня 2024 року, за ознаками ч.1 ст.366 та ч.5 ст.426-1 КК України.

Представник заявника зазначає, що про оскаржуване рішення слідчого йому стало відомо 07 січня 2026 року, просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого та розглянути скаргу у його відсутність.

Слідчий та прокурор, будучи сповіщеними про час і місце судового засідання засобом електронного зв`язку, до суду двічі не прибули, про поважність причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду не подали.

Дослідивши скаргу з додатками, слідчий суддя дійшов наступного.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розслідується об`єднане кримінальне провадження №0000048 від 30 квітня 2024 року, за ознаками ч.1 ст.366 та ч.5 ст.426-1 КК України, розпочате за зверненнями ОСОБА_3 про можливе вчинення службовими особами Військово-медичного клінічного центру Південного регіону перевищення службових повноважень, пов`язаних із усуненням заявника від виконання службових обов`язків начальника 61 військового мобільного госпіталю, а також внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, які стали підставою для притягнення заявника до дисциплінарної відповідальності.

25 березня 2025 року представник заявника звернувся до слідчого із клопотанням про вручення ОСОБА_3 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, долучення письмових доказів та здійснення певних слідчих дій в даному кримінальному провадженні.

Постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 29 березня 2025 року було прийнято рішення про задоволення такого клопотання лише в частині долучення поданих письмових доказів. В задоволенні інших вимог було відмовлено з підстави фактичної відмови у визнанні за ОСОБА_3 процесуального статусу потерпілого.

Не погоджуючись із постановою слідчого адвокат ОСОБА_4 у змісті скарги зазначає про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Відповідно до положень ст.60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Відповідно до положень ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (положення ч.1 та ч.2 ст.220 КПК України).

В змісті наведеної правової норми не передбачено право заявника ініціювати перед слідчим виконання будь-яких процесуальних дій, передбачених та / чи не заборонених кримінальним процесуальним законодавством, що становлять сутність безпосередньої реалізації учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав, обов`язків, повноважень для досягнення завдань кримінального провадження.

Процесуальний статус заявника також не може ототожнюватися із статусом іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, оскільки жодний захід забезпечення кримінального провадження до першої особи не застосовується.

Більш того, ч.2 ст.60 КПК України прямо наділяє заявника лише такими процесуальними правами: отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Таким чином, у слідчого не виникає обов`язку розглядати клопотання заявника про вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а також здійснення певних слідчих дій ст.220 КПК України

Водночас, як вбачається із скарги представника заявника неправомірне усунення ОСОБА_3 від виконання службових обов`язків, а також притягнення того до дисциплінарної відповідальності на підставі завідомо подроблених документів спричинило тому моральні страждання, а також призвело до зменшення розміру грошового забезпечення.

Такі доводи представника заявника відповідають положенням ч.1 ст.55 КПК України.

Саме на слідчого та прокурора покладається обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, зокрема, встановлення виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. І при цьому, в оскаржуваній постанові слідчого відсутні дані стосовно жодної слідчої дії, вчиненої для встановлення обставин можливого спричинення ОСОБА_3 шкоди.

З`ясувати відповідні обставини можливо було б шляхом виклику слідчим заявника для його наступного допиту, щонайменше в якості свідка, з пропозицією надати наявні у останнього документи чи інші докази, які б підтверджували спричинення майнової чи моральної шкоди та надали б можливість дійти об`єктивного висновку про завдання йому такої шкоди.

Також, з метою з`ясування того, чи була спричинена будь-яка моральна шкода заявнику у розслідуваному кримінальному провадженні, а також в якому орієнтовному розмірі могла бути така шкода, доцільно було б призначити в провадженні відповідну судово психологічну експертизу.

На думку слідчого судді, оскільки слідчим було неправомірно було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, то і наступний не розгляд клопотання адвоката ОСОБА_6 стосовно інших заявлених ним вимог, був помилковим.

За таких обставин слідчий суддя вважає необхідним визнати оскаржуване заявником процесуальне рішення слідчого від 29 березня 2025 року таким, що було прийнято передчасно, у зв`язку із чим це рішення необхідно скасувати.

Керуючись ст.ст.55,60,91,220,303-309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 29 березня 2025 року про часткове задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 від 25 березня 2025 року про вручення ОСОБА_3 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, долучення письмових доказів та здійснення певних слідчих дій в кримінальному провадженні №0000048 від 30 квітня 2024 року, за ознаками ч.1 ст.366 та ч.5 ст.426-1 КК України скасувати.

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_4 від 25 березня 2025 року про вручення ОСОБА_3 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, долучення письмових доказів та здійснення певних слідчих дій в кримінальному провадженні №0000048 від 30 квітня 2024 року, за ознаками ч.1 ст.366 та ч.5 ст.426-1 КК України.

На підставі ч.4 ст.535 КПК України зобов`язати керівника слідчого відділу повідомити Пересипський районний суд м. Одеси про виконання даної ухвали слідчого судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1