Провадження № 11-кп/811/654/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 та прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Собатино Іршавського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, державного службовця 9-го рангу, державного кадастрового реєстратора відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, громадянки України, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_8 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 362 КК України та виправдано через недоведеність наявності в її діяннях складу кримінального правопорушення.

Вирішено питання речових доказів, запобіжного заходу.

Оганом досудовогорозслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що вона, будучи державним службовцем 9 рангу, призначеною наказом №168-К від 05 грудня 2016 року на посаду державного кадастрового реєстратора відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, і на яку згідно наказу №251-к від 27 квітня 2017 року додатково покладено виконання обов`язків начальника відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, тобто відповідальність за діяльність відділу, достовірно знаючи в силу своїх службових обов`язків про порядок виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, перебуваючи на посаді державного кадастрового реєстратора, несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного земельного кадастру, використала службове становище всупереч інтересам служби 14 вересня 2016 року, діючи умисно, всупереч вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, у невстановлений досудовим розслідуванням час, в приміщенні службового кабінету за адресою: м Ужгород, пл. Ш. Петефі, 14 Закарпатської області, з допомогою електронного цифрового підпису сформувала: повідомлення ЗВ-016, у відповідності до якого відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :42:001:0072 відсутні у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, державні акти не друкувались; повідомлення ЗВ-016, у відповідності до якого відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :42:001:0068 відсутні у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, державні акти не друкувались; повідомлення ЗВ-016, у відповідності до якого відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :42:001:0067 відсутні у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, державні акти не друкувались. Після чого, в порушення вимог Порядку, 14 червня 2017 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, в приміщенні службового кабінету за адресою: м. Ужгород пл. Ш. Петефі, 14 Закарпатської області, за допомогою електронного цифрового підпису особисто здійснила виправлення неіснуючої помилки, допущеної у кадастрі, внаслідок нібито помилкових перенесень земельних ділянок та здійснила несанкціоновані зміни інформації, яка обробляється в автоматизованій системі, єдиній державній геоінформаційній системі - Державному земельному кадастрі шляхом безпідставного видалення відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :42:001:0072 з Державного земельного кадастру. ОСОБА_8 достовірно знала, в силу своїх службових обов`язків, що ОСОБА_10 видано державний акт на право власності серії ЗК №057171 на підставі рішення 22 сесії 4 скликання Ужгородської міської ради №153, у відповідності до якого йому належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га по вулиці Верховинській позиція 66 в м. Ужгороді з кадастровим номером :42:001:0072. Зазначений Державний акт зареєстровано в Книзі державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки в томі №1, аркуш №207, номер запису 1653, реєстраційний номер 769, оскільки сама Книга державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки зберігається у відділі в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області.

Крім цього, 29 червня 2017 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, в приміщенні службового кабінету за адресою: м. Ужгород пл. Ш. Петефі, 14 Закарпатської області, за допомогою електронного цифрового підпису особисто здійснила виправлення неіснуючих помилок, допущених у кадастрі, внаслідок нібито помилкових перенесень земельних ділянок та здійснила несанкціоновані зміни інформації, яка обробляється в автоматизованій системі, єдиній державній геоінформаційній системі - Державному земельному кадастрі шляхом безпідставного видалення відомостей про земельні ділянки з кадастровими номерами :42:001:0068 та :42:001:0067 із Державного земельного кадастру. При цьому, ОСОБА_8 було достовірно відомо, що ОСОБА_11 видано державний акт на право власності серії ЗК №050971 па підставі рішення 22 сесії 4 скликання Ужгородської міської ради №153, у відповідності до якого їй належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га. по вулиці Верховинській позиція 63 в м. Ужгороді з кадастровим номером :42:001:0068. Зазначений Державний акт зареєстровано в Книзі державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки в том №1, 207 аркуш, номер запису 1648, реєстраційний номер 764, оскільки сама Книга державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки зберігається у відділі в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області. Крім цього, їй було достовірно відомо, що в архіві відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області зберігається проект землеустрою про оформлення права власності на земельну ділянку згідно матеріалів інвентаризації ОСОБА_12 в АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :42:001:0067, надруковано та видано державний акт на право власності серії ЗК №050427 на підставі рішення 22 сесії 4 скликання Ужгородської міської ради №153, у відповідності до якого йому належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га по вулиці Верховинській позиція 61 в м. Ужгороді. Крім цього, ОСОБА_8 як виконувач обов`язків начальника відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області відповідальна за діяльність відділу, незважаючи на неодноразові звернення посадових осіб Ужгородської міської ради та правоохоронних органів, починаючи з липня 2017 року, достовірно знаючи, в силу своїх службових обов`язків про порядок виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, перебуваючи на посаді державного кадастрового реєстратора, несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного земельного кадастру, використала службове становище всупереч інтересам служби, діючи умисно, всупереч вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 не сформувала та не зареєструвала повідомлення про земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:0499, щодо якої відсутні будь-які відомості та документи про її формування, відсутні записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, та державний акт не друкувався. Так, ОСОБА_8 , всупереч пункту 156 Порядку, яким передбачено, що у разі виявлення технічної помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель, державний кадастровий реєстратор виправляє таку помилку у день її виявлення, умисно, діючи в інтересах юридичної особи, не здійснила таке виправлення, чим самим забезпечила існування в Державному земельному кадастрі права приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 1,3984 га у власності ТОВ «Дукат Ужгород». Таким чином, ОСОБА_8 використала службове становище всупереч інтересам служби, внаслідок чого: 1) відомості про існування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га з кадастровим номером :42:001:0072, ринковою вартістю 633 906, 00 гривень незаконно були видалені із Державного земельного кадастру, чим спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам громадянина ОСОБА_10 ; 2) відомості про існування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га з кадастровим номером :42:001:0068, ринковою вартістю 635 856, 00 гривень та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га з кадастровим номером :42:001:0067 ринковою вартістю 635 856, 00 гривень незаконно були видалені із Державного земельного кадастру, чим спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_13 ; 3) всупереч пункту 156 Порядку, яким передбачено, що у разі виявлення технічної помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель, державний кадастровий реєстратор виправляє таку помилку у день її виявлення, умисно, діючи в інтересах юридичної особи, не здійснила таке виправлення, чим самим забезпечила існування в Державному земельному кадастрі права приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 1,3984 га ринковою вартістю 27 191 061,98 грн у власності ТОВ «Дукат - Ужгород», чим спричинено охоронюваним законом державним інтересам Ужгородської міської ради тяжкі наслідки. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України - зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам окремих громадян та охоронюваним законом інтересам держави.

Крім цього, ОСОБА_8 також ставиться за вину те, що вона, несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного земельного кадастру, достовірно знаючи в силу своїх службових обов`язків про порядок виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, перебуваючи на посаді державного кадастрового реєстратора, 14 червня 2017 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час в приміщенні службового кабінету за адресою м. Ужгород пл. Ш Петефі, 14 за допомогою електронного цифрового підпису, без наявності всіх передбачених законом документів, незаконно, безпідставно, здійснила несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованій системі, єдиній державній геоінформаційній системі - Державному земельному кадастрі, шляхом видалення відомостей з Державного земельного кадастру про наявність у ОСОБА_10 та належність йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га по АДРЕСА_2 з кадастровим номером :42:001:0072. Таким чином, всупереч ст. 152, 153, 154 Земельного Кодексу України, які регламентують гарантії права власності на землю, Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 року №1051, внаслідок умисних дій службової особи ОСОБА_8 - державного кадастрового реєстратора відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області відомості про земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га з кадастровим номером :42:001:0072, ринковою вартістю 633 906,00 грн незаконно видалені із Державного земельного кадастру, чим ОСОБА_10 спричинено значну шкоду. Крім цього, ОСОБА_8 за таких же обставин видалила відомості із Державного земельного кадастру про наявність у ОСОБА_11 та належність їй земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га. по вулиці Верховинській позиція 63 в м. Ужгороді з кадастровим номером :42:001:0068. Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 362 КК України - несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, вчинене особою, яка має право доступу до неї, вчинене повторно, якщо воно заподіяло значну шкоду.

У сукупності, на думку державного обвинувачення, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинила злочини, передбачені ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України.

На вказаний вирок заступник заступник начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 та прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_14 подали апеляційні скарги, які є тотожними за своїм змістом, у яких просять вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.04.2023 щодо скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення та засудити за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України до покарання у вигляді у виді позбавлення волі строком 4 роки з позбавлення права обіймати посаду державного кадастрового реєстратора строк на 1 рік 1 місяць; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України до покарання у вигляді у виді позбавлення волі строком 3 роки 10 місяців з позбавлення права обіймати посаду державного кадастрового реєстратора строк на 1 рік.; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки з позбавлення права обіймати посади державного кадастрового реєстратора строк на 1 рік 1 місяць.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначають, що вирок суду підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказаними доказами поза розумним сумнівом підтверджується той факт, що ОСОБА_8 , як кадастровий реєстратор та виконувач обов`язків начальника відділу , достеменно знала про наявність вичерпної інформації у справах відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області Держкомзему, що стосуються земельних ділянок, власниками яких є ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а саме інформації щодо видачі очолюваним нею підрозділом державних актів вказаним особам та проведення їх реєстрації (за виключенням ОСОБА_13 ) у встановленому законом порядку у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право приватної власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі.

При цьому, допитані у судовому засіданні свідки обвинувачення ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 надали чіткі і послідовні покази щодо порядку діяльності кадастрових реєстраторів, використання ними електронного цифрового підпису, дотримання вимог інформаційної безпеки, виключення випадків використання сторонньою особою електронного ключа у діяльності інформаційної системи Державного земельного кадастру, а також описали порядок проведення виправлення помилки щодо інформацій про земельні ділянки в Державному земельному кадастрі. Також, ОСОБА_18 надала суду покази щодо інформації про земельну ділянку із кадастровим номером яка внесена до кадастру 07.12.2012 як належна ТОВ «Дукат Ужгород» на праві приватної власності та надходження до Держгеокадастру листів Ужгородської міської ради з приводу необхідності вилученні інформації по цю землю із Кадастру.

Висновок суду про відсутність встановленої мети та тяжких наслідків, спричинених зловживання службовим становищем ОСОБА_8 також не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та зроблений з істотним порушенням вимог КПК України.

Безпідставним є також покликання суду, викладене у вироку від 04.04.2023, про те, що обвинуваченою ОСОБА_8 перенесення інформації про земельні ділянки до архівного шару здійснювалось після підтвердження такої дії з боку центрального апарату Держгеокадастру. Аналізом судового рішення не встановлено, на які саме об`єктивні докази посилається суд для підтвердження такого твердження, за виключенням показів самої обвинуваченої ОСОБА_8 , яка не надала жодного підтвердження нормативного-правового чи іншого доказового значення.

Судом у ході судового розгляду допущені і інші порушення вимог кримінального процесуального законодавства. Зокрема, ще на стадії проведення підготовчого судового засідання прокурором було внесені два клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 та з питань заходу забезпечення кримінального провадження - відсторонення обвинуваченої від посади кадастрового реєстратора. Однак, дані клопотання судом не розглянуті, процесуальні рішення щодо результатів заявлених прокурором клопотань не приймались.

Прокурор просить дослідити у ході апеляційного розгляду дані, що характеризують особу обвинуваченої, які наявні при матеріалах кримінального провадження, а також досліджені в ході судового розгляду письмові докази, а саме:

- витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань;

- рапорт та скріншоти зображення, що підтверджують відсутність відомостей у Державному земельному кадастрі щодо земельних ділянок потерпілих;

- постанова про об`єднання кримінальних проваджень;

- відповідь Ужгородської міської ради про те, що земельна ділянка :00:000:0499 не погоджувалась та не повинна існувати.

- довідка про заміну кадастрового номера земельної ділянки ОСОБА_11 , оскільки земельна ділянка була перенесена до архівного шару, за підписом в.о. начальника відділу ОСОБА_8 та витяг, а також Державний акт, зареєстрований у встановленому законом порядку;

- копія державного акту на право власності ОСОБА_13 ;

- довідка про заміну кадастрового номера земельної ділянки ОСОБА_19 , оскільки земельна ділянка була перенесена до архівного шару, за підписом в.о. начальника відділу ОСОБА_8 та витяг, а також Державний акт, зареєстрований у встановленому законом порядку;

- відповідь Держгеокадастру про відсутність станом на 10.08.2017 у Державному земельному кадастрі відомостей про земельну ділянку з номером :00:000:0499;

- відповідь Ужгородської міської ради про відсутність у них відомостей про земельну ділянку з номером :00:000:0499;

- відповідь Ужгородської міської ради про наявну інформацію щодо земельної ділянки на розі вулиць Возз`єднання (Словянська набережна) та Баб`яка (фактичне місце знаходження в кадастрі земельної ділянки з номером :00:000:0499);

- матеріали тимчасового доступу у Центрі ДЗК (адміністратор мережі державного земельного кадастру), у ході якого отримано роздруківки про те, що видалення земельних ділянок вчинено із застосуванням ЕЦП ОСОБА_8 як помилково створені. Крім того, інформація щодо земельної ділянки із кадастровим номером :00:000:0499, яка внесена до кадастру 07.12.2012, станом на проведення слідчої дії продовжувала перебувати у земельному кадастрі;

- матеріали проведеного обшуку у відділі в Ужгородському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області, повідомлення про допущені помилки, протоколи виправлення помилок, копії книги реєстрації державних актів, де наявні записи щодо державних актів ОСОБА_11 та ОСОБА_19 , оригінал проекту землеустрою ОСОБА_13 ;

- матеріали проведеного тимчасового доступу у ГУ Держгеокадастру, у ході якого вилучені всі наявні відомості щодо досліджуваних ділянок, а саме інформація про внесення в ДЗК, перенесення в архівний шар, повідомлення про виявлення помилок, видалення інформації та дані, з якого облікового запису були здійснені відповідні втручання в інформаційну систему ДЗК;

- матеріали тимчасового доступу у Центрі ДЗК (адміністратор мережі державного земельного кадастру), згідно з яким отримано підтвердження, що кадастровий номер :00:000:0499 в НКС внесено в серпні 2017 року;

- протоколи огляду земельних ділянок з додатками;

- висновок судової оціночно-земельної експертизи № 23/17;

- витяг із Порядку ведення Державного земельного кадастру щодо поняття Помилки у Державному земельному кадастрі та документи щодо виправлення помилок;

- протокол огляду документів від 27.08.2018;

- оптичні диски із записами результатів проведення обшуку та тимчасового доступу, а також інформації із Держгеокадастру.

Просить допитати у ході апеляційного розгляду потерпілих, зокрема:

1) ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

2) ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

3) ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

4) ОСОБА_20 , представник Ужгородської міської ради за довіреністю, м. Ужгород, пл. Поштова, 3.

Прошу допитати у ході апеляційного розгляду свідків, зокрема:

1) ОСОБА_18 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

2) ОСОБА_16 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 ;

3) ОСОБА_15 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 ;

4) ОСОБА_17 , проживає за адресою: АДРЕСА_8 .

Заслухавши доповідь головуючого, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які не заперечили проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_8 не дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, засобами, передбаченими цим кодексом.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, тобто винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, на потерпілого.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів з точки зору їх достовірності та достатності для висновків є перш за все завданням суду першої інстанції. Апеляційний суд має перевірити, чи керувався суд першої інстанції під час оцінки доказів принципами, закладеними Конституцією та кримінальним процесуальним законом, а також чи достатньо мотивовані рішення судів про прийняття або відхилення тих чи інших доказів, чи є ці мотиви логічними і чи приймалися судами всі важливі фактори, необхідні для оцінки окремого доказу чи їх сукупності.

В обґрунтування апеляційних вимог сторона обвинувачення покликається на відсутність належної мотивації прийнятого судом першої інстанції рішення та істотне порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції не спростував належним чином відсутності у діях ОСОБА_8 ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладено результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами кримінального провадження.

Однак, суд першої інстанції вказаних норм не дотримався.

Суд першої інстанції не провів належного аналізу обставин кримінального провадження та не дав оцінки кожному доказу за критеріями ст. 94 КПК України, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З вироку суду першої інстанції випливає, що судом викладено формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, наведено докази сторони обвинувачення, однак, всупереч ст. 94 КПК України, не надано оцінки всім доказам сторони обвинувачення та не наведено мотивів, з яких суд їх відкидає.

Необхідність чіткого мотивування судового рішення незалежно від виду судочинства є необхідним компонентом забезпечення права особи на справедливий суд в контексті положень ст. 6 ЄКПЛ, про що ЄСПЛ неодноразово указував у своїх рішенням, зокрема «Проніна проти України» від 18.07.2006, «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, «Кузнєцов проти Російської Федерації» від 23.10.2008 та інші.

Відсутність належного мотивування судового рішення не лише позбавляє сторони справи достатньої можливості аргументовано оскаржити судове рішення, але й позбавляє суд апеляційної інстанції можливості належно й аргументовано розглянути скаргу на таке рішення, не маючи даних про те, яким чином суд першої інстанції оцінив окремі докази як такі, що підтверджують чи спростовують певні обставини, що мають значення для справи.

Таким чином, у вироку розкрито зміст доказів сторони обвинувачення, однак відсутній аналіз кожного з них окремо та у сукупності, що є порушенням принципів інстанційності та безпосередності дослідження доказів, а також положень закону щодо обґрунтованості судового рішення.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду, яка полягає у наступному.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису й відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити й перевірити як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними в ч.І ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (п.п. 10, 13, 15 ст. 7 КПК України). Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 23 та ст. 86 цього Кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими та враховані при постановленні рішення судом, крім випадків, передбачених зазначеним кодексом, а отже, судове рішення відповідно до ст. 370 цього кодексу не може бути визнано законним і обґрунтованим та згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню.

Так, аналізом вироку суду від 04.04.2023 встановлено, що судом безпосередньо в судовому засіданні досліджені надані стороною обвинувачення письмові докази, в тому числі оптичні носії інформації зі записами відтворення проведених у ході досудового розслідування обшуку та тимчасового доступу до інформації, а також отриманої інформації із Державного земельного кадастру. Однак, такі вміст цих дисків не досліджувався взагалі, про що свідчить звукозапис судового засідання у даному кримінальному провадженні.

Верховний Суд у своїх правових позиціях неодноразово констатував, що обов`язок всебічного й неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що, для того щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, які стосуються події, що є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом не достатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість існування іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Окрім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно - небезпечне діяння як конкретне кримінально каране.

Правильна кваліфікація забезпечує реалізацію конституційного принципу законності у кримінальному судочинстві (ст. 129 Конституції України), гарантує охорону і здійснення прав та свобод людини і громадянина, виступає необхідною умовою призначення справедливого покарання.

Кваліфікація кримінального правопорушення це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Підсумовуючи усе вищевикладене, судом допущено неповноту судового розгляду, що полягає у безпідставному відхиленні дослідження наданих стороною обвинувачення письмових доказів не у повному обсязі; висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що полягає у тому, що: суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки (зокрема письмові докази тимчасового доступу до інформації Державного земельного кадастру та проведеного обшуку у справах відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, матеріалів записів результатів слідчих дій на оптичних дисках); за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші (зокрема у вироку не вказано, чому надано перевагу показанням обвинуваченої ОСОБА_8 , як підставу для висновку про відсутність у діях обвинуваченої ознак правопорушень, які інкримінуються).

Також, судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, зокрема порушено вимоги ст.ст. 314-315, 364 КПК України, що потягло за собою не вирішення клопотань прокурора про продовження запобіжного заходу та заходів забезпечення кримінального провадження, а також порушення права прокурорів та сторону захисту у надання реплік після промови у судових дебатах.

На переконання колегії суддів, апеляційний розгляд у цьому випадку не може надати сторонам достатніх процесуальних можливостей для з`ясування обставин справи, важливих для правильної кваліфікації дій засудженого, і вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого слід повторно допитати обвинувачену, встановити наявність умислу у її діях, а також вчинити інші процесуальні дії, необхідність в яких може виникнути, для встановлення об`єктивної істини у справі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 та прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_14 задоволити частково. Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді, слід врахувати викладене вище, дослідити фактичні обставини справи, а також перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційних скаргах заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 та прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_14 і, з використанням наданих процесуальних можливостей, за умов встановлення вини ОСОБА_8 , правильно кваліфікувати дії останньої та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційні скарги заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 та прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4