Справа № 357/4152/25
У Х В А Л А

22 жовтня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Біла Церква скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 щодо неповернення транспортного засобу,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

адвокат ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

21 жовтня 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 щодо неповернення транспортного засобу.

На обґрунтування доводів скарги захисник посилається на те, що слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000747 від 25.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 25.03.2025 року о 14.40 год. за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Гризодубової, 90 за участю автомобіля та мотоцикліста.

25.03.2025 року слідчим було проведено огляд місця ДТП за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Гризодубової, 90, у ході якого вилучено автомобіль марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова « НОМЕР_2 » та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: 4 км а/д Р-17 (Біла Церква-Володарка). Власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 від 07.08.2021 року.

28.03.2025 року ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/4152/25 провадження №1кс/357/551/25 частково задоволено клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області про арешт майна заборонивши власнику вищевказаного майна, а також третім особам, які заявляють право вимоги на вищевказане майно, розпорядження вказаним майном. У вказаній ухвалі слідчий судді зазначив, що вказане майно підлягає поверненню власнику після проведення необхідних експертиз, безоплатно.

Власник арештованого майна у вказаному кримінальному провадженні не є учасником, оскільки не перебуває ні у процесуальному статусі підозрюваного, ні обвинуваченого, з ним не проводяться слідчі дії. Тому вважає, що починаючи з 25.03.2025 року в органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення всіх необхідних дій з вказаним автомобілем. Крім того автомобіль має пошкодження, які не можуть забезпечити схоронність автомобіля, оскільки вказаний транспортний засіб зберігається на відкритому майданчику та подальше утримання автомобіля є безпідставним та саме перебування під забороною розпорядження арештованим майном є таким, що порушує право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. зазначив, що даний автомобіль пошкоджений, тому з ним не проводилися слідчі експеритенти, а для вказаних потреб використовувався інший аналогічний транспортний засіб. Стверджує, для проведення необідних у справі експертиз експертом даний автомобіль оглянуто.

16.10.2025 року представник власника майна звернувся до слідчого з клопотанням про зміну способу зберігання речового доказу, шляхом повернення власнику на відповідальне зберігання.

20.10.2025 року від слідчого отримано відповідь, в якій останній зазначає, що клопотання розглянуте та приєднане до матеріалів кримінального провалження. Також, на даний час ще проводяться експертизи та кінцеве рішення по справі не прийнято.

Заявник зазначає, що транспортний засіб є джерелом доходу для власника, так як останній здійснює внутрішнє перевезення пасажирів на таксі.

Вказує, що арештований транспортний засіб перебуває у пошкодженому виді та не є транспортабельним, був оглянутий експертом, під час слідчого експерименту не використовувався слідчим, у зв`язку з неможливістю його транспортування до місця ДТП.

Вважає, що подальше утримання транспортного засобу є безпідставним та просить повернути вказаний транспортний засіб власнику.

В судове засідання представник Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги, а тому слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду даної скарги у його відсутність.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав подану скаргу, просив її задовольнити та зобов`язати слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 транспортний засіб марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова « НОМЕР_2 ».

Заслухавши думку представника скаржника, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Приписами ст. 24 КПК України, кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим кодексом.

Стаття 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.

Зокрема, крім іншого, може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу.

З матеріалів скарги убачається, що СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000747 від 25.03.2025.

Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2025 року клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000747 від 25.03.2025 року - задовольнити частково.

Накладено арешт на тимчасово вилучене 25.03.2025 року під час огляду місця події майно, а саме: транспортний засіб автомобіль «"FORD FOCUS" реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , заборонивши власнику вищевказаного майна, а також третім особам, які заявлять право вимоги на вищевказане майно, розпорядження вказаним майном. Після проведення необхідних у справі експертиз, вказане майно підлягає поверненню власнику, безоплатно.

16.10.2025 року представник власника майна звернувся до слідчого з клопотанням про зміну способу зберігання речового доказу, шляхом повернення власнику на відповідальне зберігання.

20.10.2025 року від слідчого отримано відповідь, в якій останній зазначає, що клопотання розглянуте та приєднане до матеріалів кримінального провалження, на даний час ще проводяться експертизи та кінцеве рішення по справі не прийнято.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, якщо є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Отже, враховуючи що ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2025 року накладено арешт на транспортний засіб автомобіль "FORD FOCUS" реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 шляхом заборони розпорядження вказаним майном, то позбавлення власника майна, можливості користуватися власністю, порушує право власності та суперечить ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому випадку, коли у кримінальному провадженні відсутні підстави, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи фізичної чи юридичної особи.

Системний аналіз чинного законодавства свідсчить про те, що різна правова природа «рішень» і «дій», ч. 2 ст. 307 КПК України визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або нездійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася.

З огляду на викладене, скарга підлягає задоволенню, а тимчасово вилучене майно - поверненню власнику.

Керуючись ст. ст. 303-309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 щодо неповернення транспортного засобу - задовольнити.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000747 від 25.03.2025 року ОСОБА_5 , здійснити дію - повернути тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб автомобіль "FORD FOCUS" реєстраційний номер НОМЕР_1 , власнику ОСОБА_4 , для користування.

Слідчий суддяОСОБА_7