Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1602/2025 Справа № 641/8189/25
УХВАЛА
24 жовтня 2025 року м.Харків
Слобідський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
підозрюваного ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м.Бровари, Київської області, українця, громадянин України, розлученого, на час вчинення кримінального правопорушення - військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , ,який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 24.10.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усунення перешкод, за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів.
Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, відповідно до якого під час затримання у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено предмети, що мають значення для кримінального провадження; протоколом обшуку під час якого було виявлено та вилучено предмети, що мають значення для кримінального провадження; показами свідків з приводу обставин кримінального правопорушення; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.
Також, слідчий вважає наявними ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
На думку слідчого, застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання та просив застосувати до підозрюваного міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки вважає, що підозрюваний може вийти під заставу та в подальшому переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Також зазначив, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 є обвинувальний акт за ч.5 ст. 407 КК України, який вже скерований до суду та в межах вказаного кримінального провадження була обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави та знаходячись під заставою, останній знову вчинив тяжкий злочин.
Підозрюваний та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід. Також, просили врахувати, що у підозрюваного на утриманні є хвора мати та він має захворювання кішкивника та йому необхідна госпіталізація.
Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідка, дослідивши докази, якими обґрунтовується клопотання слідчого, приходить до висновку, що таке клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:
Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною першої статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Судом встановлено, що 24.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усунення перешкод, за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів.
Так, визначаючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, слідчий суддя виходить із того, що обґрунтована підозра це такий стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення або навіть винесення вироку.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішеннями у справах "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства", "Лабіта проти Італії","Мюррей проти Сполученого Королівства", "Ільгар Маммадов проти Азербайджану", "Нечипорукі Йонкалопроти України", термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей», які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою. Підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням.
Тож на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується насамперед показами свідка ОСОБА_7 , а також письмовими доказами в їх сукупності, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом обшуку від 23.10.2025, згідно якого з автомобіля «NISSAN QASHQAI, д.н.з. НОМЕР_2 , були вилучені зокрема грошові кошти та інші речі, а також протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були понятими при проведені обшуку.
Також слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інше правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Слідчий суддя звертає увагу, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).
При цьому серйозність покарання є істотною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того, ЄСПЛу своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, в будь-якому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок вчинення злочину. Цей фактор можна вважати виправданим та необхідним якщо наявні підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою.
В контексті цього слідчий суддя вважає, що про вагомість ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та вчинення нового кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, свідчить те, що ОСОБА_6 небезпідставно підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.
За обставинами самого інкримінованого правопорушення підозрюваний має зв`язки, за допомогою яких може перетнути державний кордон та залишити територію України.
Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що триває збройна агресія російської федерації, спрямована проти незалежності та державного суверенітету України, через що введений воєнний стан та оголошено мобілізацію.
Тому кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , а саме незаконне переправлення через державний кордон чоловіків призовного віку, не лише порушує встановлений правопорядок перетину державного кордону, а має негативні наслідки для національної безпеки та оборони країни, а відповідно створює загрозу для її державного суверенітету, що свідчить про особливу суспільну увагу до таких злочинів.
Наявність зв`язків для переправлення осіб через державний кордон та бажання отримання прибутку може спонукати підозрюваного до вчинення аналогічних правопорушень.
Отже, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній із метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, дійсно може вдатися до відповідних дій, оскільки матеріалами досудового розслідування підтверджується, що він обізнаний про те як усупереч установленому порядку перетнути державний кордон та виїхати за межі території України під час воєнного стану.
Крім того, слідчий суддя враховує, що правопорушення було вчинено за попередньою змовою групою осіб, на цей час у кримінальному провадженні не проведені всі слідчі (розшукові) дії, зокрема не встановлені всі свідки та інші особи, які можуть бути причетними до кримінального правопорушення, тому підозрюваний може здійснювати на свідків та інших підозрюваних незаконний вплив із метою не викриття його у вчиненні кримінального правопорушення.
Слідчий суддя відзначає, що в даному випадку суспільний резонанс і суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому обґрунтовано підозрюють ОСОБА_6 , у сукупності з даними про особу підозрюваного, участь якого в такому злочині згідно з пред`явленою йому підозрою полягала в безпосередній зустрічі із, ОСОБА_7 , та наданні йому порад, вказівок щодо перетину кордону України, зокрема місць та способу безперешкодного перетину, а також одержанні в прикордонній зоні частини оплати від такої особи за організацію незаконного переправлення через державний кордон України, є достатньо суттєвими елементами при оцінюванні ризику переховування, незаконно впливу на інших осіб та вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.
Окрім тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу також враховує вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, раніше не судимий, однак відносно нього до суду скеровано обвинувальний акт, за яким останній обвинувачується за ч.5 ст. 407 КК України, тобто у тяжкому злочині.
Суд не приймає до уваги посилання сторони захисту щодо хвороби матері підозрюваного, оскільки таких доказів суду не надано. Також, посилання щодо необхідності госпіталізації підозрюваного, суд не бере до уваги , оскільки медичне направлення на стаціонарне лікування підозрюваному було надано у квітні 2025, а згідно виписки з його медичної картки підозрюваний пройшов лікування у вересні 2025, від оперативного втручання ОСОБА_6 відмовився, у зв`язку з чим був направлений під нагляд сімейного лікаря.
Оцінюючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя вважає, що більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, не зможе запобігти установленим ризикам, оскільки підозрюваний не буде обмежений у свободі пересування та комунікації з іншими особами до такого ступеня, що може забезпечити його належну процесуальну поведінку з огляду на те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не має міцних соціальних зв`язків, обізнаний про шляхи незаконного перетину державного кордону.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що тримання ОСОБА_6 під вартою протягом певного строку під час досудового розслідування є виправданим.
Тому клопотання слідчого можливо задовольнити, застосувавши до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Щодо вимоги органу досудового розслідування про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходи у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення розміру застави, суд вважає що в цій частині клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Так, Кримінально-процесуальний кодекс України, не передбачає можливість не визначати заставу особам підозрюваним у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст.332 КК України.
Отже, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб під час воєнного стану та мобілізації тяжкого кримінального правопорушення - незаконного переправлення особи через державний кордон.
Згідно з матеріалами досудового розслідування ОСОБА_6 разом з іншими особами може мати налагоджену схему незаконного переправлення чоловіків через державний кордон за значну плату, що підтверджується вилученням отриманих від ОСОБА_7 грошових коштів, для подальшого незаконного переправлення через державний кордон.
Тож застава у межах, визначених у п. 2 ч. 1 ст. 182 КПК України для тяжких злочинів, не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, всіх інших обставин кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_6 необхідно визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240 грн. 00 коп. (80 х 3028 грн.).
На переконання слідчого судді, такий розмір застави зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, застосовуючи стосовно підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя також вважає за необхідне відповідно до частини 5 статті 194 КПК України покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України.
Керуючись ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196-197 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, а саме з 14 год.47 хв. 23.10.2025 року.
Строк дії ухвали до 21.12.2025 року.
Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 ( двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп. Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на відповідний рахунок та надати документ, що це підтверджує слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, а саме на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, згідно до ч. 4 ст. 202 КПК України.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти після внесення застави на вказаний рахунок, згідно до ч. 4 ст. 202 КПК України.
У разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
-прибувати до СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, до прокуратури та до Слобідського районного суду м. Харкова за першою вимогою;
-не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки.
Виконання даної ухвали в частині контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків доручити СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя- ОСОБА_1