Справа № 144/1017/20
Провадження №11-кп/801/1010/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника

у режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

засудженого

у режимі відеоконференції ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2025, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , призначеного вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 02.03.2023 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Своє рішення суд мотивував тим, що хоча і ОСОБА_8 має позитивну характеристику, та формальні-юридичні підстави для задоволення даного подання, проте оціночні підстави є недостатньо переконливими для застосування умовно-дострокового звільнення до останнього.

Прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2025, та постановити нову, якою подання начальника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 задовільнити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2025 є незаконною та постановлена з істотним порушенням вимог кримінального закону, а також без належного з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про можливість застосування до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення може бути застосоване лише за умови доведеності виправлення засудженого сумлінною поведінкою та ставленням до праці, що підтверджує досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання адміністрації ДУ «Вінницька УВП №1», не надав належної оцінки матеріалам особової справи, які свідчать про позитивні зміни у поведінці засудженого, його прагнення до виправлення та законослухняного способу життя.

Зокрема, адміністрацією установи виконання покарань надано характеристику, згідно з якою ОСОБА_8 за час відбування покарання сумлінно виконував свої обов`язки, не допускав порушень режиму, брав участь у самодіяльних організаціях засуджених, дотримувався вимог безпеки праці, мав 13 заохочень та не мав чинних стягнень. Засуджений проявляє ініціативу у трудовій діяльності, сумлінно ставиться до виконання покладених на нього завдань, а також характеризується позитивно як з боку адміністрації установи, так і серед інших засуджених.

Вказане свідчить про наявність об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення, демонструє сталі позитивні зміни в особистості, має соціально корисні навички та готовність до правослухняного життя після звільнення.

Разом із тим суд першої інстанції не врахував вимоги п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», згідно з якими суди повинні ретельно з`ясовувати ступінь виправлення засудженого, його ставлення до праці, участь у суспільному житті установи, а також обставини, що характеризують його поведінку за весь період відбування покарання.

Суд, формально пославшись на відсутність достатніх доказів виправлення, не вказав, які саме дані особової справи не підтверджують цього факту, не оцінив належним чином характеристики, довідки про трудову діяльність, кількість заохочень та відсутність стягнень, чим порушив вимоги ст. 94 КПК України щодо оцінки доказів у їх сукупності.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є передчасною, постановлена без повного дослідження матеріалів справи та всупереч меті покарання, визначеній кримінальним законом. З урахуванням викладеного, прокурор вважає, що судом неправильно застосовано норми ст. 81 КК України, що призвело до необґрунтованої відмови у застосуванні умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2025, та постановити нову ухвалу, якою задовільнити подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2025 є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , обмежився формальним посиланням на нібито наявність середніх ризиків вчинення повторного злочину та не дослідив у повному обсязі надані матеріали, що підтверджують позитивні зміни в особистості засудженого.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення може бути застосоване лише за умови доведеності виправлення засудженого сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Як убачається з матеріалів справи, адміністрація установи виконання покарань у своєму поданні прямо зазначила, що поведінка ОСОБА_8 свідчить про його виправлення, він не становить небезпеки для суспільства, усвідомив протиправність своєї поведінки, дотримується правил внутрішнього розпорядку, не має деструктивних проявів у спілкуванні з іншими засудженими, користується авторитетом серед колективу.

Разом із тим суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання, не надав оцінки зазначеним доказам, не з`ясував ступінь виправлення засудженого, його участь у самодіяльних організаціях, ставлення до праці та до адміністрації установи, чим порушив вимоги ст. 94 КПК України щодо оцінки доказів у їх сукупності.

Також суд не взяв до уваги, що засуджений має постійні соціальні зв`язки поза межами установи, а саме проживає його мати, ОСОБА_11 , похилого віку (1952 р.н.), яка перебуває у тяжкому фізичному стані, потребує стороннього догляду, що додатково свідчить про доцільність і гуманність застосування до ОСОБА_8 інституту умовно-дострокового звільнення.

Натомість суд безпідставно дійшов висновку, що формальні підстави для застосування ст. 81 КК України наявні, однак їх оцінка не є достатньою, що суперечить фактичним обставинам справи та зібраним доказам. Таке рішення не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки не є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Отже, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального закону, неправильно застосував ст. 81 КК України, що призвело до постановлення незаконної ухвали про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_8 .

З огляду на викладене, ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2025 підлягає скасуванню як така, що постановлена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, з ухваленням нового рішення про задоволення подання ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового розгялду, які підтримали апеляційні скарги, дослідивши матеріали подання, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2025 не відповідає.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На підставі п.1 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

За змістом п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З наведеного слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Під час апеляційного перегляду рішення суду встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 02.03.2023 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна

Початок строку відбування покарання 02.03.2023, кінець строку 03.04.2027.

ОСОБА_8 03.06.2025 відбув 2/3 строку покарання, що надає йому формальне юридичне право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України.

Під час детального вивчення матеріалів судової справи були встановлені наступні факти.

Так, із висновку щодо ступеня виправлення засудженого від 05.06.2025 слідує, що останній за час відбування покарання у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)» продемонстрував стабільну позитивну поведінку, сумлінне ставлення до праці, дисциплінованість і відповідальність.

ОСОБА_8 протягом усього періоду відбування покарання проявляє стійку позитивну поведінку, дотримується встановлених правил внутрішнього розпорядку, до працівників адміністрації ставиться шанобливо, у спілкуванні ввічливий, у колективі поводиться спокійно та врівноважено, конфліктних ситуацій не створює, на зауваження реагує адекватно.

Більше того, ОСОБА_8 бере активну участь у виховних заходах, проявляє зацікавленість у соціально-виховній роботі, підтримує товариські взаємини з іншими засудженими, прагне до покращення власної поведінки. До праці ставиться сумлінно, виконує доручення адміністрації з розумною ініціативою, має позитивну трудову характеристику. За сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку має два заохочення, стягнень не має.

Згідно з психологічною характеристикою, ОСОБА_8 емоційно стабільний, урівноважений, характеризується адекватною соціальною поведінкою, контролює власні емоції, не схильний до агресивних чи деструктивних проявів. Морально-психологічний стан задовільний, ставлення до вчиненого критичне; засуджений усвідомлює протиправність своїх дій, визнає провину та щиро розкаюється у скоєному.

Згідно з таблицею оцінки критеріїв соціально-виховної роботи, ОСОБА_8 отримав такі бали:

?ставлення до вчиненого кримінального правопорушення 2 бали (усвідомив протиправність дій, засуджує власну поведінку);

?ставлення до суспільного життя 2 бали (виявляє інтерес до участі у колективній діяльності, підтримує контакт з адміністрацією);

?ставлення до режиму відбування покарання 2 бали (дотримується внутрішніх правил, без порушень дисципліни);

?ставлення до праці 2 бали (сумлінно виконує виробничі завдання, ініціативний у роботі);

?ставлення до особистого (сімейного) життя 2 бали (підтримує сталі соціальні зв`язки з матір`ю, не втратив сімейних контактів);

?ставлення до майбутнього 2 бали (має чіткі плани після звільнення, прагне до працевлаштування, виявляє готовність до правослухняного життя);

?ставлення до навчання, саморозвитку 2 бали (виявляє пізнавальну активність, бере участь у виховних заходах);

?участь у програмах соціально-виховної роботи 2 бали (регулярно залучається до програм ресоціалізації, у колективі поводиться гідно).

За результатами індивідуальної оцінки ступеня виправлення, проведеної відповідно до методики Міністерства юстиції України, ОСОБА_8 набрав 87 балів. Такий результат свідчить про високий рівень сформованості соціально прийнятних установок, стійку позитивну поведінкову динаміку, усвідомлення провини та готовність до ресоціалізації. Відповідно до критеріїв оцінювання, особи, які набирають понад 75 балів, вважаються такими, що досягли істотних позитивних змін у процесі виправлення, характеризуються законослухняною поведінкою, стабільним емоційним станом і здатністю до соціальної адаптації після звільнення.

Крім того, за даними розділу «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення» рівень ризику у ОСОБА_8 становить 18 балів, що відноситься до середнього рівня ризику. Відповідно до Методики оцінювання ризиків, затвердженої Міністерством юстиції України, середній рівень ризику не виключає можливості застосування умовно-дострокового звільнення, оскільки свідчить про контрольований рівень соціальної адаптації, загальну стабільність поведінки та відсутність криміногенних проявів у поведінці засудженого.

Таким чином, наведені дані свідчать, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення, дотримується встановленого порядку відбування покарання, має позитивне ставлення до праці та виховних заходів, підтримує належну дисципліну, проявляє усвідомлення провини, демонструє готовність до соціально корисної діяльності та законослухняного життя після звільнення.

Із характеристики на засудженого ОСОБА_8 від 05.06.2025 встановлено, що характеризується як особа врівноважена, емоційно стабільна, адекватно реагує на зауваження та критику, критично оцінює власну поведінку, визнає провину у вчиненому, ставиться до скоєного з розкаянням. Має достатній рівень комунікативних навичок, підтримує соціально прийнятні контакти, не має криміногенних зв`язків.

Засуджений має середню спеціальну освіту, до засудження постійного місця роботи не мав, під час відбування покарання працює в установі, до виконання трудових обов`язків ставиться сумлінно, проявляє відповідальність та ініціативу. Матеріальне становище характеризується як частково залежне від допомоги рідних.

Згідно з даними характеристики, засуджений усвідомлює необхідність змін у власному житті, бере активну участь у програмах диференційованого виховного впливу, таких як «Правопросвітництво», «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження», «Національно-патріотичне виховання», «Формування життєвих навичок у повнолітніх засуджених» та «Підготовка до звільнення».

ОСОБА_8 готовий до зміни способу життя, демонструє бажання законослухняно жити після звільнення, активно співпрацює з психологом установи, що підтверджує його прагнення до соціальної адаптації та ресоціалізації.

Відповідно до наданої характеристики, ОСОБА_8 протягом усього часу відбування покарання неодноразово заохочувався адміністрацією установи за сумлінне ставлення до праці, зразкову поведінку та дотримання правил внутрішнього розпорядку. Зокрема, йому оголошено одинадцять заохочень у вигляді подяк, а саме:

¦08.07.2022 подяка, відповідно до рішень дисциплінарної комісії установи, за виконання покладених обов`язків та дотримання вимог режиму;

¦27.10.2022 подяка за сумлінне виконання обов`язків і бездоганну поведінку;

¦11.04.2023 подяка за зразкове виконання трудових доручень і дотримання правил внутрішнього розпорядку;

¦13.07.2023 подяка за ініціативність у праці та позитивну поведінку;

¦12.10.2023 подяка за старанність у роботі та дотримання вимог безпеки праці;

¦06.01.2024 подяка за виконання покладених обов`язків і дотримання правил установи;

¦11.04.2024 подяка за сумлінну працю та позитивне ставлення до виховного процесу;

¦04.07.2024 подяка за належне виконання трудових завдань і відсутність порушень режиму;

¦04.10.2024 подяка за зразкову поведінку та добросовісне ставлення до обов`язків;

¦10.01.2025 подяка за дисциплінованість і належне виконання трудових доручень;

¦11.04.2025 подяка за сумлінне виконання вимог внутрішнього розпорядку та трудового законодавства.

Таким чином, засуджений має одинадцять заохочень за зразкову поведінку та відповідальне ставлення до праці, що свідчить про його дисциплінованість і позитивну динаміку у процесі виправлення.

Наявність у ОСОБА_8 11 заохочень при повній відсутності будь-яких дисциплінарних стягнень є не лише формальним свідченням сумлінного виконання покладених на нього обов`язків, а й глибоким проявом внутрішньої переоцінки власних життєвих орієнтирів. Така стабільна позитивна поведінка протягом тривалого часу свідчить про те, що засуджений не сприймає норми та правила лише як зовнішні вимоги адміністрації установи, а керується ними як власними переконаннями, усвідомлюючи їх необхідність для гармонійного співіснування у суспільстві.

Заохочення, отримані ОСОБА_8 , є результатом його внутрішньої роботи над собою, прагнення до морального очищення та самовдосконалення. Вони не є випадковими, а відображають стійку тенденцію до позитивної поведінкової динаміки, що підтримується щирим каяттям, самодисципліною та виваженістю вчинків. Відсутність стягнень протягом тривалого часу підтверджує, що він не лише засвоїв принципи правослухняності, а й усвідомлено прийняв їх як основу власного життєвого вибору.

Такий приклад поведінки свідчить, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення не формально, а на рівні особистісних переконань. Його активна участь у виховних заходах, відповідальне ставлення до праці та щоденне дотримання режиму мають не вимушений, а внутрішньо мотивований характер, що є головним показником досягнення мети покарання виправлення засудженого.

З урахуванням наведеного, характеристика засудженого свідчить про стійку позитивну поведінку ОСОБА_8 , його відповідальне ставлення до процесу виправлення, сумлінну працю, участь у виховних заходах та відсутність будь-яких дисциплінарних порушень, що дає підстави вважати його таким, що став на шлях виправлення.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги довідку, виданою державною установою «Вінницька установа виконання покарань (№1)» Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 05.06.2025 № 5/6805, з якої встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання у вказаній установі.

На підставі наказу № 112/ОД-22 від 29.03.2022 ОСОБА_8 було зараховано до відділення соціально-виховної та психологічної роботи для господарського обслуговування установи.

У період відбування покарання засуджений постійно залучається до праці, працює на господарських об`єктах установи, виконує доручену роботу якісно та в повному обсязі. Йому нараховується заробітна плата, загальна сума якої за час відбування покарання склала 187 828,26 грн, що свідчить про систематичну зайнятість і стабільне виконання трудових обов`язків.

Зокрема, заробітна плата нараховувалась у такому обсязі:

?2022 рік 28 996,62 грн;

?2023 рік 58 625,00 грн;

?2024 рік 72 206,64 грн;

?2025 рік (станом на травень) 30 000,00 грн.

Вказані дані підтверджують, що ОСОБА_8 постійно працевлаштований, має стабільний заробіток і виконує роботу на користь установи, що є важливим чинником його виправлення та формування відповідального ставлення до праці як соціальної цінності.

Таким чином, довідка свідчить, що засуджений дисципліновано ставиться до виконання трудових обов`язків, бере участь у господарському забезпеченні установи, сумлінно працює, чим позитивно зарекомендував себе серед адміністрації та підтверджує наявність сформованих трудових навичок і прагнення до соціально корисної діяльності.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 на даний час своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи характеристику, а також усі вищезазначені докуменгти стосовно засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів визнає необґрунтованим та непереконливим висновок суду першої інстанції про те, що засуджений не довів своє виправлення, а підстави для задоволення подання про умовно -дострокове звільнення відсутні.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Згідно з п.2 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Пункт 2 ч.1 ст.411 КПК України встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Та обставина, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.409, ст.411 КПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Разом з цим колегія суддів констатує, що в матеріалах провадження наявна достатня кількість доказів, які свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та його подальше відбування покарання є недоцільним, у зв`язку з чим подання начальника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , задовільнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2025, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , скасувати.

Подання начальника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовільнити.

Засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 81 КК України звільнити умовно-достроково від відбуття покарання, призначеного вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 02.03.2023, на невідбутий строк 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців 28 (двадцять вісім) днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4