Справа № 539/6517/25
Провадження № 1-кп/539/445/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду клопотання прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Новий Стародуб, Петрівського району, Кіровоградської області, мешканки АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, заміжньої, маючої на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, інвалідність відсутня, в силу ст. 89 КК України раніше не судимої, яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченихза ч.1, ч.2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000792 від 10.12.2025 року (виділене з №0000330 від 03 червня 2025 року), за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, ч.2 ст. 307 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строку застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави в межах шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2025 року, продовженого 12.11.2025 року ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області до 17.12.2025 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- даними встановленими з протоколу про хід та результати проведення контролю за вчиненням злочину від 30.06.2025, у відповідності до якого, 27.06.2025 проведено оперативну закупку наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон у ОСОБА_5 ;

- даними встановленими з протоколу огляду грошових коштів від 27.06.2025, у відповідності до якого проведено огляд грошових коштів у сумі 1000 грн., виділених для проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 ;

- даними встановленими з протоколу добровільної видачі від 27.06.2025, у відповідності до якого, ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції, придбанні у ОСОБА_5 три пігулки метадону, який є небезпечним наркотичним засобом;

- даними встановленими з висновку експерта № СЕ-19/117-25/14604-НЗПРАП від 03.07.2025, згідно якого речовина, яку збула ОСОБА_5 містить наркотичний засіб, обіг яких обмежено - метадон, масою 0,024г., 0,025 г., 0,024 г., який придбаний 27.06.2025 під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 ;

- даними встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 03.06.2025, відповідно до якого останній дав показання про те, що йому відома ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , котра на систематичній основі займається збутом наркотичних засобів;

- даними встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 28.06.2025, відповідно до якого останній дав показання про те, що 27.06.2025 він придбав у ОСОБА_5 наркотичний засіб метадон, а саме три пігулки, які у подальшому він добровільно видав працівникам поліції;

- даними встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 28.06.2025, відповідно до якого останній надав показання про те, що 27.06.2025 він був присутнім в якості понятого під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 , під час якої ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції придбані у ОСОБА_5 три пігулки білого кольору;

- даними встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 28.06.2025, відповідно до якого остання надала показання про те, що 27.06.2025 вона була присутнім в якості понятого під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 , під час якої ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції придбані у ОСОБА_5 три пігулки білого кольору;

- даними встановленими з протоколу затримання ОСОБА_5 відповідно до ст. 208 КПК України від 17.09.2025;

- даними встановленими з протоколу освідування ОСОБА_5 від 17.09.2025, у відповідності до якого, на її лівій та правій руці, виявлено нашарування речовини, яка при освітленні джерелом ультрафіолетового випромінювання освічується яскравим зеленим кольором;

- даними встановленими з протоколу обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено блістери та пігулки невідомого походження в загальній кількості 21 шт., пластиковий стакан із невідомою речовиною, частину жерстяної банки з порошкоподібною речовиною білого кольору, медичний шприц із залишками рідини бурого кольору, 2 пластикові ємністі із порошкоподібною речовиною білого кольору, паперова відомість на ім`я ОСОБА_9 про отримання засобу «Метафін 1С», особистий одяг ОСОБА_5 ;

- даними встановленими з протоколу огляду в ходу якого було вилучено грошові кошти, які отримала ОСОБА_5 в результаті злочинної діяльності в сумі 200 грн.;

- показаннями з протоколів допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 від 17.09.2025;

- даними встановленими з висновку експерта № СЕ-19/117-25/21451-НЗПРАП від 30.09.2025, згідно якого речовина, яку збула ОСОБА_5 містить наркотичний засіб, обіг яких обмежено - метадон, масою 0,081г, який придбаний 17.09.2025 під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 ;

- ішншими доказами у їх сукупності.

Метою продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) Переховуватися від суду, так як, обвинувачена ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, без обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, чи в разі застосування відносно неї більш м`якішого запобіжного заходу, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк, зможе ухилитися від слідства та суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це прокурора або суд, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення їй покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Окрім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, значна частина території України на даний час окупована, де ведуться активні бойові дії. Перебуваючи на волі, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також у випадку застосування відносно неї більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_5 переслідуючи мету уникнення від кримінальної відповідальності, зможе залишити місце свого проживання, що у подальшому призведе до неможливості прийняття кінцевого рішення по справі;

2) Вчинити інше кримінальне правопорушення. Фактичні підстави застосування запобіжного заходу тримання під вартою, є систематичність вчинення тяжких злочинів ОСОБА_5 , оскільки вона на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох епізодів тяжких злочинів передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України. Таким чином перебування ОСОБА_5 на волі, без застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, призведе до продовження її злочинної діяльності та вчинення лише нових умисних тяжких злочинів;

3) Незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки перебуваючи на волі, обвинувачена переслідуючи мету - уникнення від кримінальної відповідальності, як самостійно так і із залученням сторонніх осіб схильних до вживання наркотичних речовин, зможе незаконно вплинути шляхом погроз або вмовляння на свідків, що призведе до зміни ними своїх показань або відмови від дачі показань;

4) Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Без застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або в разі обрання їй більш м`якого запобіжного заходу, підозрювана ОСОБА_5 , через усвідомлення можливості позбавлення волі на строк до 10 років, матиме реальну можливість перешкоджати проведенню своєчасного та повного судового розгляду у кримінальному провадженні та не можливості своєчасного прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Вище перелічені ризики обґрунтовано не дають підстав застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити її належної процесуальної поведінки.

Беручи до уваги що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, та наявні докази, здобуті під час досудового розссслідування, які є вагомими та достатніми, а також беручи до уваги, що обвинувачена, перебуваючи на волі без застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, зможе продовжити свою злочинну діяльність пов`язану зі збуту наркотичних засобів з метою незаконного збагачення та те, що заявлені ризики продовжують існувати і не зменшилися, а тому сторона обвинувачення обґрунтовано стверджує про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив задовольнити з підстав зазначених у клопотанні.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_4 не заперечили щодо продовження строку запобіжного заходу, однак просили врахувати, що в обвинуваченої є двоє дітей, вона активно сприяла слідству, тому просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суддоходить такого висновку.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Як вбачається зі ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Згідно положень п. «С» ст.5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як встановлено в ч.1, 3 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому, виходячи зі змісту статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується. Вказана позиція висловлена в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 505/2898/19 від 23.01.2020.

17 вересня 2025 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.307 КК України тобто у незаконному збуті наркотичних засобів; ч.2 ст.307 КК України - незаконний збут наркотичних засобів, що вчинено повторно.

В подальшому 11 грудня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозри за ч.1, 2 ст.307 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому, на етапі вирішення питання щодо обґрунтованості підозри не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, як наслідок, правильно визначив, що причетність ОСОБА_5 до вчинення епізодів кримінальних правопорушень, підозра що їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для продовження щодо неї обмежувального заходу.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

Судом встановлено існування ризику переховування від суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість інкримінованої кримінально протиправної діяльності, суворість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, може ухилятися від суду. Також існує ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати. Крім того, обвинувачена ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, вказаний ризик є можливим з огляду на те, що ОСОБА_5 на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох епізодів тяжких злочинів передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2025 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк по 15.11.2025 року, із визначенням розміру застави у межах 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 181680 грн., з покладенням відповідних обов`язків у разі внесення застави.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2025 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.12.2025 року із визначенням розміру застави у межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 грн. з покладенням відповідних обов`язків у разі внесення застави.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом I цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, що інкриміновані ОСОБА_5 , дані про її особу, суд вважає, що продовжують існувати ризики впливу обвинуваченою на свідків у кримінальному провадженні, а також ризик продовження злочинної діяльності. Також суд погоджується з міркуваннями прокурора, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи наслідки, обвинувачена може вчиняти спроби переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Аналізуючи обставини, що слугували підставою застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони на даний час не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

В силу змагальності сторін кримінального провадження, захистом не спростовано тверджень прокурора, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, а також не надано належних обґрунтувань та доказів того, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, зменшились чи перестали існувати.

На думку суду, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 , мають досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Тому, враховуючи продовження існування ризиків, визначених пунктами п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч.1 ст.197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому зменшивши розмір застави, що визначений ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2025року.

За змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинувачену від намірів та спроб порушити покладені на неї обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати нею та її утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_5 , її майновий та сімейний стан, наявність на утриманні двох дітей, суд доходить висновку про можливість зменшення розміру застави, що визначена ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2025року, до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому суд враховує, що саме такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, що передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, які, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч.3 ст.183 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинувачену ОСОБА_5 , з урахуванням ризиків, що існують на час розгляду клопотання.

З огляду на вищевикладені встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що застосування менш суворих запобіжних заходів, з доводів обвинуваченої та її захисника, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_5 , тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої підлягає частковому задоволенню, шляхом продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у меншому розмірі, аніж просить прокурор.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176-178, 182, 199, 369, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до 23 год. 59 хв. 13 лютого 2026 року.

Визначити обвинуваченій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Полтавської області (Код отримувача за , Банк отримувача - ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0015950), зменшивши її розмір, що визначений ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2025року.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

прибувати за кожним викликом до суду;

не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає м. Лубни Полтавської області, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування зі свідками в цьому кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 на строк по 13 лютого 2026 року включно.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що якщо вона, будучи належним чином повідомлена, не з`явилася за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Окрім того в разі невиконання обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали направити до Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65) та негайно вручити обвинуваченій, прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана до Полтавського апеляційного суду безпосередньо протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 19.12.2025року.

Головуюча суддя ОСОБА_1