Номер провадження: 11-кп/813/1455/26
Справа № 507/2787/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

12.01.2026 року м. Одеса

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши в порядку ст.398 КПК України, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 27.11.2025 року в кримінальному провадженні №0000150 від 17.09.2024 року,

встановив:

Вироком Любашівського районного суду Одеської області від 27.11.2025 року ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.309 КК України та йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

- за ч.2 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вироком суду вирішеного питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та ухвали новий, яким виправдати ОСОБА_4 на підставі п.2 ч.2 ст.373 КПК України.

Перевіривши апеляційну скаргу захисника на відповідність вимогам процесуального закону, суддя-доповідач дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст.24 КПК України (далі КПК) встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені можуть бути оскаржені вироки, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.393 КПК апеляційну скаргу мають право подати підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник.

Приписами ч. 5 ст. 396 КПК передбачено, що апеляційна скарга підписується особою, яка її подає. Якщо апеляційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, то до неї додаються оформленні належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст.45 КПК встановлено, що захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Статтею 50 КПК передбачено, що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:

1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю;

2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

При цьому, суддя-доповідач звертає увагу, що законодавець у ч.1 ст.50 КПК імперативно закріпив надання адвокатом свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (п.1 ч.1 ст.50 КПК) та документа з передбаченого в п.2 ч.1 цієї статті альтернативного переліку документів.

Тобто, законодавець зобов`язав адвоката надати суду свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, а також надав право альтернативного вибору щодо документів, передбачених у п.2 ч.1 ст.50 КПК, якими може бути підтверджено повноваження захисника у конкретному кримінальному провадженні.

Такий висновок міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 листопада 2019 року (справа №648/3629/17, провадження №51-9792кмо18).

Захисник ОСОБА_3 звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою не додав до неї всіх необхідних документів, передбачених ст.50 КПК України, на підтвердження повноважень на здійснення захисту прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_4 . Зокрема в розділі додатки до апеляційної скарги, такі документи також не зазначені захисником, що підтверджує факт не долучення захисником документів на підтвердження його повноважень.

Вказані недоліки апеляційної скарги унеможливлюють її прийняття до розгляду та є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, тому відповідно до положень ч.1 ст.399 КПК, скарга підлягає залишенню без руху, з наданням захиснику достатнього строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст.393, 396, 399 КПК України, суддя-доповідач,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 27.11.2025 року відносно ОСОБА_4 залишити без руху.

Надати захиснику ОСОБА_3 строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 5 (п`яти) днів з дня одержання копії ухвали апеляційного суду.

У разі не усунення недоліків апеляційної скарги в установлений строк, апеляційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду ОСОБА_2