Номер провадження: 11-сс/813/1442/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 03.07.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000147 від 23.10.2024 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000147 від 23.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, та накладено арешт із забороною розпорядження та користування на мобільний телефон марки «Apple iPhone 15 Pro» у корпусі темно-фіолетового кольору, який було виявлено та вилучено 20.06.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник володільця майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, адвокат посилається на необґрунтованість накладення арешту на мобільний телефон, оскільки він не має відношення до кримінального провадження.

Також адвокат вказує, що 20.06.2025 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено мобільний телефон Apple Phone 16 Pro, MYND3ZD/A, Black Titanium, 128GB, Model A3293, Serial No. G6XNHL691W, IMEI/MEID НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , однак оскарженою ухвалою слідчого судді накладено арешт на мобільний телефон «Apple Phone 15 Pro», однак такого мобільного телефону у ОСОБА_7 не було та у нього він не вилучався. Вказані обставини є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки вона містить недостовірну інформацію про майно, на яке накладено арешт.

Також представник володільця майна вказує, що зазначений телефон є власністю особи, яка не є підозрюваною, який купувався для користування сім`єю на праві приватної власності і використовується виключно для особистих цілей.

Одночасно, адвокат просить звернути увагу, що з моменту вилучення майна пройшло 26 днів, що свідчить про проведення всіх необхідних слідчих дій з вилученим майном, тому на даний час телефон для кримінального провадження значення не має.

Окрім цього, представник володільця майна просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки розгляд клопотання про арешт майна здійснювався за відсутності володільця майна та його представника, копію ухвали слідчого судді була отримана засобами Укрпошти 11.07.2025 року.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді оскаржена не була.

Володілець майна ОСОБА_7 в судове засідання не з?явився, клопотань про відкладення не подавав. При цьому, його представник адвокат ОСОБА_8 вказав, що володілець майна обізнаний про розгляд, однак не має можливості з`явитися в судове засідання, вважав за можливе здійснити розгляд за його відсутності.

За наведених обставин, відповідно до ч.4 ст.405, ст.422 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутності володільця майна ОСОБА_7 .

Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це може становити загрозу для вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та просив їх задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою, яка відповідно до матеріалів кримінального провадження, не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України (далі - КПК) визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п.10 ч.1 ст.393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

Статтею 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник чи володілець майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Згідно матеріалів судового провадження вбачається, що арешт накладено на майно, а саме мобільний телефон, який був виявлений та вилучений під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 .

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених у ст.41 Конституції України, ст.ст. 24, 64-2, 173, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, представник володільця майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 є особою, яка вправі звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Що стосується клопотання представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, колегією суддів встановлене таке.

Відповідно до вимог ст.395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику скаржника, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Із оскарженої ухвали вбачається, що розгляд клопотання прокурора слідчим суддею здійснено без участі володільця майна ОСОБА_7 та його представника, а 03.07.2025 року постановлено оскаржену ухвалу.

Відповідно до супровідного листа від 09.07.2025 року, копію ухвали володільцю майна ОСОБА_7 направлено судом на адресу його місця проживання. Однак, у матеріалах судової справи відсутнє підтвердження про вручення адресату вказаної кореспонденції.

В апеляційній скарзі представник володільця майна стверджує, що копію ухвали слідчого судді отримана засобами Укрпошти 11.07.2025 року. Матеріали судової справи вказані доводи не спростовують.

16.07.2025 року через систему «Електронний суд» представником володільця майна адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу.

Приймаючи до уваги, встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що фактично строк на апеляційне оскарження представником володільця майна не пропущений, тому поновлення не потребує.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апелянта, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Зокрема положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з матеріалів судової справи, СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, за процесуального керівництва прокурорів Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за 0000147 від 23.10.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що організована група осіб, діючи на території Одеської та Миколаївської областей, займається підробленням і збутом документів, які надають змогу уникнути мобілізації або дають право на безперешкодний перетин державного кордону України.

Згідно з наявною оперативною інформацією, зазначена група осіб виготовляє підроблені документи, зокрема: довідки МСЕК про інвалідність; пенсійні посвідчення інвалідів; інші документи, що надають підстави для звільнення від мобілізації або перетину державного кордону. Після виготовлення ці документи передаються особам, які мають намір залишити територію України з метою уникнення мобілізації.

На виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, в порядку ст.40 КПК України, співробітниками Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення, ймовірно може бути причетний ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

20.06.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.06.2025 року було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Apple iPhone 15 Pro» у корпусі темно-фіолетового кольору.

Постановою т.в.о. начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 від 21.06.2025 року вилучений під час обшуку мобільний телефон визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

21.06.2025 року через відділення «Укрпошти» прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 направлено до Київського районного суду м. Одеси клопотання про накладення арешту на вищевказаний мобільний телефон.

Клопотання прокурора мотивоване метою збереження речових доказів, оскільки телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються в кримінальному проваджені.

03.07.2025 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучений мобільний телефон за місцем проживання ОСОБА_7 може містити інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту чи обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, у тому числі й зв`язків із іншими особами, ймовірно причетними до вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку з чим, таке майно відповідає категорії речових доказів, а отже потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження, з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із фактом організації підроблення і збуту документів, які надають змогу уникнути мобілізації, або дають право на безперешкодний перетин державного кордону України.

Окрім цього, слідчий суддя зазначив, що оскільки вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, тому існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту вказаного мобільного телефону, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Колегія суддів також враховує, що з долученої прокурором в судовому засіданні копії протоколу огляду предмету від 01.09.2025 року вбачається, що старшим оперуповноваженим за дорученням слідчого було проведено огляд певного переліку предметів, зокрема мобільного телефону «Apple iPhone 15 Pro» у корпусі темно-фіолетового кольору, під час огляду якого встановлено блокування вказаного мобільного пристрою, тому у зв`язку із відсутністю паролю входу, його огляд провести не надалось можливим.

Перевіривши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги та долучені до скарги документи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що вилучений мобільний телефон відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК, а тому може бути речовим доказом та потребує детального дослідження в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке перебуває на початковій стадії.

Колегія суддів звертає увагу, що обставини кримінального провадження, доведеність факту події та обставин кримінального правопорушення, з наявністю всіх їх складових елементів, чи їх не доведення, має бути перевірена в ході подальшого досудового розслідування, з урахуванням всіх доказів в їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Доводи представника володільця майна про незаконність оскарженої ухвали з підстав недоведеності причетності ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, колегія суддів визнає непереконливими.

Колегія суддів враховує те, що у ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не має статусу підозрюваного, однак із клопотання прокурора вбачається, що ОСОБА_7 може бути причетним до скоєння кримінального правопорушення, тому на вилученому під час обшуку мобільному телефоні, може міститися інформація необхідна для кримінального провадження, в тому числі щодо можливого експертного дослідження вказаного телефону.

Щодо доводів представника володільця майна про те, що під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 було вилучено мобільний телефон Apple Phone 16 Pro, однак оскарженою ухвалою слідчого судді накладено арешт на мобільний телефон «Apple Phone 15 Pro, то колегія суддів звертає увагу, що в постанові від 21.06.2025 року вказано про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні мобільного телефону Apple iPhone 15 Pro у корпусі темно-фіолетового кольору (більш детальна характеристика мобільного телефону невідома, у зв`язку із встановленим логічним захистом). Тобто більш детальна характеристика мобільного телефону буде встановлена органом досудового розслідування під час його подальшого дослідження.

Доводи представника володільця майна про необхідність скасування арешту з посиланням на те, що мобільний телефон використовувався виключно в особистих цілях колегія суддів визнає неспроможними, оскільки з урахуванням версії сторони обвинувачення щодо можливої причетності ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, ці доводи не є достатніми для скасування ухвали про арешт майна, яке визнане речовим доказом та потребує дослідження.

Таким чином, з урахуванням обставин кримінального провадження, колегія суддів вважає, що доводи прокурора про можливу причетність ОСОБА_7 , до скоєння кримінального правопорушення, на початкові стадії заслуговують на увагу, оскільки потребують ретельної додаткової перевірки, яку можливо реалізувати в тому числі шляхом застосування арешту на вилучене майно.

Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності/володіння на вказане майно завданням кримінального провадження апеляційний суд на даній стадії досудового розслідування не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для володільця, апеляційним судом також не встановлено та представником володільця майна не доведено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК, наклав арешт на вищевказане майно, що буде слугувати меті забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для володільця, та забезпечив своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності/володіння завданням кримінального провадження, а тому вимоги представника володільця майна щодо незаконності та необґрунтованості оскарженої ухвали, слід визнати непереконливими.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду має право залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.07.2025 року в кримінальному провадженні №0000147 від 23.10.2024 року, якою накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 20.06.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4