Справа № 405/3869/25
провадження № 1-кп/405/186/25
УХВАЛА

12.11.2025 м. Кропивницький

Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький в кримінальному провадженні № 0002692 у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України,

клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про заміну захисника за призначенням,

встановив:

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну захисника ОСОБА_4 іншим адвокатом з Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги через неспівпадіння його лінії захисту із захисником та ненадання належної правової допомоги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 залишив вирішення клопотання на розсуд суду, зазначивши, що у нього відбулось конфіденційне спілкування із обвинуваченим з приводу даної заяви. Захисник не підтвердив, що його лінія захисту відрізняється від позиції захисту обвинуваченого та вказав, що виконує належним чином свої професійні обов`язки.

Прокурор в судовому засіданні залишив вирішення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Згідно ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

За змістом статті 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 приймає участь в даному кримінальному провадженні за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 27.05.2025 № 002-120000835.

Під час розгляду заяв чи клопотань обвинувачених осіб щодо заміни захисників, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, повинно бути враховано те, що безоплатна вторинна правова допомога - це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу»).

При реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки відповідно до ст. 49 КПК України, захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Так само особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника з особистих мотивів.

Згідно п.п. 3 п. 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.07.2012 № 967/5, регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) (далі - регіональні центри) відповідно до покладених на них завдань укладають контракти/договори з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, відповідно до Порядку і умов укладення контрактів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та договорів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на тимчасовій основі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 8 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 грудня 2012 року № 1214).

Місцеві центри відповідно до покладених на них завдань, поміж іншого, приймають рішення про заміну адвоката/працівника місцевого центру, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, у випадках, передбачених Законом (абз. 7 п. 13 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги).

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 17, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», заміна призначеного адвоката проводиться Центром шляхом прийняття відповідного рішення (яке видається у формі наказу).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оцінка якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної первинної правової допомоги здійснюється за зверненням органів місцевого самоврядування, а безоплатної вторинної правової допомоги - за зверненням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, комісіями, утвореними для цієї мети радами адвокатів регіонів.

Радою адвокатів Кіровоградської області така Комісія утворена згідно зі ст. 48 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та діє на території Кіровоградської області.

Положення про комісію з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правової допомоги, затверджене Рішенням Ради адвокатів України 15.12.2017 № 281, визначає порядок організації та діяльності комісій з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правової допомоги відповідно до вимог Стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги. Комісія з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правової допомоги (далі - Комісія) є постійно діючим колегіальним органом, який утворюється радою адвокатів регіону на час повноважень обраної ради адвокатів регіону. Комісія є самостійною у прийнятті рішень, підконтрольна та підзвітна раді адвокатів регіону, в своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Законом України «Про безоплатну правову допомогу», Стандартами якості надання безоплатної вторинної правової допомоги та іншими нормативно-правовими актами. Завданням Комісії є здійснення оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної первинної правової допомоги за зверненням органів місцевого самоврядування та безоплатної вторинної правової допомоги - за зверненням центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги в межах конкретного доручення та з урахуванням погодженої позиції з клієнтом відповідно до Стандартів якості надання безоплатної правової допомоги, та за зверненням органів адвокатського самоврядування.

Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено можливості проводити судом заміну чи відсторонення адвоката, призначеного Центром для надання безоплатної вторинної правової допомоги (за виключенням питання відводу захисника в порядку ст. 78 КПК України).

Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не розповсюджується на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти. В цьому разі особа має право на отримання правової допомоги належної якості та відповідно до стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 25.02.2014 № 386/5.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що не має наміру залучати захисника для здійснення його захисту на оплатній основі, а потребує призначення захисника за рахунок держави.

В свою чергу суд зазначає, що наділення особи правом на захист ще не є реальним забезпеченням цього права, воно лише створює передумови для такого забезпечення. Такий висновок узгоджується з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. "с" ч. 3 ст. 6), а також практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні у справі «Артико проти Італії» від 13 травня 1980 р. визнав, що у ст. 6 Конвенції йдеться про правову допомогу, а не про призначення захисника. Само призначення ще не є забезпеченням ефективною правовою допомогою, призначений адвокат може через різні обставини (об`єктивні чи суб`єктивні) не виконати належним чином свої професійні обов`язки. Органи влади, «якщо вони поінформовані про це, повинні або замінити захисника, або примусити його виконувати свої професійні обов`язки».

В рішенні у Справі «Ніколаєнко проти України» від 15 лютого 2013 р. (Заява № 39994/06) ЄСПЛ зазначив наступне, - незалежність представників юридичної професії від держави передбачає, що здійснення захисту є по суті відносинами між підсудним та його захисником незалежно від того, чи призначається захисник для надання юридичної допомоги, чи його послуги оплачуються з приватного джерела (див. рішення від 24 вересня 2002 року у справі «Кускані проти Сполученого Королівства» (Cuscani v. the United Kingdom), заява № 32771/96, п. 39). Згідно з підпунктом «с» пункту 3 статті 6 Конвенції втручання компетентних національних органів вимагається лише у тому випадку, коли нездатність захисника ефективно представляти інтереси підзахисного є очевидною або у достатній мірі доведена до їхнього відома якимось іншим способом (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії» (Kamasinski v. Austria), Series A, № 168, та рішення від 21 квітня 1998 року у справі «Дауд проти Португалії» (Daud v. Portugal), п. 38, Reports 1998-II).

Виходячи з положень ст.ст. 46, 47 КПК України та вимог п. 3 ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату забороняється займати у справі позицію на погіршення становища підзахисного та всупереч його волі.

Отже, узгодження позиції і лінії захисту з обвинуваченим важливо як у цілому, так і при реалізації захисником власних процесуальних прав. Тому, якщо захисник все ж таки не згоден із обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту, він може відмовитися від виконання своїх обов`язків. Але це не стосується випадків обов`язкової участі захисника (ст. 52 КПК України), де захисник не має права відмовитися від здійснення захисту з цієї підстави (п. 2 ч. 4 ст. 47 КПК України).

Судом встановлено, що захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 залишив вирішення заяви обвинуваченого на розсуд суду, заперечував той факт, що його позиція не співпадає з позицією обвинуваченого та виконує належним чином свої професійні обов`язки.

Суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 не навів жодної з обставин, які можуть слугувати підставою для заміни захисника відповідно до цих положень закону. Обвинувачений не довів, що захисник неналежним чином виконує свої професійні обов`язки й таких фактів судом також не встановлено (захисник ОСОБА_4 за кожним викликом з`являється у судові засідання, бере активну участь у розгляді справи, подає заперечення при розгляді клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу, тощо).

Обставин, які б свідчили про свідоме невиконання захисником своїх обов`язків або про наявність у обвинуваченого та захисника розходжень в поглядах на існуючу лінію захисту судом не встановлено.

Враховуючи стадію судового розгляду, де досліджуються письмові матеріали сторони обвинувачення, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо заміни захисника за призначенням адвоката ОСОБА_4 на іншого захисника.

Керуючись ст.ст. 48, 49, 52, 54, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про заміну захисника ОСОБА_4 іншим захисником за призначенням з Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6