ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

детектива ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у межах кримінального провадження №0000495 від 02.09.2025,

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст поданого клопотання та позиції сторін

До Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) надійшло вказане клопотання, у якому прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене 16.10.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що детективами Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000495 від 02.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК.

Досудовим розслідуванням перевіряється факт функціонування на Одеській митниці схеми оформлення експорту окремих видів товарів, до яких застосовано режим експортного забезпечення під виглядом інших відходів з відмінними кодами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД), що завдає збитків державному бюджету. За версією слідства, наведена схема дозволяє протиправно здійснювати митне оформлення відповідних товарів та їх експорт без декларування такого експорту у Державній податковій службі України, таким чином без сплати будь-яких податків.

Під час досудового розслідування встановлено, що при здійсненні експортної операції до Одеської митниці подано маніфест на вантаж від 18.01.2025 з додатками із зазначенням найменування вантажу «Wheat bran Ukrainian origin, harvested in 2024», (в перекладі на українську мову - «Висівки пшеничні українського походження врожаю 2024») в кількості 6421,77 тисяч тон. На маніфесті наявні відбитки двох печаток Державної митної служби України, а саме прямокутний відбиток штампу «Під митним контролем» з номером «05461» та овальний відбиток номерної печатки з номером «05461». Разом із тим, за результатами аналізу інформації, отриманої від компетентних органів Румунії, встановлено розбіжності в документах на вантаж, оформлених в Одеській митниці.

Так, на вищевказану експортну операцію в Одеській митниці оформлено інший пакет документів, в тому числі маніфест на вантаж від 18.01.2025 із зазначенням найменування вантажу «Soyabeans Ukrainian origin, crop 2024» (у перекладі на українську мову - «Соєві боби українського походження, урожай 2024 року») в кількості 8022,80 тисяч тон. На цьому маніфесті наявні відбитки інших, на відміну від пакету документів із зазначеною назвою вантажу «Висівки пшеничні українського походження врожаю 2024», печаток державної митної служби України, а саме прямокутний відбиток штампу «Під митним контролем» з номером «05449» та овальний відбиток номерної печатки з номером «05451».

Щодо видання і закріплення за посадовими особами Одеської митниці митного забезпечення - номерних печаток та штампів «Під митним контролем» встановлено, що - штамп «Під митним контролем» з номером «05461» та номерна печатка з номером «05461» належать старшому державному інспектору відділу митного оформлення № 1 митного поста "Придунайський» Одеської митниці ОСОБА_5 .

Пропуск за митною декларацією здійснено 18.01.2025 службовою особою пункту пропуску «Ізмаїльський морський торговельний порт» відділу митного оформлення № 1 митного поста «Придунайський» Одеської митниці - старшим державним інспектором ОСОБА_5 .

Попередньо було встановлено, що службовою особою Одеської митниці ОСОБА_5 під час здійснення пропуску (надання дозволу на вивезення із зони митного контролю і порту) були підстави для визначення додаткових форм та обсягів митного контролю, зокрема проведення митного огляду товарів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «САНГЛЕС» не було подано податкову накладну та не зареєстровано її в Єдиному реєстрі податкових накладних щодо експорту вищезазначеного товару, та більше того, ТОВ «САНГЛЕС» з моменту реєстрації по теперішній час не подано жодного податкового звіту про діяльність підприємства, не зареєстровано жодної податкової накладної на придбання або продаж сільгосппродукції тощо. Також встановлено, що товариством не нараховано заробітної плати жодній особі.

Враховуючи, що ТОВ «САНГЛЕС» здійснено лише єдину реєстрацію митної декларації, а також факт того, що 20.02.2025 у товариства було змінено власника, у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що ТОВ «САНГЛЕС», було використане лише для однієї операції з експорту соєвих бобів в кількості 8022,80 тисяч тон з метою отримання прибутку та подальшої несплати податку на прибуток.

З урахуванням затверджених Міністерством аграрної політики та продовольства України мінімально допустимих експортних цін (мінімально допустима ціна соєвих бобів становить 0,301 долар США/ за 1 кілограм), станом на 18.01.2025 відповідно до курсу НБУ вартість задекларованої партії соєвих бобів повинна складати понад 102 мільйони грн.

Випуск партії соєвих бобів за підмінними супровідними документами із рядом інших порушень діючих нормативно-правових актів свідчить про те, що службові особи Одеської митниці спільно з іншими особами умисно створили зазначений протиправний механізм в інтересах суб`єкта господарювання з метою отримання ними прибутку та подальшої несплати до державного бюджету податку на прибуток.

Таким чином, є підстави вважати, що службові особи Одеської митниці, спільно з іншими особами, з метою одержання неправомірної вигоди на користь ТОВ«САНГЛЕС», здійснили закінчений замах на зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для ТОВ«САНГЛЕС» використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що може завдати державному бюджету збитків на суму понад 18 000 000 грн у вигляді несплаченого податку на прибуток, тобто вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2. ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України.

16.10.2025 за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук під час якого виявлено і вилучено мобільний телефон.

Вилучене під час обшуку майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Детектив в судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав з наведених у ньому мотивів, просив задовольнити.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

2. Мотиви слідчого судді

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити з таких підстав.

2.1. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя.

Згідно з пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення чи підлягає спеціальній конфіскації. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);

- можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 цієї статті визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

2.2. Щодо правової підстави для арешту майна та можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлено, що детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000495 від 02.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК.

Досудовим розслідуванням перевіряється факт функціонування на Одеській митниці схеми оформлення експорту окремих видів товарів, до яких застосовано режим експортного забезпечення під виглядом інших відходів з відмінними кодами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД), що завдає збитків державному бюджету. За версією слідства, наведена схема дозволяє протиправно здійснювати митне оформлення відповідних товарів та їх експорт без декларування такого експорту у Державній податковій службі України, таким чином без сплати будь-яких податків.

Відповідно до протоколу обшуку від 16.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді ВАКС від 10.10.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон LG G8X ThinQ imei: НОМЕР_1 .

Постановою детектива НАБУ ОСОБА_3 від 16.10.2025 майно, вилучене 16.10.2025 під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , а саме мобільний телефон LG G8X ThinQ imei: НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки орган досудового розслідування дійшов висновку, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Можлива наявність на вказаному носії інформації щодо вчиненого кримінального правопорушення підтверджується матеріалами клопотання, а саме:

- витягом з ЄРДР №0000495 від 02.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 364 КК України;

- службовою запискою детектива НАБУ ОСОБА_3 від 02.09.2025;

- копією електронної митної декларації № UA500370/2025/000151 від 12.01.2025;

- довідкою експортера ТОВ «Санглес» від 10.01.2025;

- копією контракту між ТОВ «Санглес» та AGRICORE TRADE S.R.L. від 09.01.2025;

- копією рахунку-проформи № 1 від 09.01.2025;

- копією супровідних документів на відправлення товару «Висівки пшеничні»;

- службовою запискою детектива НАБУ ОСОБА_3 ;

- копією маніфесту на вантаж від 18.01.2025;

- копією списку з портами заходу суден;

- копією листування з приводу виконання запиту «SIENA»;

- копією наказу Одеської митниці від 24.05.2024 № 554-о з додатком;

- копією службової записки від 01.08.2025;

- копіями супровідних документів на вантаж «Соєві боби», отриманих по запиту «SIENA»;

- копією штатно-посадової книги Одеської митниці;

- копією наказу Одеської митниці від 04.03.2025;

- копією службової записки детектива НАБУ ОСОБА_3 від 17.09.2025;

- копією протоколу огляду ІТС «Податковий блок» щодо ТОВ «Санглес» від 01.10.2025;

- копією протоколу огляду АСМО «Інспектор» від 18.09.2025.

Тому, слідчий суддя, з урахуванням встановлених обставин, дійшов висновку, що на мобільний телефон LG G8X ThinQ, imei: НОМЕР_1 , може бути накладено арешт з метою збереження речових доказів.

2.3. Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Частиною 4 статті 173 КПК визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Оскільки йдеться про речові докази, слідчий суддя вважає, що незастосування заборони користуватись, розпоряджатись майном призведе до втрати, знищення доказів.

Під час розгляду клопотання не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який у цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у право власності ОСОБА_5 .

Оскільки йдеться про вчинення тяжкого корупційного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим застосування заборони володіння, користування та розпорядження майном, зважаючи на встановлені ризики знищення, приховування, псування майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000495 від 02.09.2025.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року Series A № 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A № 52).

Накладення арешту на майно не є припиненням або позбавленням права власності на нього. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності. З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання детектива підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 7, 131-132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт із забороною володіння, користування та розпорядження на майно, вилучене 16.10.2025, за результатом проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон LG G8X ThinQ imei: НОМЕР_1 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1