ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1675/25 Справа № 202/4738/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 20 серпня 2025 року про продовження запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, якаофіційно не працевлаштована, має повну середню освіту, малолтініх дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не маючої, зареєстрованої та проживаючої за адерсою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 20 серпня 2025 року продовжено підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 жовтня 2025 року з визначенням застави у розмірі 908 400 грн.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що згідно з доводами, викладеними у клопотанні, обґрунтованість підозри щодо вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_7 є підтвердженою. Аналіз представлених матеріалів пов`язує підозрювану з кримінальним правопорушенням, доводячи причетність до нього в такій мірі, що виправдовує подальше розслідування.

Зазначає, що встановлені ризики, передбачені п.п. 1,2,3,5 ст. 177 КПК України, не зменшились, та враховуючи дані про особу підозрюваної, щодо якої обвинувальний акт переданий до суду в іншому кримінальному провадженні, застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваної та виконання нею процесуальних обов`язків. При цьому вік та стан здоров`я підозрюваної не виключає можливості тримання її під вартою (інших відомостей не надано).

Вказує, що з врахуванням обставин кримінального провадження, існування ризиків, які не зменшилися, підстави для зменшення розміру застави відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ризики ,передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеними, ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, раніше не судима.

Зазначає, що в мотивувальній частині ухвали суду також не наведено жодних обґрунтувань що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить її належної процесуальної поведінки.

Вказує, що ОСОБА_7 перенесла дуже серйозне хірургічне втручання і на даний момент потребує лікування.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_9 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При продовженні строку тримання підозрюваної ОСОБА_7 враховані об`єктивні причин, які не дозволяють закінчити досудове розслідування до спливу строку тримання підозрюваного під вартою, а також продовження існування ризиків переховування і продовження злочинної діяльності.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого, які у своїй сукупності свідчать про ймовірну причетність останньої до вчинення інкримінованого злочину.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, встановлення в діях особи складу кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність до інкримінованого їй злочинів.

При наданні правової оцінки встановленим слідчим суддею ризикам, колегія суддів виходить з наступного.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних речових та життя і здоров`я особи, за які передбачено покарання у вигляді довготривалого позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому, зважаючи на тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі доведення винуватості, остання може вдатися до здійснення спроб переховування.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважається на те, що вказані ризики об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застави, особистого зобов`язання та поруки.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Про вагомість цього ризику, а також про існування ризику продовження злочинної діяльності свідчить і те, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, що свідчить про вагомість ризику останньої до протиправної діяльності.

Ризик незаконного впливу на свідків продовжує існувати та є вагомим, з огляду на те, що досудове розслідування триває свідки події встановлюються при цьому враховуючи, що свідки, які встановлені надають викривальні покази, тому з огляду на те, що підозрюваній відмові їх анкетні дані, місця проживання, ризик незаконного впливу з метою надання тих чи інших показів на її користь є вагомим.

Також, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, при цьому проводяться слідчі розшукові дії, а тому достеменно стверджувати, що усі докази знаходяться у розпорядженні сторони обвинувачення неможливо, а тому з огляду на те, що ОСОБА_7 вірогідно є особою обізнаною щодо місць знаходження можливих речових доказів, ризик знищення, спотворення будь-яких речей і документів, які мають істотне значення для кримінального провадження продовжує існувати.

Не є слушними твердження захисника про те, що судом необґрунтовано прийнято рішення та ніяким чином нічого не зазначено відносно альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки слідчим суддею визначено ОСОБА_10 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, щодо визначення її у розмірі 60 560 грн., оскільки таке рішення в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є достатнім та необхідним для запобігання визначених судом ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в разі її сплати.

Доводи захисника не містять нових відомостей, які б не були предметом розгляду слідчим суддею і які б мали істотне значення для вирішення клопотання слідчого та дістали належну оцінку. Крім того, твердження захисника, які зводяться до дослівного викладення положень кримінального процесуального закону та низки рішень Європейського суду з прав людини без належного співставлення висновків ЄСПЛ у справах у яких вони були сформульовані з фактичними обставинами цієї справи, не можуть бути розцінені як належне обґрунтування своїх доводів та підстава для скасування оскарженого рішення.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_11 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді та вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання цього підозрюваного під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі кримінального провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, врахувавши особу підозрюваного та вчинення злочинів двох саме категорій, які надають правові підстави не визначати альтернативну заставу, слідчий суддя, в межах своїх дискреційних повноважень, не визначив підозрюваному заставу, що в повній мірі узгоджується із зазначеними вище нормами закону і на даному етапі кримінального провадження, відповідає завданням даного кримінального провадження.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, раніше не судима хоча і мають місце, проте не є достатнім важелем для зменшення встановлених ризиків, оскільки існували і на час інкримінованих подій та не слугували стримуючим фактором.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що підозрювана офіційно не працевлаштована, суспільно-корисною працею не займається, легального джерела доходу, неповнолітніх дітей чи утриманців не має, що свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі захисника не містять нових відомостей, які б не були предметом розгляду слідчим суддею і які б мали істотне значення для вирішення клопотання слідчого та дістали належну оцінку.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо підозрюваної ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання підозрюваної під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі кримінального провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Визначена слідчим суддею застава у розмірі 908 400 грн., в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є достатною та необхідною для запобігання встановлених судом ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної в разі її сплати.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді з мотивів наведених в апеляційній скарзі не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 20 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4