Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

14 жовтня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002014 від 02.10.2025,

ВСТАНОВИВ:

слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002014 від 02.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.

За версією органу досудового розслідування, 25.09.2025 приблизно о 14 год 18 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 54 де в цей час перебував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У той же день та час між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин щодо неналежного паркування останнім транспортного засобу на смузі руху для велосипедів.

Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, що раптово виник та був спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , 25.09.2025, перебуваючи за вищевказаною адресою, приблизно о 14 год. 20 хв., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи с прямим умислом наніс 1 удар правою рукою, зігнутою в ліктьовому суглобі в грудну клітину потерпілого. Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наніс 3 удари в обличчя ОСОБА_8 , що призвело до втрати рівноваги останнім. У подальшому, внаслідок втрати рівноваги, потерпілий впав із вертикального положення на асфальтне покриття, вдарившись лівою скроневою ділянкою голови.

Внаслідок вказаних вище умисних протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, забою головного мозку з формуванням гострої епідуральної гематоми над лівою скроневою часткою, геморогічних забоїв базально правої скроневої частки, лінійного перелому лівої скроневої кістки.

В подальшому ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_8 від його дій опинився на проїжджій частині у непритомному стані, тобто перебуває у небезпечному для життя стані та позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, маючи можливість надати останньому допомогу, достовірно знаючи про небезпеку, що загрожує життю та здоров`ю ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно, прагнучі уникнути кримінальної відповідальності, знехтувавши моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людям, які перебувають у небезпечному для життя стані, не вжив заходів, необхідних для відвернення небезпеки для здоров`я потерпілого. Натомість, взявши потерпілого обома руками за тулуб, відтягнув його до узбіччя дороги, після чого сів до автомобіля марки «Mercedes-Вenz», моделі «G-500» та поїхав з місця події, чим залишив потерпілого у стані, що загрожував його життю, без допомоги, хоча мав змогу її надати, чим спричинив тяжкі наслідки для здоров`я ОСОБА_8

02.10.2025 в період часу з 19 год. 22 хв. по 20 год. 26 хв., за адресою: м. Біла Церква, вул. Мудрого 40, слідчим Подільського УП ГУНП у м. Києві здійснено затримання громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.

Під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 вилучено: мобільний телефон марки «айфон», та ключі від автомобіля марки Мерседес, що належать ОСОБА_7 , поміщені до спеціального пакету №.WAR1079958.

Постановою слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві від 03.10.2025 зазначене вилучене майно було визнано речовим доказом, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Посилаючись на зазначені обставини та з метою збереження речових доказів, просив накласти арешт на майно із заборонною відчуження, користування та розпорядження ним, а саме на мобільний телефон «айфон», та ключі від автомобіля марки Мерседес, що належать ОСОБА_7 , поміщені до спеціального пакету №.WAR1079958.

Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримала у повному обсязі та просила клопотання задовольнити повністю.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання заперечили. Зазначили, що таке клопотання є необґрунтованим, оскільки вилучені речі не містять ознак речового доказу, крім того вилучений мобільний телефон не містить відомостей, які мають значення для цього кримінального провадження.

Дослідивши доводи клопотання слідчий суддя дійшов до такого.

Арешт майна є одним заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді або суду (ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 132 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

За приписами ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч.1 ст.170 КПК).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 2 ст. 170 КПК).

Метою арешту, згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК, є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовими доказами, тобто матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Майно, вилучене під час проведення обшуку затриманої особи вважається тимчасово вилученим майном (ч. 2 ст. 168 КПК).

З`ясовано, що слідчими СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 від 02.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження 02.10.2025 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України затримано громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, та під час особистого обшуку вилучено: мобільний телефон «Iphone» в чохлі, ключі від транспортного засобу Mercedes, які поміщені до спеціального пакету №.WAR1079958.

Оскільки майно вилучено під час обшуку затриманої особи, який відбувся 02.10.2025, а клопотання про його арешт подано до суду 03.10.2025, слідчий суддя констатує, що таке подано в межах строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК.

Враховуючи, що протокол процесуальної дії не містить відомостей про надання володільцем доступу до вмісту мобільного телефону, а тому його арешт узгоджується з приписами ч. 2 ст. 168, ч. 3 ст. 170 КПК України, у зв`язку з необхідністю подолання системи логічного захисту, слідчий суддя вважає, що вилучений мобільний телефон може містити інформацію, яка має значення для досудового розслідування, але яку з об`єктивних причин неможливо було зчитати під час його вилучення, у тому числі, дослідити на наявність видаленої інформації.

Таким чином, вилучений мобільний телефон, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому він відповідає ознакам речового доказу, наведеним в ст. 98 КПК, а для забезпечення збереження таких відомостей слід накласти арешт.

В іншій частині, перевіривши доводи клопотання щодо накладення арешту на ключі від транспортного засобу Mercedes, оскільки ключі від транспортного засобу є його приналежністю (частиною самого транспортного засобу як об`єкта права власності), а його використання за призначенням без ключів не можливе, а тому слідчий суддя звертає увагу, що окремого рішення про накладення на них арешту, у випадку арешту самого транспортного засобу, не вимагається, відтак у задоволенні клопотання у частині накладення арешту на ключі від транспортного засобу слід відмовити.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим. Отже, відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Отже, клопотання підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002014 від 02.10.2025 - задовольнити частково.

Накласти з метою забезпечення збереження речового доказу арешт на майно із заборонною користування та розпорядження ним, а саме на мобільний телефон «Iphone» в чохлі, який вилучено 02.10.2025 під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1