печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням старшого слідчого відділу Управління Головного слідчого управління Держаного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001244 від 12.11.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу Управління Головного слідчого управління Держаного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодженням прокурора другого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідування Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001244 від 12.11.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Слідчими відділу Управління Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001244 від 12.11.2024 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до початку окупації частини території України та повномасштабного вторгнення військ РФ в Україну, на території Донецької області функціонувало ряд суб`єктів господарської діяльності (далі - СГД, підприємства), економічна діяльність яких пов`язана із здачею в оренду нерухомості, а саме: ТОВ «ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЮЗ ІНВЕСТ-КД» (, м. Донецьк, просп. 25-річчя РККА, буд. 18), ТОВ «ФАВОРИТ-2Д» (), ТОВ «ТИАТРАНС» (, Донецька обл., Мар`їнський район), у власності яких на території Донецької області, зокрема в містах Донецьк, Ясинувата та інші, перебувають об`єкти комерційної нерухомості загальною площею 3668,9 кв. м.

На цей час фактичне керівництво діяльністю вказаних компаній здійснюється ОСОБА_5 як довіреною особою не встановленого у ході досудового розслідування фактичного власника, який безпосередньо керує господарською діяльністю групи афілійованих підприємств, до складу яких входять вищевказані СГД.

У свою чергу невстановлена у ході досудового розслідування особа усвідомлюючи, що подальше функціонування указаних підприємств та отримання прибутку від їх діяльності, можливе лише за умови їх перереєстрації під юрисдикцію держави-агресора, вирішив підтримати рішення держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, надавши добровільну згоду на дотримання положень законодавства РФ, яке примусово поширили на Тимчасово окупованій території Донецької області, щодо перереєстрації підприємств, які там розташовувались, шляхом їх «принятия в российскую федерацию».

За таких обставин невстановлена у ході досудового розслідування особа, дотримуючи вищевказаного злочинного умислу, діючи на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній безпеці України, розуміючи, що для організації діяльності підконтрольних йому підприємств на Тимчасово окупованій території Донецької області України йому необхідна допомога інших осіб, залучив до протиправної діяльності наближених до нього (підконтрольних) осіб, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших невстановлених у ході досудового розслідування осіб, з метою перереєстрації належних йому підприємств, зі збереженням їх назв: ТОВ «ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЮЗ ІНВЕСТ-КД» () - ООО «ПРОМЫШЛЕННО-ФИНАНСОВАЯ КОМПАНИЯ «СОЮЗ ИНВЕСТ КД» (ОГРН 860); ТОВ «ТИАРУС» () - ООО «ТИАРУС» (ОГРН 063); ТОВ «ФАВОРИТ-2Д» () - ООО «ФАВОРИТ-2Д» (ОГРН 074) за законодавством РФ, зазначивши при цьому як засновників підприємства-резиденти України.

Керівниками таких підприємств призначено громадян України, які добровільно набули громадянства РФ та проживають на Тимчасово окупованій території Донецької області: ОСОБА_7 , та інших невстановлених у ході досудового розслідування осіб.

Надалі, продовжуючи реалізацію указаного злочинного умислу невстановлена в ході досудового розслідування особа, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, упродовж 2022-2024 років, більш точного часу в ході досудового розслідування не представилось можливим встановити, здійснили передачу матеріальних ресурсів представникам держави-агресора у вигляді сплати передбачених законодавством РФ податків (зборів, необхідних платежів), а також інших активів у вигляді фізкультурно-оздоровчого центру «Атлантис», розташованого за адресою: Донецька область, м. Ясинувата, Центральний мікрорайон, 25 окупаційній адміністрації м. Ясинувата «днр», який використовується як будівля ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, невстановлена у ході досудового розслідування особа за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи умисно, розуміючи протиправність власних дій, залишив за собою здійснення фактичного контролю над діяльністю ООО «ПРОМЫШЛЕННО-ФИНАНСОВАЯ КОМПАНИЯ «СОЮЗ ИНВЕСТ КД» (ОГРН 860); ООО «ТИАРУС» (ОГРН 063) та ООО «ФАВОРИТ-2Д» (ОГРН 074), зобов`язавши директорів підтримувати та виконувати будь-які прийняті стосовно підконтрольних підприємств рішення та дії з боку органів державної влади держави-агресора, з метою дотримання встановлених законодавством РФ правил введення господарської діяльності, у тому числі, надання допомоги державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні, шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам окупаційної адміністрації держави-агресора на тимчасово окупованій території України.

Указаними діями ОСОБА_5 за попередньою змовою ОСОБА_7 та іншими невстановленими на даний час особами, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, діючи умисно, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у т.ч. щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів російської федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи обізнаним про факт ведення РФ агресивної війни проти України, з метою підтримки держави-агресора та її окупаційної адміністрації на тимчасово окупованих територіях України, з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, вчинив злочин проти основ національної безпеки, а саме умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, підтримав рішення та дії держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, а також здійснив передачу матеріальних ресурсів державі-агресору та окупаційній адміністрації держави-агресора.

Таким чином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у пособництві державі-агресору, а саме у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: підтримки та реалізації рішень та дій держави-агресора, передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

04.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а також враховуючи наявність ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Санкцією ст. 111-2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Більш того, місцем народження ОСОБА_5 є м. Макіївка, Донецької області, а також у останнього наявне нерухоме майно на окупованій території, що надає можливість останньому переховуватись на вказаній території.

Вищевикладене свідчить також про те, що ОСОБА_5 , не має стійких соціальних зв`язків, і відтак отримає умови, за яких зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду та і в інших областях України, і на тимчасово окупованих територіях, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного (обвинуваченого) у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Вказані обставини створюють передумови уникнути підозрюваного від кримінальної відповідальності переховуватися від органу досудового розслідування або суду.

2. Знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, проводяться та заплановано проведення низки слідчих (розшукових) дій з метою отримання доказів, які підозрюваний може знищити, сховати або спотворити.

Крім того, ОСОБА_5 вчиняв умисні дії, направлені на приховування документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, зокрема, під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 виявлено численні документи, пов?язані з діяльністю суб?єктів господарської діяльності на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, їх фінансовою діяльністю.

Ураховуючи викладене, на переконання сторони обвинувачення у разі перебування під запобіжним заходом не пов`язаним із триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_5 зможе продовжувати вчиняти дії, спрямовані на знищення, приховування та спотворення речей і документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні.

3. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Установлено, що ОСОБА_5 знайомий з усіма свідками по провадженню, тому ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх колег, здійснити вплив на свідків, можуть погрожувати їм, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування.

В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлена можливості з використанням мобільних телефонів тощо попередити інших осіб, в тому числі які перебувають на окупованих територіях.

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, ОСОБА_5 може вчинити інші злочини з метою уникнення кримінальної відповідальності та приховування слідів злочину.

Вказані обставини, на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом.

В судовому засіданні захисник заперечував щодо задоволення клопотання, зазначивши про безпідставність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із відсутністю ризиків заявлених прокурором, які обумовлюють можливість застосування найсуворішого запобіжного заходу, вказавши на необґрунтованість пред`явленої підозри. Надав документи, які характеризують особу підозрюваного.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Сторона захисту клопотала про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись у тому числі на незадовільний стан здоров`я, також вказали, що підозрюваний протягом останніх 10 років проживає у місті Києві та не заперечує щодо обов`язку «здати на зберігання до відповідних органів закордонний паспорт/паспорти а інші документи, які дають право виїзду за межі України».

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить наступного висновку.

Слідчими відділу Управління Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001244 від 12.11.2024 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

04.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Luigi Ferrari Bravo v. Italy» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Murray v. the United Kingdom» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Cloot v. Belgium, § 40, серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Крім того, варто зазначити, що ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування (рішення ЄСПЛ у справі Jarzynski v. Poland, § 43).

Слідчий суддя вважає доведеними ризики, з урахуванням характеру інкримінованого кримінального правопорушення та особи підозрюваного.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , дані, які характеризують останнього, як особу, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність соціальних зв`язків, сімейний стан та враховує те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак клопотання підлягаю задоволенню.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Слідчий суддя враховує закріплену імперативну норму ч. 6 ст. 176 КПК України, щодо неможливості застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного, яка пов`язана з тим, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої ст. 176 КПК України, тобто тримання під вартою.

Крім того, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 176, 177, 178 цього Кодексу, слідчий суддя вважає необхідним не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення вчинено під час дії воєнного стану, та кваліфікується за ст. 111-2 КК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.01.2026 включно, без визначення застави.

Встановити строк дії ухвали до 03.01.2026.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1