Справа № 354/1550/25
Провадження № 1-кп/354/210/25
У Х В А Л А

08 грудня 2025 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче в режимі відеоконференції кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128 від 03 вересня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.317 КК України,-

в с т а н о в и в:

04.12.2025 до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128 від 03.09.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.317 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, а тому слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, у відкритому судовому засіданні, в яке викликати обвинуваченого та захисника.

Окрім цього, у підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування даного клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06.11.2025 ОСОБА_4 продовжено раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, до 10.12.2025 включно та визначено заставу у розмірі 1000000,00 гривень. Підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є незавершений судовий розгляд, а також наявність ризиків, передбачених ч.ч.1,2,3,5 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати.

Так, ОСОБА_4 раніше судимий, і на даний час обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України, які відповідно до ч.5 ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке відповідно до ч.6 ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за яке передбачено виключно у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Крім цього, раніше заявлені ризики, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у ході досудового розслідування не зменшилися та продовжують існувати, а також з`явилися нові ризики, а тому сторона обвинувачення вважає, що є обґрунтований ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України (переховування від органу досудового розслідування та суду), який полягає в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки він усвідомлює, що підозрюється не тільки у вчиненні тяжких злочинів, покарання за які передбачено виключно у виді позбавлення волі терміном від 6 до 10 років з конфіскацією майна, та у вчиненні особливо тяжкого злочину покарання за яке передбачено виключно у виді позбавлення волі терміном від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Про наявність вказаного ризику свідчить також відсутність в обвинуваченого зареєстрованого шлюбу, місця офіційної роботи та джерела доходів, він є внутрішньо переміщеною особою, що в свою чергу вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем його реєстрації та проживання.

Також, сторона обвинувачення вважає, що існує обґрунтований ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки, на цей час органом досудового розслідування не виявлено всі можливі місця зберігання психотропних речовин. Тому, перебуваючи на волі, обвинувачений може знищити решту заборонених до обігу речовин, які на цей час не виявлені та не вилучені органом досудового розслідування.

Крім цього, сторона обвинувачення вважає, що є обґрунтований ризик,

передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України (незаконний вплив на свідків), який полягає в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 в разі обрання менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, опинившись на волі на час судового розгляду, шляхом вільного доступу буде мати змогу незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, яких він безпосередньо бачив у обличчя під час затримання в порядку ст.208 КПК України, та які називали у його присутності повні свої анкетні дані, а також осіб, яким він збував наркотичні засоби.

Також сторона обвинувачення вважає, що є обґрунтований ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється), який полягає в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 не вказує на особу, яка йому також збуває наркотичні засоби, що перешкоджає органу досудового розслідування провести заходи, щодо припинення доставки, розповсюдженню та збуту наркотичних засобів, а тому у разі обрання обвинуваченому менш суворого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, опинившись на волі, він зможе вчиняти інші кримінальні правопорушення пов`язані із придбанням, зберіганням та збутом наркотичних засобів чи психотропних речовин або продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме отримувати від невідомої особи наркотичні засоби чи психотропні речовини та збувати їх за грошові кошти.

Враховуючи вищенаведені ризики, тяжкість вчинених злочинів, сторона обвинувачення вважає, що обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту та особистого зобов`язання - не буде сприяти виконанню обвинуваченого ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки також не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органу досудового розслідування та суду не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування або в суд на першу вимогу.

При визначенні розміру застави сторона обвинувачення просить врахувати, що закон не містить вимог при оцінці майнового стану підозрюваного враховувати виключно наявні грошові кошти. Згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до частини п`ятої статті 182 КК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у межах, зазначених цим кодексом не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У рішенні Мангурас проти Іспанії від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. З статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень, які є тяжкими та особливо тяжким злочинами, що належать до категорії кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших кримінальних правопорушень проти здоров`я населення, з урахуванням суті та характеру злочинів, обстановки, при якій вони були скоєні, а також вчинення їх в умовах воєнного стану, що суттєво впливає на здатність особи до самокерованої правослухняної поведінки при виконанні нею процесуальних обов`язків та зменшення ризиків, даних щодо особи обвинуваченого сторона обвинувачення вважає, що застава у визначених законом межах, з урахуванням усіх обставин справи, не здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, і має бути призначена у розмірі, який перевищує граничний розмір застави, встановлений законом.

Зокрема при визначенні розміру застави слід врахувати майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 , у власності в якого згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно перебуває земельна ділянка площею 0,1181 га та площею 0,0492 га в с. Яблуниця Надвірнянського району, квартира загальною площею 30,1 кв.м. у м. Київ вартістю 774511,36 грн., квартира загальною площею 65,4 кв.м. у м. Свердловськ Луганської області, житловий будинок загальною площею 45,5 кв.м., житловий будинок загальною площею 45,6 кв.м., житловий будинок загальною площею 45,8 кв.м. та житловий будинок загальною площею 44,7 кв.м. у АДРЕСА_1 .

Вищенаведене свідчить про те, що застава у визначених законом межах, з урахуванням усіх обставин справи, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, та запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому сторона обвинувачення при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою просить суд залишити заставу у раніше визначеному розмірі у сумі 1000000,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 відносно призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечив. Щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою покладається на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечив. У задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою просив відмовити, посилаючись на те, що вказані у клопотанні ризики є недоведеними та нічим не обгрунтовані, а сторона обвинувачення намагається чинити психологічний тиск на суд. Так на даний час вина ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину не доведена. Необгрунтованим є посилання на те, що він може продовжити свою злочинну діяьність та вчинити нові кримінальні правопорушення, а також чинити незаконний вплив на свідків, оскільки обвинувачення базується на матеріалах двох оперативних закупок, а отже інсування зазначених ризиків є недоведеним. Також просить суд врахвути те, що на утриманні в обвинуваченого перебувають двоє неповнолітніх дітей та хворий батько, він має постійне місце проживання та реєстрації. Водночас, враховуючи те, що на даний час усе майно обвинуваченого перебуває під арештом, розмір застави, який просить визначити сторона обвинувачення є очевидно неможливим для виконання, а тому із урахуванням цих обставин просить суд зменшити розмір застави до суми 500000,00грн або застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою у виді домашнього арешту цілодобово.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, дійшов до таких висновків.

Кримінальне провадження відповідно до ст.ст. 32, 33 КПК України підсудне Яремчанському міському суду Івано-Франківської області.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для його повернення відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.5-8, 10 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

Наведене дає можливість призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, визначивши дату та місце його проведення, і склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Обвинувачений у судовому засіданні після роз`яснення судом права заявити клопотання про колегіальний розгляд даного кримінального провадження судом у складі трьох суддів відмовився від свого права заявити таке клопотання, а тому судовий розгляд кримінального провадження слід здійснювати суддею одноособово.

Із урахуванням думки учасників судового провадження судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

При вирішенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із положеннями ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду від 13.09.2025 щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів-до 10.11.2024 включно, із визначенням застави у розмірі 1000000,00 грн та з покладенням на нього обов`язків передбачених п.п.1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави.

Ухвалою слідчого судді від 06.11.2025 дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою продовжено до 10.12.2025 включно, у межах строку досудового розслідування.

При вирішенні клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, у п.219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sinequanon) належності її продовжуваного тримання під вартою.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який, слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

У ході розгляду клопотань сторони обвинувачення та захисту установлено, що ризики, які стали підставою для застосування вказаного запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, його застосування відповідає особі обвинуваченого, характеру, тяжкості та обставинам інкримінованих кримінальних правопорушень, а також покаранню, що може бути призначене в разі визнання його винуватим, є співмірним задля запобігання настанню ризиків та виправдовує тримання особи під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий та обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України, які відповідно до ч.5 ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми та від шести до десяти років з конфіскацією майна, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, яке відповідно до ч.6 ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

У ході розгляду клопотання прокурором доведено, що існує обґрунтований ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи те, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, покарання за які передбачено виключно у виді позбавлення волі терміном від 6 до 10 років з конфіскацією майна та у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено виключно у виді позбавлення волі терміном від 9 до 12 років з конфіскацією майна, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від суду. Наявність вказаного ризику підтверджується також відсутністю у обвинуваченого зареєстрованого шлюбу, місця офіційної роботи та джерела доходів, він є внутрішньо переміщеною особою, що, в свою чергу, свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем його реєстрації та проживання.

Крім цього, суд вважає, що є обґрунтований ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України (незаконний вплив на свідків), який полягає в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, шляхом вільного доступу буде мати змогу чинити незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, яких він безпосередньо бачив у обличчя під час затримання в порядку ст.208 КПК України та які називали у його присутності повні свої анкетні дані, а також осіб, яким він збував наркотичні засоби, що може негативно вплинути на хід судового розгляду, зважаючи на те, що судом не досліджені докази у кримінальному провадженні.

Крім того, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованого ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, який полягає в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 в разі застосування іншого менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зможе продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, пов`язані із придбанням, зберіганням та збутом наркотичних засобів чи психотропних речовин, оскільки у ході досудового розслідування не встановлено особу, яка збувала обвинуваченому наркотичні засоби.

Наведене свідчить про те, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на даний час продовжують існувати, що з урахуванням викладених обставин, тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого дає підстави для висновку про те, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, підтверджують, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити та обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів.

У зв`язку з цим клопотання захисника про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту до задоволення не підлягає, оскільки аргументи сторони захисту, не спростовують встановлених судом вищенаведених ризиків, а відтак зазначений запобіжний захід не буде здатним забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

Доказів, які б свідчили про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, який би унеможливлював перебування ОСОБА_4 під вартою, суддею під час розгляду клопотання не встановлено і стороною захисту не надано.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною четвертою ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, розміру майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У поданому клопотанні прокурор просить при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави у сумі 1000000,00 грн.

При визначенні розміру застави, суд приймає до уваги обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших кримінальних правопорушень проти здоров`я населення, їх суть та характер, обстановку, при якій зазначені кримінальні правопорушення були вчинені, зокрема вчинення їх в умовах воєнного стану, що суттєво впливає на здатність особи до самокерованої правослухняної поведінки при виконанні нею процесуальних обов`язків та зменшення ризиків, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, внаслідок чого суд дійшов до висновку, що застава у визначених законом межах, з урахуванням усіх обставин даної справи, не здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і має бути призначена у розмірі, який перевищує граничний розмір застави, встановлений законом.

Із урахуванням майнового стану обвинуваченого, зокрема те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно у власності ОСОБА_4 перебуває земельна ділянка площею 0,1181 га та площею 0,0492 га в с. Яблуниця, Надвірнянського району, квартира загальною площею 65,4 кв.м. у м. Свердловськ Луганської області, житловий будинок загальною площею 45,5 кв.м., житловий будинок загальною площею 45,6 кв.м., житловий будинок загальною площею 45,8 кв.м. та житловий будинок загальною площею 44,7 кв.м. у АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що вказаний у клопотанні прокурора розмір застави у сумі 1000000,00 грн є пропорційним встановленим ризикам, із урахуванням особи обвинуваченого, не становитиме для нього завідомо надмірний тягар та буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним для обвинуваченого суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Посилання сторони захисту на наявність на утриманні в обвинуваченого двох неповнолітніх дітей та хворого батька не зменшують обсяг існуючих ризиків, а будь-яких переконливих доводів на підтвердження того, що існують виключні обставини, за яких визначений розмір застави є непомірним для обвинуваченого ОСОБА_4 суду не наведено.

За таких обставин, враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, його вік, сімейний та майновий стан, суд приходить до висновку про наявність достатніх та обгрунтованих підстав для визначення ОСОБА_4 застави у розмірі, що перевищує законодавчо визначений, у сумі 1000 000,00 грн, який, на думку суду достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 291, 314, 315-317, 369, 371, 372, 392, 395 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128 від 03 вересня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.317 КК України у відкритому судовому засіданні на 18 грудня 2025 року на 14 год. 00 хв. в приміщенні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області за адресою: м. Яремче, вул. Довбуша,32.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

У судове засідання викликати осіб, які братимуть участь в судовому розгляді: прокурора, обвинуваченого, захисника.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово та зменшення розміру застави- відмовити.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою -задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 00 год. 00 хв. 06 лютого 2026 року.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Визначити ОСОБА_4 розмір застави в сумі 1000000(один мільйон) гривень 00 коп. для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Івано-Франківській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647; Отримувач: ТУ ДСАУ у Івано-Франківській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача(МФО) 820172, номер рахунку (IBAN): UA0002265; призначення платежу застава за ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000128 за ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2025 року.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до суду за кожною вимогою;

-не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали для виконання в частині застосування запобіжного заходу - тримання під вартою направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення. Інші учасники мають право отримати її копію в суді.

Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу - тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, протягом п`яти днів з дня вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений 15 грудня 2025 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_6