печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001680 від 08.09.2023,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2025 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001680 від 08.09.2023.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне.

Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001680 від 08.09.2023 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 201-3 КК України.

18.08.2025 ОСОБА_5 у відповідності до ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у завершеному замаху на контрабанду товарів, тобто переміщенні через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю товарів (крім підакцизних товарів та електричної енергії), вчиненій за попередньою змовою групою осіб у значному розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 201-3 КК України.

Санкцією ч. 2 ст. 201-3 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти тисяч до сімдесяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

У ході досудового розслідування встановлено, що відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 26.05.2012 за №0 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

У відповідності до Реєстраційної картки транспортного засобу підозрюваний ОСОБА_5 перереєстрував свій транспортний засіб на третю особу, а саме: автомобіль марки та моделі MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який відповідно до договору КП укладеного в ТСЦ №2142/2025/5179482 від 01.03.2025 належить ОСОБА_8 .

Вказані дії вчинені ОСОБА_5 прямо свідчать про намір останнього уникнути накладення арешту на майно в даному кримінальному провадженні та спрямовані на виведення майна з власності підозрюваного.

Таким чином, на даний час з метою з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання у разі притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

В судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власники майна в судове засідання не з`явивсь, про місце і час розгляду клопотання повідомлявсь належним чином, причини неявки суду не відомі.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши позицію сторони захисту, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001680 від 08.09.2023 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 201-3 КК України.

18.08.2025 ОСОБА_5 у відповідності до ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у завершеному замаху на контрабанду товарів, тобто переміщенні через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю товарів (крім підакцизних товарів та електричної енергії), вчиненій за попередньою змовою групою осіб у значному розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 201-3 КК України.

Санкцією ч. 2 ст. 201-3 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти тисяч до сімдесяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 26.05.2012 за №0 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

У відповідності до Реєстраційної картки транспортного засобу підозрюваний ОСОБА_5 перереєстрував свій транспортний засіб на третю особу, а саме: автомобіль марки та моделі MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який відповідно до договору КП укладеного в ТСЦ №2142/2025/5179482 від 01.03.2025 належить ОСОБА_8 .

Вказані дії вчинені ОСОБА_5 прямо свідчать про намір останнього уникнути накладення арешту на майно в даному кримінальному провадженні та спрямовані на виведення майна з власності підозрюваного.

Таким чином, на даний час з метою з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання у разі притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

У зв`язку з тим, що вказане майно може бути джерелом для забезпечення можливої конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні арешту на таке майно.

Таким чином, слідчий суддя приходить висновків, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_8 .

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0001680 від 08.09.2023 на майно із забороною користування, а саме на автомобіль марки та моделі MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який відповідно до договору КП укладеного в ТСЦ №2142/2025/5179482 від 01.03.2025 належить ОСОБА_8 .

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором/слідчим у кримінальному провадженні № 0001680 від 08.09.2023.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1