Провадження №: 1-кс/752/9825/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноважених осіб Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні від 25.09.2015 за №0014666,

в с т а н о в и в :

До Голосіївського районного суду міста Києва 21.11.2025 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноважених осіб Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0014666 від 25.09.2015.

Подану скаргу мотивовано тим, що СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0014666 від 25.09.2015 в якому ОСОБА_3 являється потерпілим.

Так за змістом скарги зазначається, що 12.11.2025 в порядку ст. 220 КПК України ОСОБА_3 звернувся до слідчого у кримінальному провадженні №0014666 від 25.09.2015 із заявою про проведення значного переліку слідчих (розшукових) дій систематизованих у 10 окремих пунктів клопотання.

З моменту подання клопотання слідчий не розглянув його, не повідомив про результати розгляду, не ухвалив жодного процесуального рішення та не надав жодної відповіді, що є безумовним порушенням частини першої статті 220 КПК України та істотним обмеженням прав як потерпілого відповідно до статей 55-57 КПК України.

Бездіяльність слідчого не обмежується лише нерозглядом одного клопотання. Вона є частиною загальної картини повної відсутності слідчих дій у кримінальному провадженні, що триває з 2015 року. За цей час орган досудового розслідування не вчинив жодної суттєвої процесуальної дії, яка наближала б розкриття злочину, встановлення винних осіб чи відновлення прав власності скаржника. Протягом десяти років не було проведено жодної судово-технічної, почеркознавчої, економічної або криміналістичної експертизи, незважаючи на наявність очевидних суперечностей та фальсифікацій у документах, поданих для реєстрації права власності.

Не проведено допити ключових фігурантів, серед яких особи, які організували незаконну схему відчуження майна скаржника; не допитано нотаріусів, які посвідчували документи; не викликано державного реєстратора; не витребувано документи з банку або нотаріальних архівів; не здійснено тимчасовий доступ до документів кредитора; не отримано відповіді з ДП « Національні інформаційні системи » щодо журналів реєстраційних дій; не проведено огляд місця події, не ініційовано арешт майна чи його визнання речовим доказом, хоча це є обов`язком слідчого відповідно до статей 98 та 100 КПК України.

За твердженнями скаржника бездіяльність набуває характеру не випадкової помилки, а тривалої практики ухилення від виконання обов`язків, що прямо суперечить законодавству. Стаття 2 КПК визначає завдання кримінального провадження - забезпечення швидкого, повного й неупередженого розслідування та притягнення винних до відповідальності. Стаття 9 КПК покладає на слідчого обов`язок діяти активно, ініціювати всі необхідні процесуальні кроки, а не пасивно чекати скарг потерпілого.

Стаття 22 КПК передбачає змагальність і активну позицію сторін, але не дає органу досудового розслідування права самоусунутися. Статті 38 і 39 КПК прямо зобов`язують орган досудового розслідування забезпечити ефективність слідства, правильну організацію роботи та належне процесуальне керівництво. Проте фактичні дії слідчого зводяться до формального існування провадження в ЄРДР без жодної реальної слідчої діяльності.

Бездіяльність проявляється настільки системно, що слідчі протягом десяти років навіть не виконали мінімальних дій, які є обов`язковими у будь-якому провадженні цього типу. Попри наявність складної схеми незаконного заволодіння майном із використанням підроблених документів, не встановлено, хто виготовляв ці документи, з якого джерела вони походять, хто їх подавав державному реєстратору. Не проведено технічної експертизи документів, не витребувано оригінали, не встановлено достовірність підписів, не проведено аналізу ланцюга відступлень права вимоги, не визначено, чи існували взагалі правовідносини, на підставі яких сторонні особи створили фіктивну іпотеку. Жодне із цих питань не стало предметом слідчого аналізу, що свідчить про повну відсутність наміру здійснювати розслідування.

Більш того, навіть надані слідством документи під час ознайомлення у вересні 2025 року підтвердили, що провадження фактично не рухається з моменту його відкриття. У матеріалах справи відсутні будь-які ухвали слідчого судді про доступ до речей і документів, будь-які рапорти про оперативно-розшукові заходи, будь-які клопотання прокурора, будь-які висновки експертів, будь-які допити фігурантів. У справі містяться лише технічні постанови про призначення групи слідчих та формальні документи про прийняття заяви.

Слідчий також порушив право скаржника на інформацію про хід розслідування. На численні звернення було отримано лише формальні відповіді про те, що «розслідування триває», без повідомлення про будь-які реальні дії. Такі відповіді не відповідають вимогам статей 55-57 КПК України і позбавляють його можливості реально захищати свої інтереси. Упродовж десяти років слідчі не повідомили йому про жодну процесуальну дію, хоча він є потерпілим, якого злочином фактично позбавлено житла, майна і права власності.

Бездіяльність слідчого не лише порушує норми КПК, але й прямо суперечить статті 55 Конституції України, яка гарантує кожному право на судовий захист. Доступ до правосуддя неможливий без реального доступу до правди та розслідування. Невиконання слідчим своїх обов`язків унеможливлює відновлення порушеного права власності, що є прямим порушенням статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Станом на день подачі даної скарги Голосіївського УП ГУНП м. Києві не вчинено жодних дій, які б свідчили про реагування на таке клопотання.

З огляду на зазначене скаржник просить:

Зобов`язати слідчих Голосіївського УП ГУНП в м. Києві розглянути клопотання ОСОБА_3 про проведення значного переліку слідчих (розшукових) дій від 12.11.2025 в порядку ст. 220 КПК України.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився подав заяву про розгляд справи без його участі скаргу просив задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши скаргу та надані документи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

У провадженні відділом СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0014666 від 25.09.2015.

Кримінальне провадження розпочате за заявою ОСОБА_3 стосовно обставин незаконного заволодіння його майном.

12.11.2025 в порядку ст. 220 КПК України ОСОБА_3 звернувся до слідчого у кримінальному провадженні №0014666 від 25.09.2015 із заявою про проведення значного переліку слідчих (розшукових) дій систематизованих у 10 окремих пунктів клопотання.

Проте, станом на день подачі даної скарги Голосіївського УП ГУНП м. Києві, як і на час розгляду скарги не вчинено жодних дій, які б свідчили про реагування на таке клопотання.

Таким чином бездіяльність слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0014666 від 25.09.2015 полягає у не вчинення процесуальної дії та не розгляді клопотання потерпілого в межах встановлених ст. 220 КПК України строків, залишення клопотання без процесуального реагування.

Статтею 22 КПК України запроваджено принцип змагальності не лише на стадії судового розгляду, а й на всіх стадіях кримінального провадження. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до вимог статті 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Згідно частини 1 статті 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора , зокрема, нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 6 ст. 223 КПК України слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній. Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.

Згідно діючого кримінально-процесуального законодавства України, інститут судового контролю є єдиним гарантом забезпечення реалізації прав захисту інтересів учасників провадження, насамперед, на стадії досудового розслідування. Функції такого судового контролю покладається на слідчого суддю.

Згідно із завданням кримінального провадження, визначеними ст. 2 КПК України, права, свободи й законні інтереси кожної особи, яка залучається до кримінального провадження як його учасник, повинні бути захищені.

Зважаючи на зазначене слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим допущено протиправну бездіяльність в частині не розгляду у встановлені ст. 220 КПК України порядку та строки клопотання ОСОБА_3 від 12.11.2025, а тому подана скарга підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 36, 220, 303, 376, 379 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноважених осіб Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні від 25.09.2015 внесеному до ЄРДР за №0014666 - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених службових осіб Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліціцї в м. Києві розглянути клопотання ОСОБА_3 від 12.11.2025 та прийняти належне, вмотивоване процесуальне рішення в порядку та строки визначені ст. 220 КПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1