ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 161/620/19Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 21-з/4817/11/25 Доповідач - ОСОБА_1
Категорія - строк попереднього ув`язнення
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 р.

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, в режимі відеоконференцзв`язку, клопотання адвоката ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання за вироком Тернопільського апеляційного суду від 14.11.2024 р. в межах кримінального провадження № 0000043 від 12.09.2013 р.

в с т а н о в и л а

Вироком Тернопільського апеляційного суду від 14 листопада 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, скасовано вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в частині кваліфікації їх дій; вирішення цивільних позовів потерпілих; розподілу судових витрат та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України (за епізодом розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_12 ) та кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України (за епізодами розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_18 ; потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ; потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ) і призначено йому покарання:

- за ч.3 ст.187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.187 КК України у виді 8 (восьми) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підстав ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання ОСОБА_7 за вироком Тернопільського апеляційного суду від 14.11.2024 року, а саме - період з 23.08.2018 року по 02.07.2020 року, відповідно до редакції Закону України Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року № 838-VІІІ з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування своїх доводів посилається на приписи ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вказує, що відповідно до вироку Тернопільського апеляційного суду від 14.11.2024 ОСОБА_7 засуджено за епізодами вчинення 03.07.2013 та 17.10.2013 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України. У цьому ж кримінальному провадженні, при розслідуванні вказаних вище епізодів злочинної діяльності він перебував під вартою в період з 23.03.2018 по 02.07.2020.

Посилається на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 29.08.2018 у справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосування підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону №838-VIII).

Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону №838-VIII як такого, який іншим чином поліпшує становище особи у розумінні ч.1 ст. 5 КК України).

Таким чином, на переконання апелянта, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і що до неї продовжували застосуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закону №838-VIII має переживаючи (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що іншим чином погіршує становище особи, відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.

З огляду на те, що ОСОБА_7 засуджено вироком Тернопільського апеляційного суду від 14.11.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень, які мали місце 03.07.2013 року та 17.10.2013 року в межах кримінального провадження №0000043 від 12.09.2013 року та в межах якого останній відбував попереднє ув`язнення в установі Державної кримінально-виконавчої служби у період з 23.03.2018 року (21.03.2018 момент затримання в межах того самого кримінального провадження № 0000043 від 12.09.2013 року) по 02.07.2020 року, що становить 2 роки 3 місяці 10 днів, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідача - суддю апеляційного суду; захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подане ним клопотання про перерахунок строку попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_7 у строк покарання за вироком Тернопільського апеляційного суду від 14.11.2024 року; прокурора, який просить відмовити у задоволенні клопотання; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у клопотанні, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.10.2021 р. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 12.09.2013 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та на підставі ст.76 КК України зобов`язано повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Також цим вироком ОСОБА_7 визнано невинуватими у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України (за епізодом від 03.07. 2013 року щодо потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , за епізодом від 17.10.2013 року щодо потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_18 , за епізодом від 27.06.2017 року щодо потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , за епізодом від 11.07. 2017 року щодо потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ); у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України та виправдано за недоведеністю у вчиненні ним даних кримінальних правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України.

За результатом розгляду апеляційної скарги прокурора, Тернопільським апеляційним судом вказаний вище вирок суду першої інстанції скасовано та ухвалено новий вирок від 14.11.2024 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України (за епізодом розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_12 ) та кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України (за епізодами розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_18 ; потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ; потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ) і призначено йому покарання:

- за ч.3 ст.187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.187 КК України у виді 8 (восьми) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підстав ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 затриманий 21 березня 2018 року на підставі ст.208 КПК України. (т.9 а. п.10)

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2018 р. ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. (т.9 а. п.11)

Ухвалами Луцького міськрайонного суду Волинської області відносно ОСОБА_7 строк тримання під вартою неодноразово продовжувався.

Згідно інформації, наданої ГУНП у Волинській області, громадянин ОСОБА_7 , протягом 2017-2019 років поміщався до ізолятора тимчасового тримання №1 ГУНП у Волинській області двічі. Зокрема, 23.03.2018 на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2018 та 20.09.2018 на підставі ухвали Волинського апеляційного суду від 20.09.20218. Після кожного поміщення ОСОБА_7 було відконвойовано до ДУ Луцький слідчий ізолятор.

Як вбачається із долученої до апеляційної скарги інформації Державної установи Луцький слідчий ізолятор, ОСОБА_7 утримувався в даній установі із 21.09.2018 по 02.07.2020.

На підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2018 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження №0000198.

Судом встановлено, що 04.07.2018 року кримінальні провадження № 0000198 за ч.3 ст.187 КК України та № 0000043 за ч.3 ч.4 ст.187 КК України об`єднано у кримінальне провадження № 0000043. (т.3 а. п.67-68)

Надалі ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.09.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, поданого в межах кримінального провадження № 0000043, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та обрано щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Проте, ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 20.09.2018 року вищенаведену ухвалу слідчого судді скасовано, постановлену нову ухвалу, якою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , строком на 30 днів.

Як вбачається із матеріалів провадження, ухвалами Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_7 неодноразово продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою уже в межах кримінального провадження № 0000043.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2020 року ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України та звільнено з-під варти в залі суду негайно. (т.8 а. п.46-48)

Таким чином, ОСОБА_7 перебував під вартою з 21.03.2018 по 07.09.2018 та з 21.09.2018 по 02.07.2020 в межах кримінального провадження № 0000043.

Тримання під вартою у вказаний період до ОСОБА_7 було застосовано в межах того ж кримінального провадження, за результатами розгляду якого постановлено обвинувальний вирок.

Відповідно до ст.1 закону України Про попереднє ув`язнення від 30.06.1993 р. № 3352-XII попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Оскільки вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000043 набрав законної сили 02.06.2022 року, тому період перебування під вартою ОСОБА_7 з 21.03.2018 по 07.09.2018 та з 21.09.2018 по 02.07.2020 це попереднє ув`язнення в межах вказаного кримінального провадження.

Вироком Тернопільського апеляційного суду від 14 листопада 2024 року у кримінальному провадженні № 0000043 скасовано вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2021 року і ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187 КК України та ч.4 ст.187 КК України і призначено йому покарання:

за ч.3 ст.187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі;

за ч.4 ст.187 КК України у виді 8 (восьми) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підстав ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

При цьому, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України, за яким засуджено ОСОБА_7 - це епізод розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_12 21 березня 2018 р., а кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України це епізоди розбійного нападу на:

- потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 03.07.2013 р.;

- потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_18 17.10.2013 р.;

- потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 27.06.2017 р.;

- потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 11.07.2017 р.

Частиною 5 статті 72 КК України, в редакції закону України від 26.11.2015 р. № 838-VІІІ Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання (надалі - Закон № 838-VIII), визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як зазначено вище, ОСОБА_7 був затриманий 21 березня 2018 року на підставі ст.208 КПК України та в подальшому на підставі рішень суду утримувався в установі Державної кримінальної-виконавчої служби, а саме в державній установі Луцький слідчий ізолятор у період з 21.03.2018 по 07.09.2018 та з 21.09.2018 по 02.07.2020.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення злочину згідно ч.3 ст.4 КК України визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Загалом, закон про кримінальну відповідальність має пряму дію в часі, тобто діє на момент вчинення злочину. Це означає, що злочинність та караність вчиненого діяння визначаються законом, який діяв на час вчинення, а не законом, який був прийнятий пізніше. Однак, є винятки, коли закон може мати зворотну дію в часі, якщо він пом`якшує або скасовує кримінальну відповідальність.

Статтею 5 КК України визначено умови, за яких допускається застосування зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Так, відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За змістом ч.4 ст.5 КК України якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Як визначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 р. у справі № 663/537/17, вжиті законодавцем словосполучення «інші кримінально-правові наслідки діяння», а також «поліпшення (чи погіршення) становища особи іншим чином» охоплюють собою всі інші кримінально-правові наслідки діяння, окрім злочинності й караності, та всі можливі аспекти впливу на кримінально-правове становище особи, в якому вона опиняється внаслідок вчинення нею злочину. «Іншими кримінально-правовими наслідками діяння» можуть визнаватися будь-які передбачені КК України примусові заходи кримінально-правового характеру, здатні змінити (поліпшити чи погіршити) кримінально-правове становище особи.

Перелік таких наслідків та аспектів кримінально-правового становища особи не є вичерпним і охоплює, зокрема, зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання. На необхідність такого широкого тлумачення вказують вжиті законодавцем слова «інші», «іншим чином» у ст. 4, 5 КК України.

Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Підставою для такого твердження є те, що інститут зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання впливає на кримінально-правове становище особи (покращує або погіршує його).

Порядок зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання передбачений саме законом України про кримінальну відповідальність, а не будь-яким іншим (в т.ч. кримінальним процесуальним законодавством). Так, ст. 72 КК України, норма якої застосовується і є предметом розгляду в цьому провадженні, розміщена в розділі ХІ Загальної частини КК України під назвою «Призначення покарання». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 3 КК України злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.

У вказаній вище постанові Верховний Суд констатував, що:

- встановлене у ч. 5 ст. 72 КК України як в окремій структурній частині (нормі) закону про кримінальну відповідальність правило безпосередньо пов`язане з тим обсягом правообмежень, які особа зазнає у зв`язку із вчиненим злочином;

- відповідно до ст. 1 Закону України від 30 червня 1993 року № 3352-XII «Про попереднє ув`язнення» таке ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Проте у ст. 72 КК України йдеться не про застосування попереднього ув`язнення як кримінального процесуального заходу, а про зарахування його строку у строк покарання. Таким чином, у зазначеній нормі КК України йдеться про визначення кінцевої тривалості покарання, яке особа повинна відбувати;

- зміни, що стосуються правил обчислення та зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, впливають на кримінально-правове становище засудженої особи та на обсяг тих правообмежень, які становлять зміст призначеного судом покарання і застосовуються до засудженого, якому воно призначено. Внаслідок зміни цих правил у особи виникає право на зарахування більшої (чи, навпаки, меншої) кількості днів попереднього ув`язнення у строк покарання, яке їй потрібно реально відбувати. Зі свого боку це впливає на призначене покарання шляхом визначення його тривалості (на збільшення або зменшення такого строку відбування покарання) чи звільнення від його відбування, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, строки судимості та інші передбачені КК України кримінально-правові наслідки для особи.

- попереднє ув`язнення» та «зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» - не тотожні поняття. Норма ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є нормою матеріального кримінального права, а не кримінального процесуального права. Ця норма за своєю суттю та цілями не виконує функцію вирішення процесуальних питань, а є складовою частиною інституту призначення покарання, який, у свою чергу, є одним з кримінально-правових інститутів, передбачених у розділі ХІ Загальної частини КК України;

- зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є кримінально-правовим наслідком діяння в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України, який впливає на становище особи за ст. 5 КК України (поліпшує або погіршує його);

- Закон № 838-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки передбачає коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

- Закон № 2046-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином погіршує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки вводить (повертає) коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;

- вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч. 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.

Вказаною постановою від 29.08.2018 р. у справі № 663/537/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), за змістом якого:

- Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.

- Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

- Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

- Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

- Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що оскільки ОСОБА_7 засуджений вироком Тернопільського апеляційного суду від 14.11.2024 р. за вчинення кримінальних правопорушень 03.07.2013 р., 17.10.2013 р., 27.06.2013 р., 11.07.2017 р. та 21.08.2018 р. у кримінальному провадженні № 0000043 від 12.09.2013 р. та в межах якого він відбував попереднє ув`язнення в період з 21.03.2018 по 07.09.2018 та з 21.09.2018 по 02.07.2020, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 р. № 838-VІІІ з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.72 КК України, ст.537 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання за вироком Тернопільського апеляційного суду від 14.11.2024 року в межах кримінального провадження № 0000043 від 12.09.2013 року задовольнити частково.

Зарахувати засудженому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, за вироком Тернопільського апеляційного суду від 14 листопада 2024 р. у кримінальному провадженні № 0000043 від 12 вересня 2013 р., а саме період з з 21.03.2018 р. по 07.09.2018 р. та з 21.09.2018 р. по 02.07.2020 р., відповідно до редакції закону України від 26.11.2015 р. № 838-VІІІ Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Головуючий

Судді