Справа № 183/4534/25
№ 1-кп/183/1788/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження №000099 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василівка Василівського району Запорізької області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, солдата резерву взводу солдатів 101 запасної роти у військовому званні солдат військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_4 , який зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду солдату резерву взводу солдатів 101 запасної роти.

Згідно з ст.ст. 11, 16. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок,поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

19 лютого 2025 року, приблизно об 11 годині 35 хвилин, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 разом з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , перебували у приміщенні намету № 5 у наметовому містечку вищевказаної військової частини, котра наразі дислокуються в АДРЕСА_3 (точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), де між ними виник словесний конфлікт.

В подальшому, 19 лютого 2025 року, приблизно об 11 годині 38 хвилин, ОСОБА_8 попросив ОСОБА_4 наклеїти йому на спину медичний пластир. На вказане прохання ОСОБА_4 погодився та в цей час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у нього виник прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи за вище вказаною адресою, взяв з поверхні столу кухонний ніж з дерев`яною ручкою жовтого кольору та тримаючи ніж у правій руці зжатій в кулак, діючи умисно, наніс чотири удари в область спини ОСОБА_8 .

В результаті вказаних дій ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у виді двох проникаючих колото-різаних поранень правого надпліччя та нижньої третини шиї справа, які проникають у праву плевральну порожнину, з пораненням верхньої долі правої легені, що привело до правобічного гемопневмотораксу, кров та повітря у плевральній порожнині, які у своїй сукупності та кожне окремо, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, що небезпечне для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження у виді двох непроникаючих колото-різаних поранень м`яких тканин спини справа, які у своїй сукупності та кожне окремо, за своїм характером, відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, оскільки загоєння вищезазначених ран, у звичайному своєму перебігу, відбувається у термін тривалістю понад 6-ть днів, але не більше як 21 день.

Отже, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та настання смерті ОСОБА_8 , однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 було надано своєчасну невідкладну медичну допомогу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав частково та пояснив, що не мав бажання позбавити життя потерпілого та після вчинення злочину самостійно пішов до старшини роти та повідомив про його вчинення. Показав, що він наніс потерпілому ОСОБА_8 три удари ножом, один область шиї та два в область лопатки. Розумів, що завдаючи удари ножом в область шиї людину можливо вбити навіть одним ударом. Нанесення удару ножом потерпілому в область руки не пам`ятає. Після нанесення потерпілому ударів першим залишив приміщення намету, а потерпілий залишився в ньому. Пояснив, що його дії були пов`язані з тим, що він був не у собі, тиждень хворів та мав галюцинації, а також викликані тим, що потерпілий закликав його до роботи, але він був не в стані працювати. Вважає, що потерпілий у тій ситуації був правий. Зазначив, що розуміє свою провину, розкаюється та просить вибачення у потерпілого.

Крім часткового визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України підтверджується наступними дослідженими судом доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні показав, що 19.02.2025 року після ранкового шикування виконував господарськи потреби, близько 11.30, зайшовши до намету побачив, що ОСОБА_4 знаходиться в ліжку, він вказав останньому про необхідність вийти допомогти, на що ОСОБА_4 відмовився, пояснивши тим, що він «сходив під себе», тому не може встати. Він запропонував ОСОБА_4 привести себе в порядок, що йому не сподобалось. Через деякий час він знову зайшов в намет, де відчув запах сигарет та побачив, що ОСОБА_4 лежить на ліжку з сигаретою в руці, у зв`язку з чим зробив обвинуваченому зауваження, взявши його за одяг та знову запропонував йому «взяти себе в руки». Після чого він попросив обвинуваченого допомогти та наклеїти йому на спину пластир. Для цього зняв одяг, оголивши торс та став спиною до ОСОБА_4 . В цей момент він відчув біль в області шиї та ключиці, стало важко дихати та потекла кров. Коли він повернувся, то побачив, що обвинувачений стоїть з ножом в правій руці та сказав йому «Ти що робиш?». Після чого обвинувачений зробив крок назад і в цей момент він почав втікати від ОСОБА_4 , але останній наніс йому ще один удар в руку. Коли вибіг з намету почав кликати на допомогу. Після чого йому була надана медична допомога. Пояснив, що ніж, яким було йому було нанесено удари був кухонним та перед цими обставини знаходився на столі в наметі. Зазначив, що на цей час пробачив обвинуваченого, та вважає, що до нього має бути застосовано мінімальне покарання без позбавлення волі.

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що 19.02.2025 року разом з іншими військовослужбовцями перебував в наметі та відпочивав на другому поверсісвого ліжка. Біля 12 години почув викрик: «Ой!». Побачив обвинуваченого та почув, як хтось сказав « ОСОБА_10 , поклади ніж». І тоді побачив, як ОСОБА_4 поклав ніж на стіл і стрімко вийшов. Після чого побачив, що потерпілий стоїть біля його ліжка, тримається за плече та благає про допомогу. Вони йому сказали, щоб він швидко йшов до медиків, оскільки у них не було чим надати йому допомогу. Ніж, яким були завдані удари був кухонним. Пояснив, що конфліктів між обвинуваченим та потерпілим не було, були суперечки, потерпілий намагався обвинуваченого збадьорити. Пояснив, що першим з намету вийшов обвинувачений, він поклав ніж та вийшов, а потерпілий був в шоці та побіг в сусідній намет;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні показав, що 19.02.2025 року, приблизно об 11-12 годині дня був у своєму наметі та займався своїми справами. В цей час почув істеричний крик: «Медика, медика!». Відкрив двері та побачив обвинуваченого, який йому сказав: «Старшина, у мене зальот, я людину вдарив ножом». Одразу викликав чергового та взяв ОСОБА_4 під варту. Після пішов в намет, де знаходиться медичний пункт, де вже надавали медичну допомогу потерпілому, було багато крові. Викликали швидку допомогу. До цих подій особисто він конфліктів між потерпілим та обвинуваченим не бачив. Зі слів інших військовослужбовців знає, що ОСОБА_8 робив ОСОБА_4 зауваження. Обвинуваченого може охарактеризувати з позитивного боку.

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні показав, що знаходився в наметі з іншими військовослужбовцями, чув як потерпілий попросив обвинуваченого наклеїти йому пластир. Далі почув крик «Ой, що ти робиш?». Після чого побачив, як навпротийого ліжка сидів потерпілий та тримався за шию. Навпроти через стіл в проході стояв обвинувачений та тримав в руці ніж. Тоді він сказав йому: « ОСОБА_10 , що ти робиш, поклади ніж». Обвинувачений поглянув на нього, поклав ніж на стіл та вийшов з намету.Потерпілий в цей час кричав «Допоможіть!», на що свідок сказав потерпілому, що йому потрібно йти до медсестри та попросив когось його супроводити. Потерпілий знаходився від нього на відстані півтора-два метра. Обвинувачений від потерпілого був на відстані до одного метра, між ними на проході був столик 40-50 сантиметрів в ширину. Ніж лежав на столі для загального користування. Вважає, що обвинувачений мав можливість продовжувати наносити удари потерпілому. Також вважає, що обвинувачений послухав його і тому поклав ніж. Зазначив, що на той час перебував на рівнозначній посаді з обвинуваченим.

Окрім показань потерпілого та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань №000099 від 19.02.2025 року, згідно з яким 19.02.2025 року в наметовому містечку військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 під час раптово виниклого конфлікту військовослужбовець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдав ножові поранення сержанту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спричинивши тілесні ушкодження у виді двох колото-різаних ран шиї праворуч, проникаюче в грудну клітину, колото-різані ран спини праворуч, правобічний гідроторакс. ЖЄО 3733 (т. 1а.п. 56);

- протоколом огляду місця події від 19.02.2025 року з фототаблицею, відповідно до якого в ході проведенняогляду місця події було оглянуто територію ВЧ НОМЕР_2 (шпиталь) в АДРЕСА_3 . На першому поверсі виявлено ОСОБА_8 , який добровільно надав для огляду особисті штани (військові). Під час огляду на вказаних штанах в області сідниць та гульфику рясне накладання речовини бурого кольору, яка належить власнику. Вказані штани було поміщено до картонної коробки та опечатано. Вказані штани було вилучено до Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області (т. 1а.п. 57-58);

- протоколом обшуку від 19.02.2025 року з фототаблицею, відповідно до якого, в ході проведення обшуку буловиявлено на дерев`яному столі, розташованому посередині намету №5 в наметовому містечку в с. Черкаське Самарівського району Дніпропетровської області предмет зовні схожий на ніж, пластикове руків`я світло-коричневого кольору, довжина леза 17 см, ширина леза 3,5 см, довжина руків`я 12 см, на лезі мається нашарування накладання речовини бурого кольору підсохла з обох сторін, також на лезі мається напис «Хортиця». Який оглянуто та поміщено до паперового конверту, запаковано та вилучено до Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області (т. 1а.п. 60-68);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.02.2025 року з диском та стенограмою до нього, за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , який під час слідчого експерименту показав та розказав, про обставини, які мали місце 19.02.2025 року, а саме 19.02.2025 року, приблизно о 10.00 годині він знаходився на своєму ліжку в наметі №5 наметового містечка, а ОСОБА_8 заніс дрова до намету та сказав, що у нього болить спина та попросив наліпити йому на спину знеболювальний пластир, після чого у нього виникла нагода спричинити ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Після чого ОСОБА_4 продемонстрував, що ОСОБА_8 стояв в наметі поблизу ліжок, його руки були розставлені, оскільки він тримався за поручні ліжок, а ОСОБА_4 лівою рукою приліпив пластир, а правою рукоювзяв із кухонного столу кухонний ніж, який знаходився ліворуч від нього, який має лезо 20 см та коричневе руків`я. Далі ОСОБА_4 наніс вказаним ножом три удари ОСОБА_8 , а саме в область правого плеча одного удару та двох ударів в область правої лопатки. Від вказаних ударів у потерпілого розпочалась кровотеча. Далі ОСОБА_4 залишив ніж на столі, лезо якого було в крові та покинув намет. Медичну допомогу ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 не надавав. Під час вказаної події були присутні інші військовослужбовці. До цього на тілі потерпілого тілесних ушкоджень не було. Потерпілий був роздягнений, був оголений торс (т. 1а.п. 76-82);

- висновком експерта № 42/Е від 20.02.2024 року, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у виді синців, які по давності утворення не відповідають даті пригоди (19.02.2025 року), а могли утворитись за декілька діб до моменту огляду (т. 1а.п. 101-102);

- висновком експерта № 1456/1590-БД від 08.04.2025 року з фототаблицею, відповідно до якого на клинку ножа встановлена наявність крові та визначений гемоглобін людини, клітини з ядрами та мікрочастки тканини людини не знайдені.На рукоятці ножа, в змиві з лівої та правої руки ОСОБА_4 наявність крові не визначено, клітини з ядрами та мікрочастки тканини людини не знайдені, тому решта питань слідчого відповіді не підлягають(т. 1а.п. 197-201);

- висновком експерта № 1456/1592-БД від 31.03.2025 року з фототаблицею, відповідно до якого на кофті військового зразка, що була вилучена 19.02.2025 при затриманні ОСОБА_4 , упакована до спец.пакету НПУ, наявність крові не встановлена, тому решта питань щодо слідів на ній відповіді не підлягає.

В одному сліді на штанах військового зразка, що були вилучені 19.02.2025 при затриманні ОСОБА_4 , встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини. При серологічному дослідженні об`єкта №5 виявлений антиген А, що не виключає можливості утворення вказаних слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0. Оскільки в об`єкті №5 виявлений антиген А, який є групоспецифічним антигеном як для крові потерпілого ОСОБА_8 , так й для крові підозрюваного ОСОБА_4 , тому не можна виключити можливість утворення вказаного сліду як за рахунок крові потерпілого, так й за рахунок крові підозрюваного. Однак, не виключена можливість утворення вказаного сліду за рахунок крові інших осіб, кров яких належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0, для якої саме антиген А, який виявлений в цьому сліді є групоспецифічним антигеном(т. 1а.п. 203-207);

- висновком експерта № 90/9 від 09.04.2025 року, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи у потерпілого знайдені тілесні ушкодження у виді двох проникаючих колото-різаних поранень правого надпліччя та нижньої третини шиї справа, які проникають у праву плевральну порожнину, з пораненням верхньої долі правої легені, що привело до правобічного гемопневмотораксу / кров та повітря у плевральній порожнині /, двох непроникаючих колото-різаних поранень м`яких тканин спини справа.

Тілесні ушкодження у виді двох проникаючих колото-різаних поранень правого надпліччя та нижньої третини шиї справа, які проникають у праву плевральну порожнину, з пораненням верхньої долі правої легені, що привело до правобічного гемопневмотораксу / кров та повітря у плевральній порожнині /, у своєї сукупності та кожне окремо, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, що небезпечне для життя (згідно п. 2.1.3.й Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року), виникли від дії колюче-ріжучого предмету /предметів /, яким міг бути клинок ножа, та за давністю утворення можуть відповідати даті події, вказаній у постанові (19.02.2025 року), що підтверджується даними медичних документів.

Тілесні ушкодження у виді двох непроникаючих колото-різаних поранень м`яких тканин спини справа, у своєї сукупності та кожне окремо, за своїм характером, відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, оскільки загоєння вищезазначених ран,у звичайному своєму перебігу, відбувається у термін тривалістю понад 6-ть днів, але не більше як 21-н день (згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року), виникли від дії колюче- і ріжучого предмету / предметів /, яким міг бути клинок ножа, та за давністю утворення можуть відповідати даті події вказаній у постанові (19.02.2025 року), що підтверджується даними медичних документів.Враховуючи характер та локалізацію знайдених тілесних ушкоджень, експерт дійшов висновку, що потерпілому було заподіяно чотири ножові поранення.Всі знайдені тілесні ушкодження у потерпілого виникли від дії колюче-ріжучого предмету /предметів/, яким міг бути клинок ножа (т. 1а.п. 223-224);

- висновком судово-психіатричного експерта № 184-к від 17.04.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_4 в період інкримінованого йому діяння виявляв та виявляє в теперішній час психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю.Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 1а.п. 229-232);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.04.2025 року з диском та стенограмою до нього, за участі потерпілого ОСОБА_8 , який під час слідчого експерименту показав та розказав, про обставини, які мали місце 19.02.2025 року, а саме 19.02.2025 року, приблизно об 11.00 годині він знаходився в наметовому містечку, де займався заготовкою деревини. Після чого він зайшов в намет №5, де знаходився солдат ОСОБА_4 в своєму ліжку та відпочивав. Підійшовши до останнього ОСОБА_8 зробив йому зауваження та попросив вийти допомогти, на що останній відмовився, пояснивши тим, що він «сходив під себе», тому не може встати. ОСОБА_8 попросив ОСОБА_4 сходити в душ та прибрати за собою, на що останній погодився та пішов в душ, а ОСОБА_8 продовжив займатись своїми справами. Через деякий час ОСОБА_8 знову зайшов до приміщення намету та відчув різкий запах цигарок, після чого побачив ОСОБА_4 , який спав з сигаретою. Побачивши це ОСОБА_8 забрав з рук ОСОБА_4 сигарету та попросив наклеїти пластир на спину, на що ОСОБА_4 погодився та вони підійшли до ліжка ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_8 зняв одяг, оголивши торс та нахилився вперед, а ОСОБА_4 стояв позаду. В подальшому ОСОБА_8 відчув різкий біль в області правої лопатки, правої частини шиї та біля правого ребра, а також відчув, як по тілу та одягу тече кров. Далі слідчим було запропоновано потерпілому відтворити на манекені механізм нанесення ударів, на що потерпілий показав, що стояв до ОСОБА_4 спиною, після чого продемонстрував на манекені область правої верхньої третини спини, область шиї, область правого ребра. Після чого ОСОБА_8 обернувся обличчям до ОСОБА_4 та побачив, що останній тримає в правій руці кухонний ніж, на лезі якого була кров. В подальшому ОСОБА_8 лівою рукою перекрив собі шию та намагався покинути приміщення намету, ОСОБА_4 почав бігти за останнім, тримаючи ніж в правій руці. Після чого ОСОБА_8 вдалось вийти з намету та біля намету медиків йому надали допомогу. Тож останній зазначив, що ОСОБА_4 не надав йому допомоги. Також ОСОБА_13 зазначив, що ОСОБА_4 завдав приблизно 4 удари у вищевказані області. Далі потерпілому було запропоновано продемонструвати на манекені місця де йому були нанесені тілесні ушкодження, на що останній показав на манекені область правої верхньої третини лопаткової області та зазначив, що туди було завдано два удари, в область шиї з правої сторони, в область ребра с правої сторони (т. 1а.п. 233-242);

- висновком експерта № 107/Е від 18.04.2025 року, відповідно до якого виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у виді двох проникаючих колото-різаних поранень правого надпліччя та нижньої третини шиї справа, які проникають у праву плевральну порожнину, з пораненням верхньої долі правої легені, що привело до правобічного гемопневмотораксу / кров та повітря у плевральній порожнині /, двох непроникаючих колото-різаних поранень м`яких тканин спини справа, могли утворитися при механізмі вказаному підозрюваним під час проведення слідчого експерименту за його участі, тобто виникли від дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, але кількість ударів ножомпідозрюваним по тілу потерпілого /три/ не співпадає з кількістю колото-різаних ран на тілі потерпілого /згідно представлених медичних документів - чотири рани/.

Механізм утворення знайдених у потерпілого тілесних ушкоджень, під час проведення слідчого експерименту за його участі, не був розкритий (т. 1а.п. 223-224);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання з фототаблицею від 26.04.2025 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав ніж, який був розміщений під № 3 та яким йому було заподіяні колото-різані рани. Відповідно до довідки до зазначеного протоколу предмет під №3: кухонний ніж, яким 19.02.2025 року ОСОБА_8 було заподіяно колото-різаних поранень. Предмети №1, 2 4 відношення до кримінального провадження не мають (т. 2а.п. 7-14).

Оцінивши кожен доказ окремо з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, суд дійшов до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у закінченому замаху на вбивство, тобто закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, доведена у повному обсязі і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Інші документи, надані стороною обвинувачення, такі як процесуальні рішення, які вирішують певні процедурні питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, запити, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, судом не оцінюються як докази на підтвердження обставин пред`явленого обвинувачення.

Оцінюючи позицію обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що він не мав бажання позбавити життя потерпілого суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цьогоКодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

В даному випадку способом спричинення тілесних ушкоджень потерпілому є їх заподіяння за допомогою колюче-ріжучого предмету, а саме кухонного ножа, який складається з леза та руків`я, при цьому довжина леза становить 17 см, ширина леза 3,5 см (т. 1а.п. 60-68).

Як вбачається з пояснень обвинуваченого, потерпілого, свідків та інших досліджених судом доказів, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в момент події активного конфлікту не було. Потерпілий попросив обвинуваченого наклеїти йому на спину пластир, для чого роздягнувся, оголивши торс та повернувся до обвинуваченого спиною, взявшись руками за поручні ліжок та дещо нахилившись вперед. Таким чином, потерпілий не міг бачити дій обвинуваченого і відповідно здійснювати будь-який супротив.

Отже обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись позаду потерпілого ОСОБА_8 , мав достатній час та можливість оцінити ситуацію, врахувати розмір леза ножа, який він застосував для нанесення ударів, та обрати будь-яку ділянку тіла потерпілого для нанесення шкоди, протенаніс удари саме в область шиї, правого надпліччя, що привело до правобічного гемопневмотораксу, а також два удари в м`які тканини спини справа. Тобто обвинувачений свідомо обрав для нанесення ударів життєво важливий орган тіла людини, яким є шия. Крім того, в судовому засіданні, на питання прокурора обвинувачений відповів, що він розумів, що завдаючи удари ножом в область шиї людину можливо вбити навіть одним ударом.

Також суд враховує поведінку обвинуваченого після заподіяння шкоди, а саме те, що ОСОБА_4 хоча і повідомив старшині роти про вчинений ним злочин, проте не намагався надати допомогу потерпілому.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про наявність в нього умислу на вбивство потерпілого та доводить те, що він діяв з прямим умислом.

Пояснення обвинуваченого, про те, що його дії були пов`язані з його станом психічного здоров`я спростовуються висновком судово-психіатричного експерта № 184-к від 17.04.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_14 під час інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) керувати ними (т. 1а.п. 229-232);

Разом з тим, суд дійшов висновку, що наведені в обвинувальному акті обставини в частині того, що ОСОБА_4 свої злочинні дії, направлені на вбивство ОСОБА_8 до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, так як ОСОБА_8 втік від нього не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються показання обвинуваченого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , які пояснили, що обвинувачений ОСОБА_4 після нанесення ударів ножом потерпілому ОСОБА_8 першим залишив намет, а потерпілий залишився у ньому.

Таким чином суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та настання смерті ОСОБА_8 , однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 було надано своєчасну невідкладну медичну допомогу.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, за місцем проходження служби характеризується посередньо, одружений, має двох неповнолітніх дітей.

Крім того, суд враховує думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання не пов`язане з позбавленням волі, зазначив, що вибачив його і претензій до нього не має.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке має місце і в тому випадку, коли засуджений не погоджується з кваліфікацією своїх дій, що узгоджується з висновком Верховного Суду у справі № 334/5670/18 (постанова від 05 серпня 2020 року).

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, усі обставини у справі, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні і вважає, що покарання повинно бути призначено у виді позбавлення волі, однак в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 371, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання за даним вироком строк тримання під вартою, з моменту його затримання 19 лютого 2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Речові докази: штани військові ММ-14 зі слідами речовини бурого кольору; кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору; куртку армійську «піксель», зелено-коричневого кольору, кофту флісову, зелено-коричневого кольору, штани армійські «піксель», зеленого кольору; зразки букального епітелію, які 19.02.2025 року вилучено у ОСОБА_4 ; відібрані змиви з долонь правої та лівої руки, які 19.02.2025 року вилучено у ОСОБА_4 ;відібрані зразки папілярних ліній на дактокарту, які 19.02.2025 року вилучено у ОСОБА_4 ; відібрані зразки крові, які 19.02.2025 року вилучено у ОСОБА_4 - знищити; Медичну картку стаціонарного хворого №2961 ОСОБА_8 - повернути КНП «Міська клінічна лікарня №16» Дніпропетровської міської ради.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк, з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1