Справа № 346/5810/24
Провадження № 1-кс/346/147/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000311 від 01.11.2023 року, про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

в с т а н о в и в:

09 лютого 2026 року до Коломийського міськрайонного суду Іваано-Франківської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача сектору дізнання Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 17.12.2025 про закриття кримінального провадження №0000311.

Скарга мотивована тим, що у провадженні Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області перебувало кримінальне провадження №0000311 від 01.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

За даним кримінальним провадженням ОСОБА_4 являється потерпілим.

Так, зазначене кримінальне провадження було відкрито за поданою заявою ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення.

Провадження було відкрито поліцією лише після задоволення слідчим суддею скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність поліції.

21 грудня 2023 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000311 від 01.11.2023 р. було закрито на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Так, про закриття даного кримінального провадження свідчить постанова від 21.12.2023 року.

Ухвалою слідчого судді постанову дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 21.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000311 від 01.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, скасовано.

Скарга представника заявника обґрунтована тим, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин. З постановою дізнавача представник заявника не згідний, вважає її передчасною та такою, що порушує вимоги чинного КПК України. Зазначає, що в матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_7 не надавав іншим особам дозволу на проникнення до його житла. Натомість у постанові про закриття провадження йдеться про те, що в осіб, які зазначені в даній постанові не було прямого умислу щодо незаконного проникнення до приміщення, а тому кримінальне провадження було закрити.

Тому представник заявника просить скасувати зазначену постанову та поновити строк для подання скарги на зазначену постанову.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, в поданій скарзі просить про розгляд скарги у його та ОСОБА_4 відсутності, доводи викладені у скарзі підтримує, просить скаргу задоволити.

Представник Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явилась, 18.02.2026 року подала до суду заяву, в якій просить у задоволенні скарги відмовити, розгляд справи проводити без її участі.

Вивчивши скаргу і додані до неї документи, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.2 КПК України зміст та форма кримінального проваджених повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, рівність перед законом та судом, повага до людської гідності, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Частина 2 ст. 9 КПК України закріплює обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, та залежно від того, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, на власний розсуд визначає об`єм слідчих та процесуальних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 24 вказаного Кодексу кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні внесено відомості за №0000311 від 31.10.2023 року на підставі ухвали від 19.10.2023 року за заявою ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст. 162 КК України.

21 грудня 2023 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000311 від 01.11.2023 р. закрито на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді від 07.11.024 року постанову дізнавача від 21.12.2023 року про закриття кримінального провадження за №0000311 від 01.11.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України - скасовано.

В рамках даного кримінального провадження органом досудового розслідування дізнавачем допитано заявника та свідків, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які пояснили, що 05.05.2023 року перебуваючи АДРЕСА_1 за попереднім дозволом ОСОБА_4 зайшли в приміщення «Ренесанс» та винесли своє обладнання, яке їм належить. Також пояснили, що самовільно до вищевказаного приміщення не заходили, а дочекалися ОСОБА_4 , який самостійно відчинив двері, та добровільно пустив до приміщення.

В постанові дізнавача зазначено, що нею під час перегляду відеозапису з камер відеоспостереження, які знаходилися в приміщенні та на вулиці будівлі «Ренесанс», що за адресою: смт.Гвіздець, вул. Шевченка, 4, Коломийського району, Івано-Франківської області та які були попередньо буди надані потерпілим ОСОБА_4 встановлено, що по прибуттю працівників «Західно мультисервісної мережі» в особі ОСОБА_9 та інших працівників, останні дочекалися ОСОБА_4 . Також під час перегляду запису чітко видно, що приміщення «Ренесанс» було особисто відчинено ОСОБА_4 та допущено працівників до вище вказаного приміщення, для того, щоб вони змогли перенести своє серверне обладнання. Також з перегляду відеозаписів ОСОБА_4 будь якого опору для недопущення працівників «Західної мультисервісної мережі» не чинив.

Також дізнавачем встановлено, що ОСОБА_4 05.05.2023 року о 21:57 год телефонував на спецлінію 102 повідомивши про те, що в смт. Гвіздець, вул. Шевченка, 4 Коломийського району, працівники інтернет провайдера «Західна мультисервісна мережа» щойно забрали своє обладнання з його приміщення, а також забрали кабель, який належав йому. На прохання залишити кабель відмовилися. В ході опрацювання данного звернення в телефонному режимі заявник пояснив, що по данному факту для написання заяви самостійно звернеться до ВП.

Проаналізувавши зібрані у справі докази дізнавач дійшла висновку, що в діях ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відсутній факт та не було прямого умислу на проникнення до приміщення «Ренесанс», власником якого є ОСОБА_16 , та яке перебуває в оренді ОСОБА_4 , оскільки останні знайомі з ОСОБА_4 , перебували у вищевказаному приміщенні спільно із ОСОБА_4 та увійшли з метою перенесення серверного обладнання, що надає послуги Інтернету, живлення якого ОСОБА_4 відключив, чим здійснив збій в наданні послуг інтернет зв`язку його користувачам.

Слідчий суддя погоджується з висновками дізнавача виходячи з наступного.

Згідно ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не можу бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинуваченням не можу ґрунтуватись на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення становлять сукупність об?єктивних та суб?єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно - небезпечне діяння як конкретний кримінальний проступок.

З об?єктивної сторони порушення недоторканності житла може бути вчинене у формі: незаконного проникнення до житла чи іншого володіння особи: незаконного проведення в них огляду чи обшуку; незаконного виселення; інших дій, що порушують недоторканність житла громадян.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи слід розуміти будь-яке вторгнення у житло (інше володіння), здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи в порушення встановленого законом порядку.

Предметом кримінального проступку може бути житло або інше володіння особи.

У контексті цієї статті житлом фізичної особи слід визнавати житловий будинок, квартиру, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Інше, крім житла, володіння особи - це земельні ділянки, гаражі, погреби, інші будівлі господарського, у тому числі виробничого призначення, відокремлені від житлових будівель, будь-які інші об?єкти, щодо яких особа здійснює право володіння, тобто іншими словами являється власником.

Суб?єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України характеризується прямим умислом.

Згідно ч. 1 ст. 290 КПК України, закінчити досудовим розслідування складанням обвинувального акту можна лише в тому випадку, коли зібрано достатніх доказів, які викривають особу у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КК України не є правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі.

Таким чином, на підставі наведеного слідчий суддя вважає, що доводи скаржника про незаконність оскаржуваної постанови зводяться до його незгоди із цим рішенням.

При цьому скаржником не зазначено будь-яких істотних обставин, які би вплинули (могли вплинути) на прийняття дізнавачем рішення за наслідками проведення розслідування, і що саме ці обставини залишилися поза увагою дізнавача. Отже, вжиті дізнавачем заходи слідчий суддя вважає достатніми для прийняття рішення про закриття даного кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного в задоволенні скарги слід відмовити.

Щодо поновлення процесуального строку на подання скарги, слідчий суддя зазначає наступне.

У відповідності до ч.1ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Копія постанови прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи надсилається заявнику, потерпілому, його представнику, підозрюваному, захиснику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Встановлено, що заявник ОСОБА_4 дізнався про ухвалення дізнавачем оскаржуваної постанови від 17.12.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000311 від 01.11.2023 року за ч.1 ст.162 КК України на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України лише 29.01.2026 року, що стверджується листом про надіслання на адресу адвоката копії оскаржуваної постанови. Доказів надіслання чи вручення ОСОБА_4 оскаржуваної постанови в інший час матеріали кримінального провадження не містять.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303-309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Поновити строк на оскарження постанови старшого дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 17.12.2025 року.

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з часу її постановлення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1