Справа № 463/8482/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2488/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 11 вересня 2025 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою слідчого судді скасовано повідомлення про підозру від 10 квітня 2025 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000262 від 29 жовтня 2024 року складене старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що зміст повідомлення про підозру від 10 квітня 2025 року ОСОБА_9 не вказує на існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною. Зазначає, що обгрунтованість підозри підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами. Звертає увагу на те, що слідчим суддею взято до уваги негативні характеризуючі дані особи, однак, при прийнятті рішення, не взято до уваги що висновок комплексної експертизи відео, звукозапису надійшов 09 вересня 2025 року, відтак, в органу досудового розслідування ще не було можливості здобути інші докази вчиненого правопорушення. Акцентує увагу на те, що, оскільки строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження закінчується 10 жовтня 2025 року, відтак, орган досудового розслідування у змозі здобути нові докази, які підтвердять обгрунтованість підозри ОСОБА_9 .

Просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, прийняти нову, якою відмовити у задоволенні скарги сторони захисту від 09 вересня 2025 року про скасування повідомлення про підозру.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора про задоволення апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про залишення оскаржуваної ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Як зазначено у ч. 2 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, зокрема, ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є, зокрема, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею дотримано зазначених вимог закону, з огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, під процесуальним керівництвом Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000262 від 29 жовтня 2024 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

10 квітня 2025 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання фукнцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

09 вересня 2025 року адвокат ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з скаргою в якій просив скасувати повідомлення про підозру від 10 квітня 2025 року складену старшим слідчим Першого СВ (з дислокацією у місті Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_10 , погоджену прокурором Другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000262 від 29 жовтня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України ОСОБА_9 , мотивуючи тим, що така є не обгрунтованою.

Так, процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачений ст.278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст.277 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити, серед іншого, зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

Фактичні обставини інкримінованого особі кримінально-караного діяння мають відповідати його кримінально-правовій кваліфікації, тобто не допускається інкримінування особі тих дій, яких вона фактично не вчиняла.

Згідно ст.ст. 276-278 КПК України вбачається, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи. Тобто, слідчий суддя досліджує не самі докази, а лише їх наявність та вагомість.

Приймаючи рішення про задоволення скарги адвоката ОСОБА_8 слідчий суддя, з врахуванням зазначених положень закону, вірно зазначив, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вбачається із змісту повідомленої підозри, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , будучи працівником правоохоронного органу, у середині вересня 2024 року біля 14 години (точної дати не встановлено) поблизу колишньої адмінбудівлі сільської ради с. Рясне-Руське, Львівської міської громади Львівського району, Львівської області з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з метою особистого збагачення, висловив вимогу передати йому від 2000 (дві тисячі) до 3000 (три тисячі) доларів США (відповідно до курсу НБУ станом на 16 вересня 2024 року від 82 634 грн до 123 951 грн) громадянину ОСОБА_11 неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, в іншому разі ОСОБА_9 пригрозив застосувати примусовий привід (адміністративне затримання) до ОСОБА_11 до ТЦК та СП з подальшою мобілізацією на військову службу, на що ОСОБА_11 надав свою згоду та пообіцяв передати вказану ОСОБА_9 необхідну суму грошей. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з метою особистого збагачення 1 грудня 2024 року, о 21 год. 27 хв., по вул. Залізнична с. Рясне-Руське, Львівської міської громади, Львівського району Львівської області, одержав від ОСОБА_11 частину неправомірної вигоди сумою 500 (п`ятсот) доларів США (за курсом НБУ станом на 1 грудня 2024 року 20 790 грн) для себе за вплив на уповноважених на виконання функцій держави осіб працівників ТЦК та СП. В подальшому, ОСОБА_9 продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 25 лютого 2025 року о 20.38 при розмові за допомогою месенджера «Ватцап», повідомив ОСОБА_11 , що з метою отримання відстрочки від мобілізації на військову службу, будуть підготовлені підроблені документи про проведення медичної операції та проходження курсу лікування ОСОБА_11 та запевнив, що документи про надання відстрочки мають бути виготовлені приблизно через два тижні. Іншу частину неправомірної вигоди у розмірі 2500 доларів США (за курсом НБУ станом на 25 лютого 2025 року - 104 253 грн) ОСОБА_11 має передати ОСОБА_9 після виготовлення таких документів, чим підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

Обгрунтованість підозри, на думку органу досудового розслідування грунтувалась на зібраних доказах, а саме: заяві ОСОБА_11 від 25 жовтня 2024 року; протокі допиту свідка ОСОБА_11 від 29 жовтня 2024 року; протоколах додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 25 листопада 2024 року; від 10 грудня 2024 року; від 20 лютого 2025 року; від 17 березня 2025 року; від 18 березня 2025 року; протоколі огляду, ідентифікації вручення грошових коштів від 26 листопада 2024 року; протоколі про результати аудіо-, відео контролю особи від 02 грудня 2024 року; протоколах про результати контролю за вчиненням злочину від 02 грудня 2024 року.

Разом з тим, на думку колегії суддів, слідчий суддя встановивши, що органом досудового розслідування не надано жодного доказу, який підтверджував би відомості зазначені в повідомленні про підозру, прийшов до вірного переконання про те, що саме визнання особи підозрюваним не може слугувати єдиним доказом приналежності такої особи до кримінального правопорушення, за відсутності інших доказів які б вказували на те.

Так, з відеозапису долученого до протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 02 грудня 2024 року (подія 01 грудня 2024 року), не можливо ідентифікувати візуально будь-яку особу. На відео зафіксована розмова двох осіб, однак самих осіб не видно.

Крім цього, згідно висновку експерта №800/95/2025.01-8 від 26 серпня 2025 року, за результатами проведення комплексної судової експертизи відео-, звукозапису стосовно матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000262 від 29 жовтня 2024 року, призначеної за постановою слідчого, мовознавчими методами досліджень встановлено, що у файлі «2024-12-01_212422_213056.avi» відсутнє мовлення ОСОБА_9 , тому його слова та фрази відсутні у протоколі про результати контролю за вчиненнм злочину №62/14/2-259дск від 08 квітня 2025 року (розсекречено). Технічними методами ідентифікаційних досліджень мовлення встановлено, що запис мовлення у файлі «2024-12-01_212422_213056.avi» не відповідає технічним вимогам для ідентифікаційних досліджень мовлення. Відтак, технічні ідентифікаційні дослідження не проводились. Висновки за мовознавчими і технічними видами досліджень мовлення не суперечать один одному. Отже, протокол про результати аудіо-, відео контролю особи від 02 грудня 2024 року та протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 02 грудня 2024 року не є належними доказами відносно ОСОБА_9 , оскільки такі не містять доказів причетності останнього до зазначеного злочину.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зміст повідомлення про підозру від 10 квітня 2025 року ОСОБА_9 , не вказує на існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення, про що належно мотивовано в ухвалі слідчого судді, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи прокурора в апеляційній скарзі про незаконність ухвали слідчого судді є необгрунтованими.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 11 вересня 2025 року, якою скасовано повідомлення про підозру від 10 квітня 2025 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України у кримінальному провадженні №0000262 від 29 жовтня 2024 року складене старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_10 за погодженням з прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4