ЄУН справи: 336/4242/18
Номер провадження: 1-кп/336/45/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників адвоката ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, з повною середньою освітою, зареєстрована адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_8 звинувачується у вчиненні злочину за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 маючи умисел на незаконне, в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори", придбання та зберігання з метою подальшого збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено, діючи умисно, при невстановлених слідством обставинах незаконно придбала наркотичний засіб, обіг якого обмежено КОКАЇН, який незаконно зберігала при собі з метою подальшого збуту.

Після чого, ОСОБА_8 невстановленим способом перевезла наркотичний засіб, обіг якого обмежено, до будинку, за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де зберігала до моменту вилучення.

06.04.2018, в період часу з 07-35 год. до 16-13 год., в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено: три полімерних зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 7-688 від 06.04.2018 являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено КОКАЇНОМ, загальна маса якого складає 63,431 г (середній відсотковий вміст кокаїну складає 67,88%), який ОСОБА_8 зберігала за місцем свого проживання, у будинку, який належить їй на праві власності, з метою подальшого збуту. Також в ході обшуку вилучено предмети, необхідні для розфасовки особливо небезпечного наркотичного засобу, а саме: порожні зіп-пакети, електронні портативні ваги сірого кольору, полімерні картки, металеву ложку жовтого кольору.

Вказані дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, перевезення та зберігання з метою збуту наркотичного засобу в особливо великих розмірах.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_8 свою провину в пред`явленому їй обвинуваченні не визнала та пояснила, що близько о 07-00 год. ранку вона із сином прокинулись вдома через шум - хтось почав вибивати вікно в будинку, знімати решітку з вікна, відчиняти двері. Вони злякались. Вона вибігла у вітальню, але одразу обвинувачену та її сина кинули на підлогу якісь озброєні чоловіки, яких було декілька та вони були в масках. Згодом їй пояснили, що вони є співробітниками поліції. Деякий час обвинувачену та її сина тримали на підлозі, підійматись не дозволяли. Вказані чоловіки розбіглись: по кімнатам будинку, стояли на кухні, в спальні, на подвір`ї, почали щось шукати. Було дуже багато людей. Згодом обвинувачену із сином поліцейські підняли з підлоги та дали вдягутись. Почали проголошувати ухвалу про проведення обшуку, сказали, що вона може позвонити адвокату. Вона позвонила адвокату ОСОБА_9 . Захисник повідомив, що приїде через хвилин сорок, але його приїзду ніхто не дочекався - ропочався обшук без участі захисника, хоча вона попросила зачекати на адвоката, на що їй відповіли, що він буде, але пізніше. ОСОБА_8 разом із сином запросили у спальну кімнату, де вже перебували співробітники поліції, які запитали про належність кімнати, на що обвинувачена відповіла, що кімнатою користується її син. У цій кімнаті поліцейські знайшли гаманець сина, а у гаманці - якісь пакети, які ані їй, ані її сину не належали. Захисник ОСОБА_9 у будинку в той момент присутній не був, він приїхав пізніше - коли робили обшук у спальній кімнаті обвинуваченої. Так, потім розпочався обшук кімнати, якою користується обвинунвачена. У її житлі знайшли зброю, але на неї обвинувачена мала дозвіл. При цьому, було дуже багато людей у будинку, вони постійно ходили по кімнатам та перевіряли шухляди ОСОБА_8 чула, як хтось постійно ходить по будинку та стучить шухлядами. Співробітники поліції залишались у кухні та інших кімнатах її будинку під час обушку. Згодом у тумбочці при виході з кухні знайшли сумку, що належить обвинуваченій. У вказаній сумці знайшли пакети з білою речовиною та ваги. Обвинувачена наголосила суду, що речі, які знайшли у сумці, їй не належать, а були кимось їй підкинуті - вказані речі вона перший раз бачила. Під час обшуку їй не пропонували залучити захисника з центру безоплатної правової допомоги. При цьомиу вона неодноразово просила дочекатися її захисника, на що їй зауважували, що часу обмаль. Коли завершився процес обшуку, до обвинуваченої застосували кайданки та повезли до місця утримання. Під час завершення досудового розслідування слідчий ОСОБА_8 не повідомляв, що відносно неї здійснювались якісь негласні слідчі (розшукові) дії.

Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, виходячи з наступного.

Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як випливає із ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки її провина не доведена відповідно до закону. Кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і неупередженим судом.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що "при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права".

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у рішенні по справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 р. та рішенні Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

Згідно з положеннями ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Судовий вирок, який проголошується ім`ям держави, має бути законним, обгрунтованим і справедливим.

У правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається звинувачувальний ухил, по суті якого кожен, хто з`явився перед судом, має бути визнаний винуватим.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійснені правосуддя» визнання особи винуватою у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

За змістом рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Судом встановлено, що 22 грудня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000364 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України, за фактом незаконного виготовлення та зберігання з метою збуту ОСОБА_10 за попередньою змовою з невстановленими особами психотропної речовини (метамфетаміну) за адресою: АДРЕСА_4 , протягом 2017-2018 років, про що вбачається з відповідного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Як зазначено у названому витязі, слідчі по кримінальному провадженню: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , прокурори, які здійснюють процесуальне керівництво: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 /а.с. 210 т.3/.

У межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізької області ОСОБА_15 23 березня 2018 року звернувся до суду з погодженим прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_16 клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку приміщень, споруд та території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , з метою встановлення та вилучення наркотичних засобів, їх аналогів, прекурсорів, речей та предметів, які використовуються для виготовлення наркотичних засобів (колби, пробірки, пляшки, банки та інше), чорнових записів, мобільних телефонів, які використовуються для з`єднання з покупцями наркотичних засобів, грошових коштів, отриманих здлочинним шляхом, а також інших предметів та документів, що мають безпосереднє значення для встановлення істини у справі /а.с.236, 237 т. 3/.

Власне клопотання слідчий обґрунтував тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , займається незаконним зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів «кокаїн та героїн» на території м. Запоріжжя.

При цьому, стороною обвинувачення суду не було надано доказів про те, що саме слідчий ОСОБА_15 був уповноважений проводити відповідне досудове розслідування та проводити в останньому слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії. Не було надано таких доказів суду і стосовно прокурора ОСОБА_16 (ст.ст. 36 та 40 КПК України).

За результатами судового розгляду вказаного клопотання слідчого ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного м. Запоріжжя ОСОБА_17 від 23 березня 2018 року було надано дозвіл на обшук приміщень, споруд та території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , з метою встановлення та вилучення наркотичних засобів, їх аналогів, прекурсорів, речей та предметів, які використовуються для виготовлення наркотичних засобів (колби, пробірки, пляшки, банки та інше), чорнових записів, мобільних телефонів, які використовуються для з`єднання з покупцями наркотичних засобів. Строк дії вказаної ухвалі слідчого судді до 22 квітня 2018 року /а.с.238 т.3/.

На підтвердження викладеного вище обвинувачення стороною обвинувачення були надані суду наступні докази.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2009 року та розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради від 23.12.2010 року ОСОБА_8 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , про що слідує й з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 144-153 т. 2/.

Так, згідно складеного 6 квітня 2018 року року старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Запорізької області ОСОБА_15 протоколу того ж дня у період з 07-35 год. по 16-13 год., із застосуванням відеокамери «Panasonic HC-V720Н» з флеш-картою 16 Gb, був проведений обшук одноповерхового житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , територія домоволодіння якого з усіх сторін огороджена парканом з металевими воротами, які знаходяться в положенні «закрито».

У протоколі вищевказаної слідої дії, зокрема, зазначено наступне:

«На паркані маються камери відеонагляду. Працівниками БСП ГУНП були відкриті вхідні двері до будинку. При вході до будинку було встановлено, що він має коридор, ванну кімнату, кладовку та чотири кімнати. При вході в будинок знаходиться коридор, який веде до ванної кімнати та кухні. З кухні є прохід до зали. З зали є прохід до двох спальних кімнат.

Так, учасники обшуку пройшли до спальної кімнати № 1 (кімната ОСОБА_18 ). В ході обшуку кімнати № 1 було виявлено:

1) барсетку чорного кольору, в якій знаходилось 6 зіп-пакетів з порошкообразною речовиною білого кольору. Криміналістами СУ ГУНП речовина з вказаних зіп-пакетів була упакована у паперовий конверт з пояснювальними написами. Кожен зіп-пакет також було упаковано в окремий паперовий конверт. Речовина з кожного зіп-пакету була упакована в окремо в паперовий конверт, всього в шість конвертів …

Далі, учасники обшуку пройшли до кімнати № 4 (кухні). В ході обшуку кухні, з правої сторони від вхідної двері, стоїть тумбочка. В шафі тумбочки було виявлено жіночу сумку білого кольору «Laura Laura Biagiotti», в якій знаходились: електронні ваги, зіп-пакет з речовиною білого кольору (порошкообразна, кристалічна), зіп-пакет з речовиною білого кольору, ложка з металу жовтого кольору, пакет з зіп-пакетиками:

24) жіноча сумочка білого кольору з написом «Laura Laura Biagiotti» упакована в паперовий конверт з пояснювальними написами;

25) електронні ваги (QC PASS 2009 (0,01 g) з нашаруванням речовини білого кольору упаковані в паперовий конверт з пояснювальними написами;

26) ложка з металу жовтого кольору з нашарування речовини білого кольору упакована в паперовий конверт;

27) зіп-пакет з порошковообразною кристалічною речовиною білого кольору. Вказана кристалічна порошкообразна речовина упакована в паперовий конверт з пояснювальними написами. Зіп-пакет упаковано окремо в паперовий конверт з пояснювальними написами;

28) зіп-пакет з порошком (кристалічний, білого кольору). Вказана речовина (кристалічна, білого кольору) упакована в паперовий конверт з пояснювальними написами. Зіп-пакет упаковано в окремий паперовий конверт з пояснювальними написами …

У кімнаті № 3 (залі) було виявлено у шкафчику зіп-пакет з гранулами біло-сірого кольору, які було вилучено:

34) зіп-пакет з гранулами біло-сірого кольору. Гранули з вказаного пакету упаковані в паперовий конверт з пояснювальними написами. Зіп-пакет упаковано окремо в паперовий конверт.

Далі, учасники обшуку пройшли у ванну кімнату. Там було виявлено та вилучено:

35) мильниця зеленого кольору з речовиною порошкообразною, білого кольору. Вказана речовина була упакована у паперовий конверт з пояснювальними написами;

36) з шкафу вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору. Вказана речовина окремо упакована у паперовий конверт з пояснювальними написами. Зіп-пакет упаковано окремо у паперовий конверт з пояснювальними написами.

Об 08-27 год. до проведення обшуку було залучено адвоката ОСОБА_9 . Крім цього, об 11-35 год., до проведення обшуку були залучені експерти-криміналісти СУ ГУНП в Запорізькій області …

Під час обушку приміщення було виявлено: речі і документи, вказані у протоколі обшуку.

Виявлені предмети у п.п. 1-36, пред`явлені понятим та іншим учасникам присутнім при обшуку.

Від захисника ОСОБА_9 надійшли такі пропозиції та зауваження: подані на окремому аркуші, на 1 сторінці.

Перераховане у протоколі обшуку, упаковано згідно протоколу обшуку, вилучено до СУ ГУНП в Запорізькій області».

Згідно долучених до протоколу обшуку від 06.04.2018 зауважень захисника ОСОБА_9 , перед початком обшуку о 07-35 год., ОСОБА_8 повідомила слідчого про те, що необхідно дочекатися захисника ОСОБА_9 , однак слідчим це було проігноровано та було розпочато обшук. На момент приїзду захисника ОСОБА_9 о 08-27 год., обшук вже проводився майже годину. На момент вилучення речових доказів з кімнати № 1 (кімнати ОСОБА_18 ), захисник був відсутній.

Відповідно до складеного старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_15 опису речей та документів, вилучених у ході обшуку від 06.04.2018, в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_5 , було виявлено та вилучено: картонна коробка, дозвіл на зброю (пістолет), дозвіл на зброю, гладкоствольна рушниця, 71 патрон, грошові кошти, вироби з металу жовтого кольору та інші цінності згідно п. 23 протоколу обшуку, 4 банківські картки /а.с. 239-249 т. 1/.

На підставі рапорта начальника відділу СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_19 від 06.04.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 6 квітня 2018 року за № 0000121 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 307 КК України, за фактом того, що 06.04.2018 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено білу кристалічну речовину, схожу на наркотичний засіб кокаїн, у особливо великих розмірах, про що вбачається з відповідного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Як зазначено у названому витязі, слідчі по кримінальному провадженню: ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , прокурори, які здійснюють процесуальне керівництво: ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 /а.с. 233, 235 т.1/.

При цьому, стороною обвинувачення суду не було надано доказів про те, що саме слідчий ОСОБА_15 був уповноважений проводити відповідне досудове розслідування та проводити в останньому слідчі дії. Не було надано таких доказів суду і стосовно прокурора ОСОБА_16 (ст.ст. 36 та 40 КПК України).

Постановою прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_16 від 06.04.2018 року було вирішено виділити матеріали досудового розслідування № 0000364 від 22 грудня 2017 року про виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України. Виділені матеріали разом з реочовими доказами долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000121 /а.с. 234, 235 т.1/.

Так, за висновком експерта ОСОБА_26 № 7-688 від 06.04.2018 року:

«Надана на експертизу порошкоподібна речовина білого кольору, масою 93,445 г, містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено КОКАЇН, маса якого складає 63,431 г (середній відсотковий вміст кокаїну складає 67,88%).

У складі кристалічної речовини білого кольору, масою 50,82 г, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів не виявлено (в межах чутливості застосованого методу дослідження). Якісним хімічним аналізом встановлено, що надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору є гідрокарбонатом натрію (содою).

У складі вологої речовини білого кольору в вигляді грудочок, масою 290,210 г, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів не виявлено (в межах чутливості застосованого методу дослідження). Якісним хімічним аналізом встановлено, що надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору є гідроксидом калію» /а.с. 65-70 т. 2/.

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_27 від № 7-777 від 30.05.2018 року:

«В складі нашарувань білого кольору на поверхні портативних електронних ваг, виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено кокаїн. Маса кокаїну складає 0,00019 г.

Речовина виявлена на поверхні портативних електронних ваг та виявлена у порошкоподібній речовині білого кольору, масою 93,445 г, дослідженій згідно висновку експерта № 7-688 від 06.04.2018 року, належить до спільного роду наркотичний засіб кокаїн» /а.с. 94-97 т. 2/.

З висновку експерта ОСОБА_28 від № 8-595 від 22.06.2018 року вбачається наступне:

«На наданих на дослідження вагах встановлено наявність поодиноких клітин з ядрами.

Встановлені генетичні ознаки поодиноких клітин з ядрами на кнопках вагів (об`єкт №2). Генетичні ознаки поодиноких клітин з ядрами на поверхні вагів (об`єкт №1) не встановлені у зв`язку із недостатньою кількістю ДНК.

Генетичні ознаки поодиноких клітин з ядрами на кнопках вагів (об`єкт №2) належать невстановленій особі жіночої генетичної статі» /а.с. 100-103 т.2/.

Згідно висновку експерта ОСОБА_29 № 8-594 від 25.05.2018:

«У змивах з зовнішньої поверхні сумочки (об`єкт № 1), з блискавки та бігунків сумочки (об`єкт № 2), з внутрішньої поверхні сумочки (об`єкт № 3) встановлена наявність клітин з ядрами.

Встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами у змивах з зовнішньої поверхні сумочки (об`єкт № 1), з блискавки та бігунків сумочки (об`єкт № 2), з внутрішньої поверхні сумочки (об`єкт № 3).

Генетичні ознаки клітин з ядрами у змивах з зовнішньої поверхні сумочки (об`єкт № 1), з внутрішньої поверхні сумочки (об`єкт № 3) є змішаними, походять більше ніж від двох осіб, містять домінуючий ДНК-профіль, який належить невстановленій особі жіночої генетичної статі та домішок, який не підлягає ідентифікації у зв`язку з невстановленням окремих генетичних ознак за більшості локусів, які позначені в таблиці як "-".

Генетичні ознаки клітин з ядрами у змиві з блискавки та бігунків сумочки (об`єкт № 2) належать невстановлені особі жіночої генетичної статі та співпадають з домінуючими генетичними ознаками встановленими у змивах з зовнішньої поверхні сумочки (об`єкт № 1) та з внутрішньої поверхні сумочки (об`єкт № 3)» /а.с. 112-115 т. 2/.

За висновком експерта ОСОБА_30 № 7-776 від 05.05.2015:

«На наданій декоративній кавовій ложці жовтого кольору, кінець ручки якої інкрустовано штучним прозорим безкольоровим кристалом, довжина ложки 113 мм, найбільша ширина 16 мм, виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кокаїн. Маса виявленого кокаїну становить 0,000188 г.

Речовина, виявлена на наданій декоративній кавовій ложці жовтого кольору, кінець ручки якої інкрустовано штучним прозорим безкольоровим кристалом, довжина ложки 113 мм, найбільша ширина 16 мм, та виявлена у порошкоподібній речовині білого кольору масою 93,445 г, дослідженій згідно висновку експерта №7-688 від 06.04.2018, належать до спільного роду - наркотичний засіб кокаїн /а.с. 127-129 т. 2/.

Відповдіно до висновку експерта ОСОБА_31 від № 1-450 від 23.04.2018 року:

«На зовнішній поверхні представлених для дослідження електронних ваг, які були 06.04.2018 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , сліди папілярних узорів не виявлено» /а.с. 77-78 т. 2/.

Як вбачається з висновку експерта ОСОБА_32 № 8-596 від 21.05.2018:

«На наданій на дослідження металевій ложці з нашаруванням порошкоподібної речовини (об`єкт № 1) встановлено наявність клітин з ядрами.

В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами у змиві з металевої ложки (об`єкт № 1).

Генетичні ознаки клітин з ядрами у змиві з металевої ложки (об`єкт № 1) с змішаними, походять більше ніж від двох осіб, не містять генетичні ознаки чоловічої генетичної статі, містять шість встановлених генетичних ознак (алелів) за одним локусом, у зв`язку з чим мають високу варіабельність можливих ДНК-профілів, і як слідство, не підлягають ідентифікації» /а.с. 133-136 т. 2/.

За клопотанням сторони обвинувачення судом були допитані наступні свідки.

Так, свідок ОСОБА_33 суду повідомив, що до нього з другом ОСОБА_34 підійшли співробітники поліції та запитали, чи можуть вони бути понятими, подивитися - це займе хвилин двадцять. Вони погодились, сіли в авто, поїхали до будинку в м. Запоріжжі , до якого саме - не знає. Там на місці вже було багато співробітників поліції, в тому числі - в масках. Як вони потрапили до будинку, свідок не знає, бо цього він не бачив. В будинку була ОСОБА_8 із сином. Велася зйомка на відеокамеру. Слідчий показав посвідчення, сказав, що буде зачитувати ОСОБА_8 документ на обшук. Співробітники поліції сказали, щоб вони з другом слухали. Вони з другом стояли, слідчий зачитав та запитав у ОСОБА_8 чи є в неї заборонені речовини, зброя? Розпочався обшук у будинку. Під час обшуку був присутній і син обвинуваченої. ОСОБА_33 з другом стояли в будинку під час обшуку. Обшук проводився з 7-ї год. ранку до 16-ї год. Разом зі слідчим були співробітники в масках та без масок - було людей десь 10-ть з поліції. Обшук знімали на камеру. Пізніше, під час проведення обшуку, з`явився адвокат. Обшук почали з кімнати сина ОСОБА_8 . У нього в кімнаті в барсетці знайшли зіп-пакети - до 10 штук, з речовиною - як мокра сіль на вигляд. Потім при вході на кухню в тумбочці знайшли жіночу сумку. Звідти дістали пакетик з білим порошком, там була також ложка, ваги та гроші. Під час обшуку знайшли зброю, сім-карти, телефони, ювелірні прикраси. Все це, коли знаходили, викладували на стіл. ОСОБА_33 пояснив суду, що що, ОСОБА_8 говорила, що зараз приїде її адвокат, бо вона мала намір бути із захисником. Вона казала, що адвокат вже їде, проте обшук почали без адвоката. Адвокат з`явився хвилин через 30-ть після початку обшуку. Під час обшуку ОСОБА_33 був постійно поруч, нікуди не відлучався. Все, що вилучалось, співробітниками поліції, пакувалось в пакети і поняті розписувались на них. ОСОБА_33 підписував протокол обшуку, проте він його не читав. Слідчий сам зачитував те, що вилучав. Також ОСОБА_33 суду зазначив що, без масок в будинку було чоловіків десь 10-ть, скільки було в масках - не пам`ятає. Співробітники поліції були вже в будинку, в т.числі і на кухні. Син обвинуваченої був на підлозі, хто його положив, ОСОБА_33 не знає. Свідок зазначив, що обшук кімнати сина обвинуваченої складав десь 30-ть хвилин, в цей час, що відбувалося на кухні та в інших кімнатах - він не знає.

Як свідок, ОСОБА_35 суду пояснив, що вранці до нього з його другом ОСОБА_36 на зупинці підійшли співробітники поліції та попросили побути понятими при обшуку їх відвезли до місця проведення обшуку. В житловому будинку поруч з ОСОБА_8 вже перебували співробітники поліції. Обшук проводився у житловому будинку. Спочатку до житла ОСОБА_8 зайшли люди в масках, за ними слідчий з відеофіксацією та поняті - через лічені секунди. Розпочали обшук без адвоката - з кімнати сина обвинуваченої. Потім обшукували інші кімнати та кухню. Врешті знайшли телефони, 5-6 зіп-пакетів з якоюсь речовиною. Відпочатку обвинувачена викликала адвоката, проте обшук почали без адвоката - адвокат під`їхав пізніше. Протокол за результатами обшуку складався, з протоколом свідок був згодний, зауважень не мав. ОСОБА_35 також пояснив суду, що люди в масках, близько 6-ти осіб, зайшли до будинку першими, перестрибнувши до подвір`я через паркан, там намагалися витягнути решітку з вікна будинку - врешті проникли до будинку, бо у співробітників поліції був лом та кувалда. Відеофіксація почалася від паркану - як тільки люди в масках почали проникнення на територію домоволодіння. При цьому, слідчий повідомив про початок слідчої дії, зачитав ухвалу про обшук ОСОБА_8 при цьому не було. Крім того, ухвала про обшук слідчим також зачитувалася і в будинку. Також свідок уточнив, що коли в кімнатах будинку під час обшуку знаходили певні речі, їх відразу описували та пакували в тій самій кімнаті - в окремий пакет. Все робилось відразу: знайшли запакували, розписалися. Свідок пам`ятає, що на кухні вилучили ваги, зіп-пакети. Ще багато чого вилучали: мобільні телефони, ювелірні прикраси, зброю, дозвіл на зброю.

За показаннями свідка ОСОБА_37 на той час він перебував на посаді опероуповноваженого управляння з протидії наркозлочинності. На обшук у житлі ОСОБА_8 в 2018 році його залучив слідчий. Так, приблизно у квітні 2018 року, вранці близько 7-ї - 8-ї год., за адресою: АДРЕСА_3 було проведено обшук в житловому будинку. Проникнення до будинку забезпечили співробітники поліції спеціального призначення - через вікно. Обвинувачена була присутня при обшуку. ОСОБА_8 повідомила, що викликала адвоката, але слідчим було прийнято рішення розпочати проведення обшуку без адвоката. Коли той з`явився, свідок вже не пам`ятає. Під час обшуку в будинку знаходився і син ОСОБА_8 , в кімнаті якого було проведено обшук та в чорній барсетці було виявлено близько 5-6 полімерних зіп-пакетів з порошкоподібною речовиною білого кольору. Далі на кухні було виявлено жіночу сумку білого кольору з електронними вагами зі слідами порошкоподібної речовини, з десертною ложкою зі слідами порошкоподібної речовини та із зіп-пакетом з речовиною білого кольору. Таклж свідок повідомив, що зіп-пакети знаходили майже в кожній кімнаті: в ванній кімнаті, на кухні, в центральній кімнаті житлового будинку. Знайшли рушницю та пістолет. За результатами проведення обшуку було складено протокол з ним ОСОБА_38 був ознайомлений та підписав його. Під час обшуку були залучені поняті, з моменту проникнення до житла проводилась відеозйомка. Відеофіксацію здійснював хтось із співробітників поліції. Під час вилучення знайдених предметів адвокат вже з`явився. Кількість учасників обшуку: ОСОБА_8 , неповнолітній син обвинуваченої, слідчий, двоє понятих, кілька співробітників поліції. Під час обшуку вони разом переходили з одного приміщення будинку до іншого. Також свідок додав суду, що ОСОБА_8 була надана копія ухвалу суду про обшук, проте обвинувачена відповіла, що буде чекати адвоката та відмовилась від підписання.

Як свідок, ОСОБА_39 суду пояснив, що на той час він працював опероуповноваженим управління боротьби з наркозлочинністю. Приймав участь у обшуку житла обвинуваченої у 2018 році, на початку квітня. Вказівку на участь в проведенні обшуку йому дав його начальник керівник підрозділу. При обшуку були присутні: слідчий, поняті, працівники управління боротьби з наркозлочинністю, ОСОБА_8 із сином. Точну кількість присутніх свідок вже не пам`ятає загалом було близько 10-ти осіб. Обшук проводився в приватному будинку обвинуваченої, доступ до якого силовим способом забезпечили спецпризначенці, які потрапили до житла першими, а хвилин через 5-ть до будинку зайшов слідчий, відпочатку велася відеозйомка. Обвинувачена зауважувала, що викликала адвоката, проте обшук було розпочато, десь о 7-й 8-й год. Захисник з`явився десь через півгодини. Учасники слідчої дії разом поступово були в кожному приміщенні будинку. В ході обшуку вилучалися зіп-пакети з кристалічною речовиною. Вилучалося з кожного примішення житлового будинку: ванної кімнати, вітальні, кімната сина обвинуваченої, кухні. Адвокат при цьому вже був присутній. Слідчий зачитував протокол обшуку після його проведення, свідок підписав протокол, зауважень не було. Також ОСОБА_39 повідомив суду, що вилучені під час обшуку речі запаковувались в конверти та опечатувались, а чи одразу робилося пакування вилучених речей свідок вже не пам`ятає.

Крім того, стороною обвинувачення суду були надані протоколи про результати знаття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж ОСОБА_8 та ОСОБА_40 , складені 6 квітня 2018 року за дорученням слідчого СУ ГУНП в Запорізької області ОСОБА_15 оперуповнваженим УКР ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_41 на підставі ухвал слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_42 № 10/975т від 14.02.2018 року та № 10/1502т від 06.03.2018 року /а.с. 213-217 т. 3/.

Натомість, за результатами оцінки наданих суду по справі доказів суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за пред`явленим обвинуваченням необхідно визнати невинуватою та виправдати.

Оцінюючи порядок проведення обшуку, суд погоджується з доводами сторони захисту, що обшук проводився з суттєвими порушеннями установленого порядку.

Так, отримані за відсутності захисника обвинуваченої за результатом проведення 6 квітня 2018 року обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 дії фактичні дані в силу положень ч.1 та ч.3 ст. 87 КПК України необхідно визнати недопустимими доказами, виходячи з наступного.

Як вже зазначав суд, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного м. Запоріжжя ОСОБА_17 від 23 березня 2018 року було надано дозвіл на обшук приміщень, споруд та території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

Як вбачається з наданих суду стороною захисту відеозаписів з камер відеоспостереження, о 07-30 год. 6 квітня 2018 року працівники поліції батальйону спеціального призначення перелізли через паркан, проникши таким чином на територію вищевказаного домоволодіння, після чого через вікно потрапили до житлового будинку, відкривши згодом зсередини його вхідні двері, через які слідчий та інші учасники обшуку і потрапили до житла ОСОБА_8 .

Перед початком виконання ухвали слідчого судді особі, яка володіє житлом чи іншим володінням, а за її відсутності - іншій присутній особі повинна бути пред`явлена ухвала і надана її копія (ч.3 ст. 236 КПК України).

Суд звертає увагу, що ухвалою слідчого від 23 березня 2018 року було надано дозвіл на обшук приміщень, споруд, а також території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Отже, суд наголошує, що процедура обшуку почалася саме з проникнення співробітників поліції на територію вказаного домоволодіння.

При цьому, з показань обвинуваченої суду вбачається, що вранці 6 квітня 2018 року вона та її син прокинулися вдома, почувши розбиття співробниками поліції вікна та проникнення останніх до їх житлового будинку через таке розбите вікно, яке, як і вхідні двері до будинку, було зачинено на ніч.

Обшук житла чи іншого володіння особи в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису (ч. 1 ст. 107 КПК, ч.10 ст. 236 КПК).

Як слідує з переглянутих судом аудіо- та відеозаписів обшуку, що були додані до протоколу від 06.04.2018 року на флеш-карті 16 Gb, вже перебуваючи у приміщенні житлового будинку, слідчий з відповіді ОСОБА_8 з`ясовує, чи була вручена останній копія відповідної ухвали слідчого судді (02 хв. 26 сек. запису на файлі «00000.MTS»). При цьому, слідчим не повідомлялося про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні обшуку, умови та порядок їх використання.

Стороною обвинувачення суду не було надано жодних доказів того, що ОСОБА_8 була пред`явлена ухвала і надана її копія саме перед початком виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук, тобто до проникнення співробітників поліції на територію домоволодіння ОСОБА_8 .

З викладеного вбачається, що органом досудового розслідування вже на початковому епаті проведення обшуку до обвинуваченої була застосована неналежна правова процедура.

За положеннями ч.1 ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Крім того, підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист (ч.1 ст. 63 Консттуції України).

Суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, зокрема, таке діяння, як порушення права особи на захист (п.3 ч.2 ст. 87 КПК України).

Крім того, згідно положень п. 3 ч.3 ст. 87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії.

Відповідно до практики ЄСПЛ (далі - Європейський суд з прав людини) важливим аспектом правового регулювання порядку затримання є визначення моменту затримання, про що, серед ряду інших, вказано у справі Кушнір проти України (№ 42184/09, від 11.12.2014 року , §§162-168). У статті 209 КПК України він формулюється наступним чином: особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поруч з уповноваженою службовою особою або в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

З переглянутих судом аудіо- та відеозаписів обшуку, достовірно слідує, що ОСОБА_8 , підкоряючись слідчому та залишаючись поруч, змушена була слідувати за учасниками обшуку по кімнатам будинку за вищевказаною адресою, в якому залишалася до кінця проведення в ній старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_15 обшуку, тобто фактично ОСОБА_8 була затримана спвробітниками поліції з подальшим позбавленням права на вільне пересування. Зокрема, ОСОБА_8 під час обшуку звертається (мовою оригіналу): «Можносходить в туалет? Или что? (43 хв. 30 сек. запису на файлі «00000.MTS»), на що позитивної відповіді не отримує. Після цього, не залишаючи місце обшуку, ОСОБА_8 знову запитує (мовою оригіналу): «Я могу теперь пойти в туалет?», на що отримує відповідь (мовою оригіналу: «Пять минут подождите. Сейчас комнатку закончим и сразу побежим в туалет». (46 хв. 22 сек. запису на файлі «00000.MTS»).

Вказаний висновок суду підкріплюється й тим, що того ж дня о 16-20 год. названим слідчим було проведено затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України, а а ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_43 7 квітня 2018 року до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з 06.04.2018 року по 04.06.2018 року /а.с. 7, 14 т.1/.

Факт затримання ОСОБА_8 в межах кримінального провадження за № 0000121 від 06.04.2018 року за ч. 3 ст. 307 КК України достовірно вбачається також з названої ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_43 від 7 квітня 2018 року , в якій зазначено: «В ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_8 була фактично затримана 06.04.2018 року о 07 годині 35 хвилин в порядку ст. 208 КПК України» (https://reyestr.court.gov.ua/Review/73711690).

Стаття 276 КПК України передбачає, що підозрюваним є, в тому числі, особа, затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а згідно ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи у приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Згідно ст. 208 ч.4 КПК України, уповноважена службова особа, що здійснила затримання, зобов`язана негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину від підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень ст.213 КПК України та забезпечити затриманій особі реалізацію прав, передбачених ст.213 цього Кодексу.

З моменту фактичного затримання о 07-35 год. 6 квітня 2018 року ОСОБА_8 набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, проте всупереч вимогам ст.ст. 208, 213 КПК України їй не роз`яснили підстави та мотиви затримання.

При цьому, з переглянутих судом аудіо- та відеозаписів обшуку, вбачається, що слідчий роз`яснив ОСОБА_8 право користуватися правовою допомогоою адвоката. Далі на запитання слідчого про вручення їй копії ухвали про обшук та ознайомлення з останньою ОСОБА_8 відповідає позитивно, проте на пропозицію слідчого розписатися за отримання ухвали, ОСОБА_8 відповідає (мовою оригіналу): «Ну, это адвокат придет, прочитает, и я потом распишуь, потому что я не понимаю» (3 хв. 11 сек. запису на файлі «00000.MTS»).

Частина 1 ст. 52 КПК України наголошує на тому, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Родіонов проти Росії» (№ 9106/09) зазначив, що навіть за наявності очевидних доказів вчинення злочину при затриманні на місці злочину, правоохоронці повинні дотримувати всіх гарантій прав підозрюваного в контексті концепції справедливого суду.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч.3 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення.

У даному випадку при затриманні ОСОБА_8 та від початку процедури обшуку о 07-35 год. 06.04.2018 року співробітниками поліції ОСОБА_8 не було забезпечено право скористатися допомогою захисника, що мало своїм наслідком істотне порушення вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, зроблену під час обшуку вищевказан заяву ОСОБА_8 щодо участі її адвоката слідчий на порушення приписів ч.8 ст. 236 КПК України навіть не вніс до прокотолу слідчої дії.

З викладеного вище суд може констатувати те, що ще на початковій стадії проведення обшуку обвинувачена дійсно висловила слідчому бажання скористатися правовою допомогою адвоката шляхом залученя його до участі в обшуку та не відмовлялася від цього протягом усієї слідчої дії. Натомість, слідчий на порушення ч.1, абз. 3 ч.3 ст. 236 КПК України розпочав проведення процедури обшуку в житлі ОСОБА_8 , який фактично сам не і здійнював - саме оперативні співробітники поліції безпосередньо обшукували житло обвинуваченої та знаходили при цьому певні речі та документи. Більш того, з огляду на триваличас час проведення самого обшуку (більш ніж 9-ть годин) суд не вбачає у слідчого нагальної потреби в розпочатку процедури обшуку без забезпечення при цьому обвинуваченій її права на захист.

Такий висновок суду підкріплюється й тим, що за положеннями ч.1 ст. 48 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв`язку для запрошення захисника.

Як слідує з протоколу обшуку від 06.04.2018 року, лише о 08-27 год. до проведення обшуку було залучено адвоката ОСОБА_9 .

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що проведений 6 квітня 2018 року старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Запорізької області ОСОБА_15 обшук житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в період з 07-35 год. по о 08-27 год. (по 47 хв. 30 сек. аудіо- та відеозапису на файлі «00000.MTS») був вчинений з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а саме, порушення права ОСОБА_8 на захист, а тому отримані за його результатами у вказаний період часу фактичні дані в силу положень п.3 ч.2 та п.3 ч.3 та ст. 87 КПК України суд визнає недопустимими доказами.

Але ж й інші фактичні дані, отримані за результатом обшуку, проведеного вже з участю захисника адвоката ОСОБА_9 з 08-27 год. 6 квітня 2018 року не додоводять поза розумним сумнівом те, що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою, виходячи з наступного.

Так, з висновку експерта ОСОБА_26 № 7-688 від 06.04.2018 року (з опису упакування та об`єкту експертизи) слідує наступне:

«Об`єкти доставлені на експертизу працівником поліції, упакованими в три заклеєні паперові пакети з рукописними та машинописними пояснювальними написами та підписами двох понятих, учасника та слідчого, виконаними стійкими барвниками чорного та синього кольору (див. зображення 1-3).

Упаковки не порушені та забезпечують зберігання об`єктів експертизи й запобігання несанкціонованого доступу до них. (див. зображення 4-9).

При відкриття паперового конверту №1 встановлено, що в ньому знаходиться:

-паперовий пакет з рукописним та машинописним пояснювальним написом та підписом, виконаними стійкими барвниками чорного та синього кольору, що містить порошкоподібну речовину білого кольору, масою 93,445 г (об`єкт №1);

При відкритті паперового пакету №2 встановлено, що в ньому знаходиться:

-паперовий згорток, що містить кристалічну речовину білого кольору, масою 50,82 г (об`єкт №2);

При відкритті паперового пакету №3 встановлено, що в ньому знаходиться:

-паперовий згорток, що містить вологу речовину білого кольору, у вигляді грудочок, масою 290,210 г (об`єкт №3);

що відповідає, переліку, наведеному в постанові про призначення судової експертизи (див. зображення 10-15)».

Чинний КПК України не передбачає право суду зобов`язати сторону кримінального провадження надати докази, а тому питання щодо наявності у розпорядженні сторони обвинувачення перелічених речових доказів, що були об`єктом експертного дослідження, залишилось невирішеним, хоча стороною захисту ставилося прокурору, який клопотань про доповнення судового розгляду в порядку ст. 363 КПК України не заявляв.

Із зафіксованих експертом зображень як доставлених на експертизу трьох паперових пакетів, так й із зображень паперового конверту та паперових згортків, що містилися в таких пакетах, вбачається лише те, що виявлені в них речовини білого кольору були вилучені по одному кримінальному провадженню в результаті обшуку 06.04.2018 року за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крайня, буд. 16а.

Зі складеного 6 квітня 2018 року року старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Запорізької області ОСОБА_15 протоколу обшуку одноповерхового житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається, що в ході обшуку було виявлено та вилучено декілька речовин білого кольору:

-порошкообразна речовина білого кольору з 6-ти зіп-пакетів, що містилися в барсетці чорного кольору (спальна кімната № 1 - кімната ОСОБА_18 ) - упакована у паперовий конверт з пояснювальними написами;

-речовина білого кольору (порошкообразна, кристалічна) із зіп-пакета, що містився в жіночій сумці білого кольору «Laura Laura Biagiotti» (шафа тумбочки в кімнаті № 4 (кухні) - упакована в паперовий конверт з пояснювальними написами;

-речовина білого кольору (порошок кристалічний білого кольору) із зіп-пакета, що також містився в жіночій сумці білого кольору «Laura Laura Biagiotti» (шафа тумбочки в кімнаті № 4 (кухні) - упакована в паперовий конверт з пояснювальними написами;

-речовина порошкообразна білого кольору з мильниці зеленого кольору (ванна кімната) - упакована в паперовий конверт з пояснювальними написами;

-кристалічна речовина білого кольору із зіп-пакету (шкаф ванної кімнати) - упакована у паперовий конверт з пояснювальними написами.

При цьому, суд зауважує, що з переглянутих судом аудіо- та відеозаписів обшуку, що були додані до протоколу від 06.04.2018 року, достовірно вбачається, що речовина білого кольору із зіп-пакета з жіночої сумки була знайдена в шафі тумбочки безпосередньо оперативним спіробітником поліції, але ж ніяк не службовим собакою, який згідно акту від 06.04.2018 року був застосований під час обшуку житла ОСОБА_8 та своєю поведінкою вказав на тумбочку, де знаходився зіп-пакет з білою речовиною /а.с. 250 т. 1/.

Тобто всі, поіменовані слідчим як порошкообразні, чи як порошок, речовини білого кольору, що були виявлені під час обшуку, було вилучено та упаковано в окремі паперові конверти з пояснювальними написами, як власне і кристалічну речовину білого кольору, тобто за результатами обшуку таких конвертів з речовиною білого кольору повинно було бути не менше чотирьох.

Але ж, як зі змісту клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 , доречі повноваження якого на здійнесння досудового розслідування вбачається лише з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, про проведення експертизи від 06.04.2018 року, так й зі змісту ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_44 від 06.04.2018 року, вбачається, що на дослідження експрту направляються три паперові конверти з пояснювальними написами, в яких знаходиться біла кристалічна речовина /а.с. 73-75 т. 2/. Відпровідний супровідний лист стороною обвинувачення суду взагалі не надавався до матеріаалів справи долучено супровідний лист щодо направлення експерту фрагменту полімерної пляшки та схожих на коноплю рослин /а.с. 76 т. 2/.

Як вже зазначалося судом, обшук житла чи іншого володіння особи в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису (ч. 1 ст. 107 КПК, ч.10 ст. 236 КПК).

При цьому, частиною 6 ст. 107 КПК України встановлено, що незастосування технічних засобів фіксування при обшуку тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів (ч. 6 ст. 107 КПК).

На переглянутих судом аудіо- та відеозаписах обшуку, що були додані до протоколу від 06.04.2018 року, процедура пакування виявлених під час обшуку речових доказів не зафіксована взагалі: на файлі «00007.MTS» слідчий ОСОБА_15 відразу при закінченні слідчої дії перераховує вилучені речові докази, в т.ч. і речовини білого кольору та спосіб їх пакування - в окремі паперові конверти, що вже знаходилися на столі в житловому будиинку, де проводився обшук. Отже, в силу приписів ч. 6 ст. 107 КПК України проведене за результатами обшуку пакування виявлених та вилучених 6 квітня 2018 року в житлі ОСОБА_8 речових доказів не є дійсним, як і самі результати такого пакування.

При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. (ч. 7 ст. 236 КПК).

Натомість, зі змісту проктолу обшуку від 06.04.2018 року, а також з переглянутих судом аудіо- та відеозаписах обшуку не вбачається, що слідчим чи кимось іншим за його дорученям проводилось вимірювання знайдених у житлі ОСОБА_8 речовин білого кольору в документі слідчого лише знайшло відображення пакування речових доказів в паперові конверти з пояснювальними написами, яке при цьому не є чітким та зрозумілим, оскільки зазначено, що «В ході обшуку кімнати № 1 було виявлено барсетку чорного кольору, в якій знаходилось 6 зіп-пакетів з порошкообразною речовиною білого кольору. Криміналістами СУ ГУНП речовина з вказаних зіп-пакетів була упакована у паперовий конверт з пояснювальними написами. Кожен зіп-пакет також було упаковано в окремий паперовий конверт. Речовина з кожного зіп-пакету була упакована в окремо в паперовий конверт, всього в шість конвертів …», тобто не є зрозумілим, чи то вся речовина з вказаних зіп-пакетів була упакована в один паперовий конверт, чи то речовина з кожного зіп-пакету була упакована в окремо в паперовий конверт, але ж в будь-якому разі загалом таких паперових конвертів мало бути більш ніж шість, адже при цьому слідчий ще зазначив, що й «кожен зіп-пакет також було упаковано в окремий паперовий конверт».

Таким чином, визначити, конкретне походження порошкоподібної речовини білого кольору, масою 93,445, яка перебувала в паперовому пакеті та яка за експертним висновком містить у своєму складі наркотичний засіб КОКАЇН, не виявляється можливим, з чого суд не може виключити походження такої речовини й під час обшуку спальної кімнати № 1 (кімнати ОСОБА_18 ), де ще за відсутності захисника ОСОБА_8 (до 21 хв. 20 сек. аудіо- та відеозапису на файлі «00000.MTS») була знайдена барсетка чорного кольору з 6-ма зіп-пакетами з порошкообразною речовиною білого кольору, і така речовина «була відібрана та упакована у паперовий конверт» - як на цьому налогосив сам слідчий ОСОБА_15 учасникам обшуку наприкінці проведеної в житлі ОСОБА_8 слідчої дії (о 00 хв. 11 сек. аудіо- та відеозапису на файлі «00007.MTS»), та як про це власне йдеться і за протоколом обшуку.

Оскільки фактичні дані, що були отримані за результатами проведеного у період часу з 07-35 год. по о 08-27 год. (по 47 хв. 30 сек. аудіо- та відеозапису на файлі «00000.MTS») обшуку від 06.04.2018 року за місцем проживання ОСОБА_8 судом визнаються недопустимими доказами, а походження дослідженої експертом порошкоподібної речовини з вмістом КОКАЇНУ при цьому не виключається зі спальної кімнати № 1 (кімнати ОСОБА_18 ), суд не може встановити причетність обвинуваченої до незаконного зберігання названої речовини у своєму житлі з метою збуту.

Крім того, зуслуговують на увагу й доводи сторони захисту про недоведеність участі ОСОБА_8 у незаконному зберіганні з метою збуту виявленого в її житлі наркотичного засобу, який, за позицією сторони захисту, не належить обвинуваченій, а був їй підкинутий під час обшуку, що стало можлливим через порушення слідчим процедури проведення слідчої дії, з огяду на наступне.

Так, на переглянутих судом аудіо- та відеозаписах обшуку, що були додані до протоколу від 06.04.2018 року, вбачається, що в зальній кітнаті житлового будинку після з`ясування особи сина обвинуваченої слідчий ОСОБА_15 звератається до двох співробітників поліції, які до цього часу взагалі були відсутні у місці розпочатку обшуку на пропозицію слідчого вони виходять до зальної кімнати будинку з кухні, де вони вже перебували без аудіо- та відеофіксації, після чого один за одним називаються, як підполковник поліції ОСОБА_45 та підполковник поліції ОСОБА_46 (1 хв. 29 сек. аудіо- та відеозапису на файлі «00000.MTS). Те, що вказані співробітники поліції перебували при цьому саме в кухні житлового будинку, у суду не викликає сумніву, адже достовірно вбачається в момент переходу учасників слідчої дії зі спальної кімнати обвинуваченої через зальну кімнату до кухні (5 хв. 18 сек. аудіо- та відеозапису на файлі «00001.MTS). Отже, ще до початку обшуку в кімнаті № 4 (кухні) ніким та нічим неконтрольовано кілька хвилин (зважаючи на час примусового проникнення до житла обвинуваченої) перебували співробітники поліції, в тому числі підполковник поліції ОСОБА_46 , що згодом і знайде жіночу сумку, в якій було виявлено електронні ваги, ложку, зіп-пакети, в т.ч. з речовиною білого кольору, вигукнувши при цьому (мовою оригіналу): «Опа-ча! Ребята, очень внимательно. Полный фарш: весы, баксы, зип-пакеты и само то, что надо … думаю, что это кокаин» (8 хв. 36 сек. аудіо- та відеозапису на файлі «00002.MTS). Більш того, суд зауважує, що вказані оперуповноважені співробітники поліції здійнювали фактичне проведення самого обшуку, не маючи на це жодного доручення ані слідчого, ані прокурора, про що вбачається як з матеріалів кримінального провадження, так і з аудіо- та відеозапису слідчої дії, коли на початку останньої слідчий ОСОБА_15 лише просить назватися спіівробітників поліції, що взяли участь у фактичному проведені обшуку житла обвинуваченої.

Більш того, під час обшуку ОСОБА_8 звертається до учасників слідчої дії (мовою оригіналу): «А что они там вот это сами ходят у меня по дому? Сейчас мне что-то положат, что-то возьмут» (16 хв. 42 сек. аудіо- та відеозапису на файлі «00000.MTS»), з приводу того, що один з працівників поліції батальйону спеціального призначення, ідентифікація якого не є можливою через вдягнуту на його обличчі маску, вийшов з кімнати до коридору житлового будинку, залишивши місце проведення обшуку (13 хв. 49 сек. аудіо- та відеозапису на файлі «00000.MTS»). Крім того, слідчий ОСОБА_15 згодом також залишає місце проведення обшуку на певний час (43 хв. 25 сек. аудіо- та відеозапису на файлі «00000.MTS»)., як і один з працівників поліції батальйону спеціального призначення, ідентифікація якого не є можливою через вдягнуту на його обличчі маску (44 хв. 22 сек. аудіо- та відеозапису на файлі «00000.MTS»). Наділі учасники слідчої дії взагалі розділяються на групи, залишивши ОСОБА_8 в приміщенні кухні без аудіо- та відеофіксації на тривалий час з двома працівниками поліції батальйону спеціального призначення, ідентифікація яких не є можливою через вдягнуті на їх обличчях маски. При цьому, згідно названого протоколу до проведення обшуку дійсно були залучені працівники поліції батальйону спеціального призначення, про що достовірно слідує й з переглянутих судом аудіо- та відеозаписів обшуку, проте на порушення ч.3 ст. 104 КПК України інформація про особи таких працівників поліції слідчим ОСОБА_15 не була внесена до відповідного процесуальноо документу, хоча, як вбачається з наданих суду стороною захисту відеозаписів з камер відеоспостереження, працівники поліції батальйону спеціального призначення, ідентифікація яких не є можливою через вдягнуті на їх обличчях маски, у кількості не менше ніж 9-ти осіб ще на початку реалізації ухвали слідчого судді про обшук почали брати активну участь у проведенні останнього 6 квітня 2018 року, а саме - о 07-30 год. проникли на територію домоволодіння ОСОБА_8 та 07-31 год. потрапили до житлового будинку останньої, при цьому деякі з них, в т.ч. і особи у цивільному одязі, що слідували за ними, декілька хвилин ніким та нічим неконтрольовано перебували всередині вказаного житла до того, як слідчий з початком аудіо- та відеозапису констатував і початок процедури проведення слідчої дії о 7-35 год. того ж дня, що зафіксовано на файлі «00000.MTS».

Перелічені обставини, з огляду на час фактичного затримання ОСОБА_8 , що унеможливлювало її втручання в процедуру обшуку, знищення або спотворення доказів, та з урахуванням повністю контрольованого співробітниками поліції процесу здійснення відеофіксації, викликають вже самі по собі серйозні зауваження, а у поєднанні з висловленою обвинуваченою версією подій (підкидання наркотичного засобу сторонніми особами) дозволяє висувати обґрунтоване припущення про спроможність версії сторони захисту та можливе штучне імітування обстановки злочину і його слідів (про що свідчить подальше вилучення під час обшуку речових доказів співробітником поліції).

Отже, суд вважає, що надані ОСОБА_8 у суді показання, за якими вона повністю заперечила на свою причетність до незаконного придбання, перевезення та зберігання з метою збуту наркотичного засобу в особливо великих розмірах, виявленого 6 квітня 2028 року під час обшуку за місцем її проживання, не були спростовані стороною обвинувачення, адже суду не було надано належних достовірних та переконливих доказів на підтвердження винуватості саме ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

При цьому, на висновок суду не впливають протоколи про результати знаття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж ОСОБА_8 та ОСОБА_40 , складені 6 квітня 2018 року за дорученнями слідчого СУ ГУНП в Запорізької області ОСОБА_15 оперуповнваженим УКР ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_41 на підставі ухвал слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_42 № 10/975т від 14.02.2018 року та № 10/1502т від 06.03.2018 року /а.с. 213-217 т. 3/, з огляду на наступне.

Так, ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду ОСОБА_47 від 25 січня 2024 року було надано дозвіл на використання у даному кримінальному провадженні перелічених протоколів з оптичними носіями інформації на дисках, що є додатками до вкааних протоколів /а.с. 212 т. 3/, та які були досліджені під час судового розгляду за клопотанням прокурора.

Натомість, матеріали кримінального провадження свідчать, що будь-яких письмових доручень на проведення негласних слідчих (розшукових) дій (далі - НСРД) зняття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж слідчий чи прокурор оперативному працівнику ОСОБА_48 не давав, і таких доручень прокурор суду не представив, стороні захисту не відкрив.

Частинами 1 та 2 статті 41 КПК України передбачено, що оперативні підрозділи здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора і не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатися з клопотаннями до слідчого судді чи прокурора. Відповідно до ч. 6 ст. 246 КПК України проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням уповноважені оперативні підрозділи.

Таким чином суд вважає, що всупереч вказаним вимогам ст.ст. 41, 246 КПК України, зняття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж ОСОБА_8 та ОСОБА_40 проводився оперативним працівником національної поліції, який не мав відповідного письмового доручення на проведення НСРД, діяв за власною ініціативою та у порушення встановленого законом порядку.

Згідно положень ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом, у разі порушення такого порядку доказ є недопустимим і суд при ухваленні судового рішення не може посилатися на нього.

На переконання суду для прийняття судом справедливого рішення і з точки зору належності та допустимості не можуть бути прийняті судом протоколи про результати знаття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж ОСОБА_8 та ОСОБА_40 від 6 квітня 2018 року з оптичними носіями інформації на дисках до них, оскільки відомості, що містяться в них, суд не допускає як докази по справі, за таких підстав.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20.10.2011 року (справа № 1?31/2011) положення статті 62 Конституції України спрямовані на забезпечення прав і свобод людини і громадянина, а саме: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно ? розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України № 2135?XII від 18.02.1992 року «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Отже, згідно вказаного рішення Конституційного Суду України, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до порядку, встановленого законом, а також одержані згідно вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до вимог частини другої статті 99 КПК України матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону № 2135?XII, за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.

Підставами для проведення оперативно ? розшукової діяльності, відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 6 Закону № 2135?XII, є наявність достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно ? розшукових заходів і засобів, про: злочини, що готуються; осіб, що готують вчинення злочину.

Інформація про те, що особа вчиняє або вже вчинила злочин, може бути перевірена шляхом проведення негласних слідчих (розшукових) дій після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто в межах кримінального провадження, що передбачено ст. 214 КПК України.

Згідно з вимогами ч. ч. 2, 4 ст. 246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені ст. 271 КПК України проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до положень ст. 290 КПК України, завершивши досудове розслідування прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. В разі якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Дійсно, ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду ОСОБА_47 від 25 січня 2024 року було надано дозвіл на використання у даному кримінальному провадженні протоколів про результати зняття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж ОСОБА_8 та ОСОБА_40 від 6 квітня 2018 рокуз оптичними носіями інформації на дисках, що є додатками до вкааних протоколів /а.с. 212 т. 3/, та які були досліджені під час судового розгляду за клопотанням прокурора.

Аудіозаписи на оптичних носіях інформації на дисках, що є додатками до протоколів про результати зняття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж ОСОБА_8 та ОСОБА_40 від 6 квітня 2018 року /а.с. 212 т. 3/, як докази на досудовому слідстві відкриті не були, а диски з аудіоматеріалами, як власне і самі протоколи, були відкриті лише в судовому засіданні, що є порушенням прав обвинуваченої.

У постанові від 12 жовтня 2016 року в справі № 5-537кс(15)17 та постанові від 16.03.2017 року в справі № 5-364кс16 Верховний Суд України сформулював правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої частиною дванадцятою статті 290 КПК України, який зводиться до такого, що не відкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази.

Згідно порядку, визначеного ст.ст. 258, 269 КПК України, дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, за клопотанням прокурора чи слідчого за погодженням з прокурором, надається слідчим суддею, зазначеним в ст. 247 КПК України.

Водночас відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

При цьому, ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_42 № 10/975т від 14.02.2018 року та № 10/1502т від 06.03.2018 року не були преметом дослідження суду, оскільки відповідно до листа голови Запорізького апеляційного суду від 01.02.2024 року названі ухвали було знищено через закінчення строків їх зберігання /а.с. 218 т.3/.

Ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення НСРД не є доказом у розумінні статей 84, 99 КПК України, в ній не містяться відомості, які можуть бути використані як докази. Водночас така ухвала є процесуальною підставою для отримання доказу.

Проте недослідження судом процесуальних документів, які стали правовою підставою проведення негласних слідчих (розшукових) дій, впливає на справедливість судового розгляду в цілому, оскільки відсутність дослідження цих матеріалів викликає сумніви щодо можливості здійснення судом належної оцінки законності проведення таких дій, а також достовірності та допустимості їх результатів як доказів. У такому разі недослідження зазначених матеріалів призводить до оперування судом доказами, допустимість яких є імовірною, що в контексті презумпції невинуватості є неприпустимим для обґрунтування рішення про винуватість особи та свідчить про порушення права особи на справедливий суд. Крім того, дані відповідної ухвали слідчого судді встановлюють обставини процесуального характеру, що мають значення при оцінці допустимості використання отриманих у результаті негласних слідчих (розшукових) дій фактичних даних як доказів у кримінальному провадженні. Такі відомості підтверджують законність (або свідчать про незаконність) проведення тієї чи іншої негласної слідчої (розшукової) дії, і відповідно, мають оцінюватися судом за участю сторін кримінального провадження у сукупності із протоколами негласних слідчих (розшукових) дій.

Чинний КПК не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній. Заборона адресована суду, який, згідно з частиною дванадцятою статті 290 КПК України, не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Надання стороною обвинувачення у суді матеріалів, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування.

Така ж позиція щодо необхідності надання доступу стороні захисту до матеріалів, які стосуються негласних слідчих (розшукових) дій, як гарантії справедливого судового розгляду, викладена у рішенні Європейського суду «Едвардс і Льюіс проти Сполученого Королівства» від 27 жовтня 2004 року, в якому зазначено, що, відповідно до вимоги справедливості, передбаченої статтею 6 Конвенції, прокуратура мала ознайомити захист з усіма доказами у справі як на користь, так і проти обвинуваченого, і те, що у вказаній справі цього не було зроблено, призвело до недоліків судового розгляду.

За неспростованою прокурором під час судового розгляду позицією сторони захисту протоколи про результати зняття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж ОСОБА_8 та ОСОБА_40 від 6 квітня 2018 року з оптичними носіями інформації на дисках (аудіозаписами) на момент відкриття слідчим матеріалів досудового розслідування ані обвинуваченій, ані її захиснку не надавалися, а тому невідкриття даних матеріалів стороною обвинувачення стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, порушило право обвинуваченої на захист, що є підставою для визнання недопустимими усіх доказів, одержаних із застосуванням і в результаті використання невідкритих стороні захисту вказаних протоколів з додатками до них.

При цьому, суд не вбачає будь-яких необхідних і поважних підстав (зокрема, і таких як захист національних або інших охоронюваних державою інтересів), наявність яких стала б на заваді у здійсненні прокурором розсекречування відповідних процесуальних документів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД, на стадії досудового розслідування та представлення таких документів стороні захисту при виконанні вимог статті 290 КПК України на етапі закінчення досудового провадження.

Особи, конституційні права яких були тимчасово обмежені під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також підозрюваний, його захисник мають бути письмово повідомлені прокурором або за його дорученням слідчим про таке обмеження.

Конкретний час повідомлення визначається із урахуванням наявності чи відсутності загроз для досягнення мети досудового розслідування, суспільної безпеки, життя або здоров`я осіб, які причетні до проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Відповідне повідомлення про факт і результати негласної слідчої (розшукової) дії повинне бути здійснене протягом дванадцяти місяців з дня припинення таких дій, але не пізніше звернення до суду з обвинувальним актом (ст. 253 КПК України).

Положення пункту 7.1.2 Інструкції про організацію проведення НСРД та використання їх результатів у кримінальному провадженні передбачають, що у такому повідомленні зазначається вид негласної слідчої (розшукової) дії, а також подальше використання отриманих матеріалів у кримінальному провадженні або їх знищення.

Надані строною обвинувачення під час судового розгляду повідомлення слідчим ОСОБА_15 обвинуваченої та ОСОБА_40 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 26.12.2018 року не можуть підтвердити належне виконання положень ст. 253 КПК України), адже доказів вручення чи надіслання таких повідомлень суду обвинуваченій та її захиснику надано не було, на чому наполягала сторона захисту. Більш того, навіть зі змісту вказаних повідомлень не вбачається, які ж саме були були застовані обмеження конституційних прав вказаних осіб та які при цьому були отримані результати.

Окрім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що відповідне втручання не порушує статті 8 Конвенції, якщо воно здійснювалось згідно із законом, переслідувало одну або більше законних цілей, визначених у ч. 2 ст. 8, та якщо воно є необхідним у демократичному суспільстві задля досягнення цих цілей. Формулювання згідно із законом вимагає, щоб оскаржений захід мав певну основу в національному законодавстві та був підпорядкованим верховенству права, яке чітко зазначене в преамбулі Конвенції і притаманним об`єкту та меті статті 8. Таким чином закон повинен задовольняти вимоги якості: він повинен бути не тільки доступним для зацікавленої особи, а й передбачуваним щодо його наслідків. Про це ЄСПЛ зазначає, серед інших, у справах Михайлюк та Петров проти України (№ 11932/02, від 10.12.2009 року, § 25), Роман Захаров проти Росії (Roman Zakharov v. Russia, № 47143/06, від 04.12.2015 року, § 228), Дудченко проти Росії (Dudchenko v. Russia, № 37717/05, від 07.11.2017 року, §§ 90,91), Зубков та інші проти Росії (Zubkov and Others v. Russia, № 29431/05, від 07.11.2017 року, §§ 122, 123).

Вказане свідчить про порушення стороною обвинувачення спеціальних законодавчих гарантій, спрямованих на забезпечення права особи на інформацію щодо проведених стосовно неї НСРД.

Крім того, досліджені під час судового розгляду матеріали кримінального провадження свідчать, що будь-яких письмових доручень на проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж ОСОБА_8 та ОСОБА_40 - слідчий чи прокурор оперативному працівнику ОСОБА_48 не надавали, і таких доручень прокурор суду не представив, стороні захисту не відкрив.

Частинами 1 та 2 статті 41 КПК України передбачено, що оперативні підрозділи здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора і не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатися з клопотаннями до слідчого судді чи прокурора. Відповідно до ч. 6 ст. 246 КПК України проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням уповноважені оперативні підрозділи.

Таким чином, всупереч вказаним вимогам ст.ст. 41, 246 КПК України зняття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж ОСОБА_8 та ОСОБА_40 проводилось оперативним працівником національної поліції, який не мав відповідного письмового доручення на проведення НСРД, діяв за власною ініціативою та у порушення встановленого законом порядку.

Отже докази, отримані внаслідок проведення названої НСРД, є недопустимими в силу положень ст. 86 КПК України як такі, що отримані не у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, суд, керуючись засадою верховенства права, вказаними рішення ЄСПЛ та Конституційного Суду України, приходить висновку про недопустимість доказів, одержаних за наслідком проведеного зняття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж ОСОБА_8 та ОСОБА_40 /а.с. 212 т. 3/.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Отже, тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, що чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

Натомість, суд дійшов висновку про те, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, не доведена з дотриманням при цьому принципу "поза розумним сумнівом". Його зміст сформульовано в п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України", доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення, що в даному випадку стороною обвинувачення дотримано не було.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Подібне роз`яснення зазначеного принципу надає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у п. 54 рішення від 06.12.2007 року в справі «Козинець проти України», та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, висловлене у постанові від 04.07.2018 року у справі № 688/788/15-к провадження № 51-597км17.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених висновків суду щодо наданих стороною обвинувачення доказів та їх оцінки, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши в сукупності докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, які проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами не заперечували, з огляду на встановлені судом істотні порушення вимог КПК України, допущені стороною обвинувачення при збирання доказів, суд, оскільки його висновки не можуть ґрунтуватись на припущеннях, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду не доведено, що ОСОБА_8 вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання, перевезення та зберігання з метою збуту наркотичного засобу в особливо великих розмірах, оскільки така версія обвинувачення є неспроможною, бо вона не пояснює всі істотні обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Відтак, ОСОБА_8 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за вказаним обвинуваченням необхідно визнати невинуватою та виправдати.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Зокрема, долучені до матеріалів кримінального провадження диски для лазерних систем зчитування, флеш-карти з аудіо та відеозаписами, які самі по собі становлять матеріали кримінального провадження, - належить зберігати з матеріалами кримінального провадження, а належні ОСОБА_8 речі та документи, що не вилучені з вільного обігу, підлягають поверненню обвинуваченій.

Оскільки судом не ухвалюється обвинувальний вирок, суд не вправі стягувати з обвинуваченої здійснені у кримінальному провадженні процесуальні витрати.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_43 від 7 квітня 2018 року до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Натомість, оскільки суду не було надано жодних доказів про внесення визначеної слідчим суддею застави, судом при постановленні цього вироку питання про повернення суми застави заставодавцеві не вирішується, що не позбавляє заставодавця звернутися до суду з відповідним клопотанням в подальшому в порядку ст. 537 КПК України.

При цьому, вказана ухвала про застосування запобіжного заходу має припинити свою дію після ухвалення виправдувального вироку (ст. 203 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, та виправдати, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою.

Припинити дію ували слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_43 від 7 квітня 2018 року про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2018 року ОСОБА_43 на наступне майно:

1) картонну коробку з-під травматичного пістолету з написом на ній ПМ РФ № 040223;

2) 71 патрон з гумовою кулею;

3) гладкоствольну мисливську рушницю «Maveric M88K12 №M73762N»;

4) дозвіл на зброю № НОМЕР_1 на зброю ПМ РФ № НОМЕР_2 ;

5) дозвіл на зброю № НОМЕР_3 на гладкоствольну мисливську рушницю «Maveric M88K12 №M73762N», строк дії якого закінчився;

6) електронні ваги QC PASS 2009/0,01g;

7) ложку з металу жовтого кольору;

8) жіночу сумку білого кольору з написом «Laura Laura Biagiotti»;

9) банківську картку «Приват банк» № НОМЕР_4 ;

10) банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_5 ;

11) банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_49 ;

12) банківську картку «Альфа Банк» № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_50 ;

13) грошові кошти в сумі 14300 гривень, купюрами номіналом 500 гривень у кількості 19 штук, купюрами номіналом 200 гривень у кількості 18 штук, купюрами номіналом 12 гривень у кількості 12 штук;

14) грошові кошти у сумі 700 доларів США, купюрами по 100 доларів США з номерами DG 53667182IA, HF 07962756D, AB 29611586H, AB 40541266K, KC 370082002A, KD 73114975A, HE 37067141D;

15) грошові кошти в сумі 650 Євро, купюрами 500 Євро №2, 100 Євро Х1, 50 Євро №4;

16) вироби з металу жовтого кольору: ланцюг з металу жовтого кольору з фрагментом метелика, який інкрустовано білим камінням; сережки з металу жовтого кольору з камінням синього кольору з зображенням бантику з білим камінням; камінець фіолетового кольору, трохи надщерблений; ланцюжок з металу жовтого кольору, довжиною приблизно 60 см; булавка з металу жовтого кольору; браслет з жовтого кольору, інкрустований камінням білого кольору, довжиною приблизно 15-20 см; жіночий перстень з металу жовтого кольору з камінням білого кольору; жіночий перстень з металу жовтого кольору з камінням темно-гранатового кольору; жіночий перстень з металу жовтого кольору з камінням білого кольору, ромбовидної форми; жіночий перстень з камінням червоного кольору у вигляді серця; жіночий перстень з символікою корни з металу білого кольору; перстень з металу жовтого кольору з камінням білого кольору; жіночий перстень з металу жовтого кольору у вигляді квітки з камінням зеленого та білого кольору; жіночий перстень з металу жовтого кольору з камінням синього кольору овальної форми; дві сережки з металу жовтого кольору з камінням синього кольору овальної форми з бантиками на кожній сережці; прикраса у вигляді рибки із металу темно-сірого кольору; дві сережки з металу жовтого кольору овальної форми з камінням зеленого та білого кольору; кулон овальної форми з металу сірого кольору з зображенням святого; браслет з металу жовтого кольору, довжиною приблизно 15 см; печатка з металу жовтого кольору з камінням білого кольору; зіп-пакет з камінцями білого кольору к кількості 4 штук; зіп-пакет з камінцями білого кольору у кількості 32 штуки;

та повернути перелічене майно, що передано на відповідальне зберігання до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 за належністю.

Всі інші речові докази, що передані на відповідальне зберігання до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3