№ провадження 1-кс/646/2857/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання начальника відділення № 2 СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002311 від 06.10.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, діловода відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України,

У С Т А Н О В И В :

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий вказує на те, що слідчим відділом СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002311 від 06 жовтня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 382 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29 березня 2025 року зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , поставлений на всі види забезпечення та вважається таким, що 29.03.2025 прийняв справи та посаду діловода відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 та приступив до виконання обов`язків за посадою.

ОСОБА_4 згідно довідки військово-лікарської комісії №1624 на підставі статей 39б, 52в, 54в, 13в графи ІІ розкладу хвороб, придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов?язки та бути готовим до виконання завдань, пов?язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов?язків, та про зроблені йому зауваження зобов?язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно- правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов?язків, зобов?язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з вимогами ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України виїзд військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

Указом Президента України N? 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком по теперішній час.

Указом Президента України N?133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року який діє по теперішній час.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 з 20.08.2025 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та без поважних причин, діючи незаконно, вирішив самовільно залишити місце служби з метою ухилитися від військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, старший солдат ОСОБА_4 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, 20.08.2025 з метою ухилитися від військової служби не з`явився до місця несення служби, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ст. солдат ОСОБА_4 в період з 20.08.2025 р., діючи в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення служби, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 та проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі старший солдат ОСОБА_4 обов?язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд не пов?язуючи його із виконанням своїх службових обов?язків.

Окрім того, постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.03.2025 по справі № 646/13556/24 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння вчинене повторно протягом року та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 гривень в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами строком на три роки.

Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.03.2025 по справі № 646/13556/24, яка набрала законної сили 28.03.2025, та будучи ознайомлений з нею належним чином, ігноруючи виконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 129-1 Конституції України, в частині обов`язковості судових рішень, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вищевказаного судового рішення, яким його позбавлено права керувати транспортними засобами, вчинив дії щодо умисного невиконання вказаної постанови суду за наступних обставин:

24.09.2025 близько 15:50 години, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Паркова в смт. Великий Бурлук, Куп`янського району Харківської області, де був зупинений працівниками СРПП ВП № 1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, які склали відносно останнього протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 912807 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

25.11.2025 у цьому кримінальному провадженні винесено повідомлення про підозру щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану, та ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

25.11.2025 о 10 год 31 хв ОСОБА_4 затриманий в порядку п.6 ч.1 ст. 615, ст. 208 КПК України.

Як зазначає слідчий, вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю доказів, зібраних в ході досудового розслідування : актом про результати проведення службового розслідування за фактом невиходу на службу діловода відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 від 28.08.2025 ОСОБА_4 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколом огляду речей від 08.10.2025; протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 підозрюється серед іншого у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам у подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий звернувся до суду з цим клопотанням. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на думку слідчого, не зможе запобігти цим ризикам.

До судового засідання на виконання вимог ч.2 ст.184 КПК України підозрюваному та його захиснику надана копія клопотання про застосування запобіжного заходу та копії матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, що підтверджується їх підписами.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід, окільки він не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування та має міцні соціальні зв`язки.

Перевіривши надані матеріали клопотання і кримінального провадження та вислухавши думки учасників процесу, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Європейський суд з прав людини у рішення від 21 квітня 2011 року по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» у пункті 175 вказав, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, та ознаки нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України.

Наявні у справі докази матеріали службового розслідування, затверджені 28.08.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_15 за фактом невиходу 20.08.2025 на службу діловода відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 старшого солдата ОСОБА_4 , яким встановлено, що той без поважних причин відсутній на службі з 20.08.2025 по теперішній час; протоколи допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які є військовослужбовцями та проходять службу у ІНФОРМАЦІЯ_6 та які вказали, на те, що ОСОБА_4 20.08.2025 не вийшов на службу, здійснювалися розшукові заходи щодо встановлення його місця перебування, які позитивного результату не дали, у зв`язку з чим було проведено службове розслідування та встановлено, що він без поважних причин не з`явився на службу, у своїй сукупності свідчать про обґрунтованість підозри, отже подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності є конституційним обов`язком кожного громадянина.

ОСОБА_4 інкриміновано, зокрема, кримінальне правопорушення як військовослужбовцю під час проходження військової служби. Такі дії підривають бойову готовність та боєздатність Збройних Сил України, ставлять під загрозу територіальну цілісність та суверенітет України.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення вчинено в умовах воєнного стану, коли у суспільстві наявна велика напруженість та від військовослужбовців очікується максимальна чіткість, стійкість та дисциплінованість з огляду на небезпеку, що виникла у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, слідчий суддя вважає, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, перебачений ч. 4 ст. 408 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_4 є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування, оскільки на сьогодні в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану.

Судом при вирішенні питання про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлена наявність ризиків, визначених п. 1, 3 , 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- ризик чинення тиску на свідків, оскільки вони є військовослужбовцями, які проходять військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_6 , де проходив службу підозрюваний. Такі дії можуть полягати у вмовляннях, переконаннях або проханнях надавати показання на його користь чи змінювати вже надані свідчення.

- реальна можливість переховування підозрюваного від суду, оскільки він, розуміючи невідворотність покарання, у разі доведення його вини, за вчинення особливо тяжкого злочину до 12 років позбавлення волі, може вдатися до втечі та переховуватися;

- ризик повторного вчинення злочину, адже існують підстави вважати, що ОСОБА_4 у разі перебування на волі, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Згідно з частиною 7 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, - тримання під вартою.

Таким чином встановлена наявність достатніх даних про існування ризиків переховування від слідства і суду, оскільки підозрюваний не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, за вчинене кримінальне правопорушення передбачено покарання до 12 років позбавлення волі та під загрозою можливого тривалого строку покарання він може вдатися до втечі; можливість незаконного впливу на свідків, які є його знайомими по службі, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. Обмеження щодо можливості застосування до підозрюваного застави, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України, відсутні.

Частиною 4 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За вимогами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням особи підозрюваного, його майнового стану, обставин та тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя визначає розмір застави у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України для осіб підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та вважає, що саме цей розмір застави забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків щодо належної процесуальної поведінки та стане достатнім стримуючим засобом у бажанні будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні та не буде надмірним для нього.

За положеннями частини першої статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, тому клопотання слідчого в частині застосування строку дії запобіжного заходу до ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування, підлягає задоволенню на строк не більше 60 днів, які обраховуються з дня затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193-197, 205 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання начальника відділення № 2 СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002311 від 06.10.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , - задовольнити .

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії ухвали - 60 днів, з дня затримання ОСОБА_4 , тобто по 23.01.2026 включно.

Визначити заставу, як запобіжний захід, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 90840, 00 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на такі реквізити: р/р UA0006674, одержувач: ТУ ДСА України у Харківській області, код отримувача: 26281249,банк одержувача: ДКСУ м.Київ, МФО одержувача: 820172, у призначенні платежу обов`язково повинно бути зазначено: слово "застава", номер судового рішення "справа за № 646/12152/25, провадження №1-кс/646/2857/25" та прізвище, ім`я і по батькові особи, за яку вноситься застава « ОСОБА_4 ».

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1